Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Остап`юк М. В. подала клопотання про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей. Рішенням Тисменицького районного суду від 23.01.2025 позов задоволено. У рамках розгляду даної справи позивачка понесла витрати на правову (правничу) допомогу згідно договору №8-1/24 від 30.04.2024 на загальну суму 8000 грн. Просила стягнути вказану суму з відповідача. Представник позивачки-адвокат Остап`юк М. В. у судове засідання не з`явилася, в поданій суду заяві просила клопотання розглянути у відсутності сторони позивачки. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом установлено наступне. Рішенням Тисменицького районного суду від 23.01.2025 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 169601,24 грн. У відповідності до п.3 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 141 ЦПК України\~визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частин 4-6\~ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що\~ЦПК\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід ураховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Наявність договірних відносин між адвокатом Остап`юк М. В. та позивачкою [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.78), копією договору про надання правової допомоги №8-1/24 від 30.04.2024 (а.с.79), квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки від 27.06.2024, 31.12.2024, 28.01.2025 (а.с.80-82), актом приймання-передачі наданих послуг (а.с.83), відповідно до якого сторонами погоджено наступні послуги правничої допомоги, а саме: надання усної консультації- 500 грн, вивчення матеріалів, законодавства та судової практики 1000 грн, підготування позовної заяви з додатками- 3000 грн, подання письмових заяв, клопотань- 500 грн, участь у судовому засіданні 23.12.2024, 23.01.2025 3000 грн, всього 8000 грн. Письмових клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності такого розміру\~стороною відповідача [PERSON] до суду не подавалося. З огляду на викладене, виходячи із встановленої реальності участі адвоката, з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд уважає, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, тому вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved