Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 11.10.1996 позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . У шлюбі вони придбали 7/10 частин житлового будинку по [ADDRESS] з належною частиною господарських будівель та споруд згідно договору купівлі-продажу від 15.08.2000, який було зареєстровано на ім`я чоловіка. Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №571 від 11.12.2012 присвоєно поштову адресу частині будинку [ADDRESS] . 23.10.2013 видано свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] на [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] , відкрилася спадщина на майно спадкодавця. Оскільки вказаний будинок був придбаний у шлюбі, він став спільним сумісним майном подружжя. 26.07.2016 рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по справі №742/1524/16-ц визнано за [PERSON] право власності на одну другу частину житлового будинку з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Так як на час смерті чоловіка позивач була особою пенсійного віку та інвалідом 3 групи, 23.05.2017 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частину житлового будинку з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . В загальному позивач отримала 7/12 частин житлового будинку. 20.09.2020 рішенням Чернігівського апеляційного суду по справі №742/3590/17-ц поділено житловий будинок з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] між позивачем та [PERSON] . Але станом на дату звернення з позовом до суду в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться частка в розмірі 7/12 частин житлового будинку з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] за [PERSON] та 5/12 за [PERSON] 19.05.2021 додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду по справі №742/3590/17-ц було припинено спільну часткову власність на житловий будинок з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Проте в грудні 2022 року позивач виявила бажання зареєструвати право власності на 7/12 часток та виділені по рішенню суду приміщення з житлового будинку та звернулася із заявою до державного реєстратора. Але згідно відповіді державного реєстратора позивач не може зареєструвати ні своє право спільної часткової власності в розмірі 7/12 частини житлового будинку, ні виділений окремий об`єкт нерухомого майна після поділу такого будинку. [PERSON] , якій належить 5/12 частин будинку, проживає в іншому місті, доступ до лічильника газу у [PERSON] відсутній, спільне володіння і користування газопостачанням неможливе по причині постійного конфлікту з [PERSON] , остання не сплачує жодних комунальних послуг ні за світло, ні за газ, ні за воду, а також перешкоджає позивачу та контролерам газопостачальних та газотранспортувальних організацій доступ до лічильника газу. У законний спосіб надати їй можливість зробити дублікат ключа чи замінити замок відповідачка відмовляється. Так само вона не сприймає пропозицію позивача продати спірне майно та пропорційно до часток власності розділити кошти від продажу. Не реагує вона і на пропозицію щодо сплати позивачем коштів за належну їй частку спірного гаража або сплати нею частини позивача. Позивач намагалася вирішити питання у позасудовому порядку шляхом звернення до правоохоронних органів. Але Прилуцьким ВП ГУНП в Чернігівській області позивачу порекомендовано звернутися до суду з позовною заявою щодо захисту моїх цивільних прав, свобод та інтересів. З [PERSON] з 2017 року постійні суди і конфлікти. [PERSON] постійно погрожує [PERSON] та займається її моральним приниженням та психологічним знищенням. Оскільки після виділення [PERSON] 5/12 частки по рішенню судів та не отримання окремого особового рахунку, остання не приймала участь в оплаті комунальних послуг з газопостачання, доступ до лічильника газу закрито. Станом на 30.09.2024 за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] рахується 5/12 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Тому позивач і звернулась до суду та просить: припинити за [PERSON] право власності на 5/12 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути із [PERSON] вартість 5/12 частин будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , що становить 91\~655,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені по справі судові витрати. Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 22\~000 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.11.2024. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Куйдан О.І. про витребування доказів. Витребувано з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області матеріали цивільної справи №742/3590/17 для огляду в судовому засіданні. Відкладено підготовче засідання. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 23.04.2025. Позивач та її представник адвокат Карпенко В.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Куйдан О.І. заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у письмових поясненнях. Згідно письмових пояснень відповідач зазначає, що звертаючись до суду позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 365 ЦК України, а саме право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Дане твердження є необґрунтованим, безпідставним виходячи з наступного. Постановою Чернігівського апеляційного суду у справі №742/3590/17 від 24.09.2020 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна задоволено. Проведено поділ житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі №742/3590/17 припинено спільну часткову власність на житловий будинок з належною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Відповідно до положень ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Враховуючи те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вона посилається, підстав для задоволення позовних вимог про припинення права приватної власності не має. Суд, заслухавши учасників сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2013, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 жовтня 2015 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] / Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07.2016 по справі №742/1524/16-ц (провадження №2/742/674/16) первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 5/12 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 5/12 часток земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатова Людмила Леонідівна про визнання права особистої приватної власності - задоволено частково. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 по справі №742/1524/16-ц, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.07. 2016 залишено в силі. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.09.2019 у цивільній справі №742/3590/17 (провадження №2/742/3/19) в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна відмовлено. Відповідно до висновку експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції №4938-4940/18-24 від 25.06.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, було запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] (загальна площа будинку 65,8 кв.м., в т.ч.: житлова 34,1 кв.м., допоміжна 31,7 кв.м.). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.09.2020 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.09.2019 скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна, задоволено. Виділено [PERSON] в рахунок 5/12 або (42/100) частки домоволодіння по [ADDRESS] відповідно до варіанту 2 розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, додатки 3,4 до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи номер 4938-4940/18-24 від 25.06.2019 року: кухню 1-2, площею 13,5 кв.м, вартістю 34 030 грн.; кімнату 1-2, площею 13,7 кв.м, вартістю 22 763 грн.; всього по житловому будинку: 27,2 кв.м, вартістю 56 793 грн. По надвірним будівлям та спорудам: 1/2 частину огорожі вартістю 1\~417 грн., всього по надвірним будівлям вартістю 1\~417 грн. Всього по житловому будинку та надвірним будівлям [PERSON] виділено: 27,22 кв.м, вартістю 58 210 грн. Визнано за [PERSON] право власності на вищезазначене майно. Відхилення від ідеальної частки [PERSON] складає: по площі на 27,42 - 27,2 = 0,22 м2 менше; по вартості на 59 019,00 грн. - 58 210,00 грн. = 809, 00 грн. менше. Арифметична частка згідно варіанту по вартості: 0,38. Виділено [PERSON] в рахунок 7/12 (58/100) частки домоволодіння по [ADDRESS] відповідно до варіанту 2 розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, додатки 3,4 до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи номер 4938-4940/18-24 від 25.06.2019 року: передпокій 1-1,\~площею 10,1\~кв.м,\~вартістю 25\~460\~грн.; кімнату 1-4, площею 12,7 кв.м, вартістю 21 101 грн.; кімнату 1-5, площею 7,7 кв.м, вартістю 12 794 грн.; коридор 1-6, площею 4,7 кв.м, вартістю 8 219 грн.; 1-7 прим. авт. сис. отоп. (котельня), площею 1,3 кв.м, вартістю 2 273 грн.; ванну 1-8, площею 2,1 кв.м, вартістю 3 673 грн.; всього по житловому будинку: 38,6 кв.м, вартістю 73 520 грн. По надвірним будівлям та спорудам: 1/2 частину огорожі вартістю 1\~416 грн.; сарай Б вартістю 8 499 грн.; всього по надвірним будівлям та спорудам вартістю 18\~413 грн. Всього по житловому будинку та надвірним будівлям [PERSON] виділено: 38,6 кв.м, вартістю 83 435 грн. Визнано за [PERSON] право власності на вищезазначене майно. Відхилення від ідеальної частки [PERSON] складає: по площі на по площі на 38,38 - 38,6 = 0,22м2 більше; по вартості на 82 626,00 гри. - 83 435,00 грн. = 809,00 гри. більше. Арифметична частка згідно варіанту по вартості: 0,62. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 809 (вісімсот дев`ять) грн. за отримання надлишку при розподілі на 5/12 та 7/12 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділені співвласникам у житловому будинку, [PERSON] , [PERSON] необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати дверний вхідний прорізь замість віконного; влаштувати тамбур входу; демонтувати та закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-2. Лінія розподілу горища житлового будинку проходить по лінії розподілу першого поверху. При необхідності по лінії розподілу горища влаштувати перегородку. Схема розподілу житлового будинку згідно варіанту 2, додатки 3 та 4. Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2021 заяву [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині припинення права спільної часткової власності - задоволено. Припинено право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині визнання виділеного судом [PERSON] майна окремим самостійним об`єктом нерухомого майна відмолено. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10 048 (десять тисяч сорок вісім) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 25.06.2019 №4938-4940/18-24. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.10.2023 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про роз`яснення постанови Чернігівського апеляційного суду від 24.09.2020 та додаткової постанови Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2021 у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.09.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2025 за №410368169, житловий будинок [ADDRESS] (загальна площа 65,8 кв.м.), перебуває у спільній частковій власності, а саме: 1) [PERSON] є власником 5/12 частин на підставі рішення суду, серія та номер: 742/3590/17, виданий 20.09.2019, видавник: Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області; рішення суду, серія та номер: 742/3590/17, виданий 24.09.2020, видавник: Чернігівський апеляційний суд; ухвала суду, серія та номер: 742/1524/16-ц, виданий 20.09.2017, видавник: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ; рішення суду, серія та номер: 742/1524/16-ц, виданий 26.07.2016, видавник: Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області; рішення суду, серія та номер: 742/1524/16-ц, виданий 11.11.2016, видавник: Апеляційний суд Чернігівської області; 2) [PERSON] є власником 7/12 частин на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 23.10.2013, видавник: державний реєстратор Ропчан Н.В. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.09.2016 за №68282067, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Звіту про незалежну оцінку майна ПП «Експерт» від 21.08.2024, ринкова вартість 5/12 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 91\~655,83 грн. Згідно копії довідки Комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону №1185 від 24.05.2021 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (не власник, вдова). Згідно копії домової книги для прописки громадян, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з 09.09.2000: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копій квитанцій [PERSON] сплачує рахунки за розподіл та споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії відповіді управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради №01-17/102 від 12.11.2021 на постанову старшого дізнавача СД Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Соловйова Андрія Глібовича від 04.10.2021 по кримінальному провадженню №12021275420000043, внесеного до ЄРДР 06.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення самоправства, передбаченого ст. 356 КК України, надано наступні висновки: 1) [PERSON] не дотриманий порядок проведення будівельних робіт визначених рішенням Чернігівського апеляційного суду від 24.09.2020 №742/3590/17?, оскільки зазначені обсяги робіт відповідно до рішення Чернігівського апеляційного суду від 24.09.2020 відносяться до будівельних робіт з перепланування та переобладнання житлового будинку з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції, які потребують подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; 2) [PERSON] не мала право проводити 17.12.20 будівельні роботи у житловому будинку з втручанням у зовнішню стіну (несучу конструкцію) за адресою: [ADDRESS] , без погоджень з [PERSON] та без повідомлення про початок будівельних робіт, оскільки будинок по [ADDRESS] станом на дату проведення будівельних робіт (17.12.2020) перебував у спільній частковій власності. Відповідно до копії відповіді Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області №Г-667 від 24.10.2018 вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталась з заявами до поліції, в тому числі неодноразово, щодо неправомірних дій з боку [PERSON] . Згідно ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до\~ст.\~317\~ЦК України\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно ч.1 ст.\~356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю . Відповідно до ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника, визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що законодавство захищає право власності осіб на їх майно в тому числі і право власності особи на частку у спільному майні від будь-яких посягань на нього та встановлює принцип недоторканності такого майна. Стаття 365\~ЦК України передбачає випадки припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Однак підстави такого припинення є чітко визначені у вказаній статті та мають суворо враховуватись судом при розгляді такої категорії справ, а їх перелік розширенню не підлягає. Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Відповідно до ч.4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 22.09.2022\~у справі\~№125/2157/19\~(провадження\~№14-40цс21)\~вказано,\~що «право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість\~припинення права\~особи на\~частку у\~спільному майні\~за рішенням\~суду на\~підставі позову\~інших співвласників\~за наявності\~хоча б\~однієї з\~перелічених законодавцем\~у частині\~першій цієї\~статті обставин\~(зокрема,\~в пунктах\~1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично\~встановлює неприпустимість\~такого припинення\~(таке\~припинення є\~неможливим у\~разі,\~якщо воно\~завдасть істотної\~шкоди інтересам\~співвласника та\~членам його\~сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього\~внесення позивачем\~вартості цієї\~частки на\~депозитний рахунок\~суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019 в справі №750/11178/17 (провадження №61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі №6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Виходячи з положень ст.ст.\~77-80\~ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Таким чином, у справі для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, тобто чи є: відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Позивач стверджує про неможливість спільного з відповідачем володіння і користування майном та що припинення права відповідача на частку спірного майна не завдасть йому істотної шкоди, оскільки вона у спірному житловому будинку не проживає, не утримує його. Так, частка відповідача у спірному майні становить 5/12, а частка позивача 7/12, тобто частка відповідача не є незначною, крім того її можна виділити в натурі, що підтверджується висновком експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції №4938-4940/18-24 від 25.06.2019. При цьому, суд враховує, що Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 19.05.2021 заяву [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині припинення права спільної часткової власності - задоволено. Припинено право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині визнання виділеного судом [PERSON] майна окремим самостійним об`єктом нерухомого майна відмолено. Посилання позивача, що відповідач не несе будь-яких витрат на утримання майна, не є підставою для припинення її права власності на 5/12 частин у спірному майні. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Тобто, кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інший співвласник може здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. Крім того, позивач зазначає, що припинення права відповідача на частку спірного майна не завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона у спірному житловому будинку не проживає та має на праві власності інше житло. Суд вважає, що ці твердження є безпідставними, оскільки наявність іншого житла, не свідчить про можливість позбавлення особи права власності на частку в іншому нерухомому майні, чи то права приватної власності на інше майно. Слід зауважити, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року у справі №6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі №6-1943цс16. Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування статті 365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з врахуванням при вирішенні спору інтересів усіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності або відсутності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснене: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Позивач, на яку відповідно до положень ч.1 ст.81\~ЦПК України покладений обов`язок довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, не довела наявність умов, передбачених ч.1 ст. 365 ЦПК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також, слід зазначити, що позивачем не було внесено на депозитний рахунок суду\~попередньої вартості частки майна на яку вона просить припинити право власності, а тому умови передбачені ч. 2\~ст. 365 Цивільного кодексу України\~нею не виконані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не пілягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed