Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

І. Позиції сторін Аргументи позивача 02 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович, [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтований тим, що: - [INFO] померла [PERSON] , мати позивача; - до складу спадщини увійшла 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] (далі - частка квартири), з яких 1/6 частка набута спадкодавицею в результаті реалізації права на приватизацію, 1/6 частка набута в порядку спадкування від батька, [PERSON] , 1/6 частка набута в порядку спадкування від матері, [PERSON] ; спадщину після матері [PERSON] прийняла, але не оформила; - за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй частку квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному; - спадщину після [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] ; - [INFO] [PERSON] помер; - оформити право на спадщину після матері на 1/12 частку квартиру, яка набута спадкодавицею від [PERSON] , позивач не може, оскільки наявні в нього документи не підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] як матері та дочки; - 04 жовтня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту родинних відносин через наявність спору про право. 11 березня 2025 року до суду від представника позивача, адвокатки Свириденко В.М., надійшла заява про заміну неналежного відповідача - Київської міської ради на належного - [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що: - предметом позову є, серед іншого, вимога про визнання за [PERSON] права власності на частку у праві власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після матері, [PERSON] ; - спадщину після [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] ; - [INFO] [PERSON] помер; - спадщину після [PERSON] прийняв [PERSON] , батько спадкодавця; - належним відповідачем у справах про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. У підготовче засідання позивач та його представник, адвокатка Свириденко В.М., не з`явилися. 22 квітня 2025 року, до початку підготовчого засідання, представник позивача подала заяву про проведення підготовчого засідання без її участі та участі позивача; позов підтримала, просила його задовольнити. Позиція відповідача Відповідач у підготовче засідання не з`явився. 21 квітня 2025 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову. У заяві відповідач просив провести судове засідання за його відсутності. Позиція третьої особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович у підготовче засідання не з`явився. 20 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Клопотання надійшло до суд 26 лютого 2025 року. За змістом положень частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за умови, що її належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. ІІ. Процесуальні дії суду 16 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав недоплати позивачем судового збору. 24 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочав підготовче провадження у справі, призначив підготовче засідання на 03 лютого 2025 року. У позовній заяві представник позивача, адвокатка Свириденко В.М., заявила клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. копії спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначене клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі про відкриття провадження у справі від 24 грудня 2024 року. У зв`язку з ненадходженням копії спадкової справи підготовче засідання, призначене на 03 лютого 2025 року, суд відклав на 11 березня 2025 року. 11 березня 2025 року представник позивача, адвокатка Свириденко В.М., подала клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. копії спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 11 березня 2025 року суд постановив ухвалу про заміну неналежного відповідача, витребування копії спадкової справи до майна [PERSON] та відкладення розгляду справи на 22 квітня 2025 року. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Обставини, які встановив суд [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 07.04.2017, актовий запис № 142 (т. 1, а.с. 45, т. 2, а.с. 31). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайлом С.Ю. 12.01.2022 за № 68066054, за параметрами запиту ПІБ українською мовою - « [PERSON] », дата смерті - « [INFO] », інформація у Спадковому реєстрі відсутня (т. 2, а.с. 32). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайлом С.Ю. 12.01.2022 за № 68070049, за параметрами запиту ПІБ українською мовою - « [PERSON] », інформація у Спадковому реєстрі відсутня (т. 2, а.с. 33). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва № 77266317 від 12.01.2022 за адресою: [ADDRESS] станом на 07.04.2017 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , (знята з реєстрації 05.10.2021), [PERSON] , [INFO] (знята з реєстрації 05.10.2021), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 34). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка народилася в місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.08.2021, актовий запис № 867 (т. 1, а.с. 43, т. 2, а.с. 8). Відповідно до заповіту, посвідченого Луб`яніченко А.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, 18.06.2021 за р. № 812, [PERSON] , [INFO] , належну їй частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному (т. 1, а.с. 48, т. 2, а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у місті Києві радою 31.12.2004, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина. Право власності на квартиру зареєстроване 10.02.2005 і записане в реєстрову книгу № 3619 (т. 1, а.с. 21-22, т. 2, а.с. 124). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 14.02.2011 за р. № 1492/10, 1/6 (одна шоста) частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , перейшла у власність [PERSON] , [INFO] . Право власності на зазначену частку квартири зареєстроване Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 29.03.2011, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 29463254 (т. 2, а.с. 125-128). 12 січня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (т. 2, а.с. 3). Спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована у Спадковому реєстрі 12.01.2022 за № 68964807, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68062244, номер справи у нотаріуса 2/2022 (т. 2, а.с. 12). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва № 77250895 від 12.01.2022 за адресою: [ADDRESS] станом на 22.08.2021 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (знята з реєстрації 05.10.2021), [PERSON] , [INFO] (знята з реєстрації 05.10.2021), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 10). 12 січня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (т. 2, а.с. 23). [PERSON] народилася [INFO] в селищі Клевань-2 Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим бюро запису актів громадянського стану Управління міліції Клеванського району Рівненської області 27.09.1936, актовий запис № 9 (т. 1, а.с. 55). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Бучанської селищної Ради депутатів трудящих Києво-Святошинського району Київської області 26.08.1961, актовий запис № 70, шлюб уклали російською мовою « [PERSON] », 1940 року народження, та російською мовою « [PERSON] », 1936 року народження, місце народження: м. Клевань Рівненської області; після одруження дружині присвоєне прізвище російською мовою « [PERSON] » (т. 1, а.с. 56, т. 2, а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської Ради депутатів трудящих Києво-Святошинського району Київської області 25.02.1963, актовий запис № 18, батьками російською мовою « [PERSON] », [INFO] , є російською мовою « [PERSON] » і « [PERSON] » (т. 1, а.с. 35, т. 2, а.с. 27). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів міста Києва 08.06.1990, актовий запис № 879, шлюб укладений між російською мовою « [PERSON] » та російською мовою « [PERSON] », [INFO] ; після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище російською мовою « [PERSON] » (т. 1, а.с. 36, т. 2, а.с. 28). 29 липня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/12 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] через недоведеність факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 291/02-31 від 29.07.2024 (т. 1, а.с. 49-54, т. 2, а.с. 134-136). Паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 17.02.1998 (т. 1, а.с. 39-40). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера видана ім`я [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) Державною податковою адміністрацією у Ленінградському районі м. Києва 11.05.1998 (т. 1, а.с. 42). Відповідно до довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації, виданої Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Святошинського району міста Києва 17.06.2015 за № 5529, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , власник квартири; [PERSON] , [INFO] , чоловік, співвласник; [PERSON] , [INFO] , син, співвласник; [PERSON] , [INFO] , син, співвласник; [PERSON] , [INFO] , мати співвласник (т. 1, а.с. 26). Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина України від 19.01.1998 батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] , [PERSON] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 64). Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина України від 16.02.1998 чоловіком [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 65). Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина срср від 19.09.1979 чоловіком [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 66). Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина срср від 19.09.1979 батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] , [PERSON] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 67). Відповідно до заяви про видачу паспорта громадянина срср від 13.06.1990 батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] , [PERSON] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 68). 04 жовтня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин через наявність спору про право. Ухвала набрала законної сили 04.10.2024 (т. 1, а.с. 69-70). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 07.07.2023, актовий запис № 82 (т. 1, а.с. 44, т. 2, а.с. 175). 08 грудня року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забігайла С.Ю. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (т. 2, а.с. 171). Спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована у Спадковому реєстрі 08.12.2023 за № 71694155, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75054615, номер справи у нотаріуса 115/2023 (т. 2, а.с. 179). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва № 103623042 від 08.12.2023 за адресою: [ADDRESS] станом на 06.07.2023 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 2, а.с. 177). ІV. Мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до підпункту 4.12. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності - територіальна громада за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Судувід 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина перша статті 206 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається: - [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між його матір`ю та бабою, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; - до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла, серед іншого, 1/6 частка в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , спадкоємицею якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформила своїх спадкових прав; - спадщину після [PERSON] прийняли спадкоємці за заповітом: [PERSON] та [PERSON] , який після прийняття спадщини помер; спадщину після [PERSON] прийняв спадкоємець за законом, [PERSON] - відповідно до приписів частини п`ятої статті 1268 ЦК України 1/12 частка квартири належить [PERSON] з часу відкриття спадщини; - неможливість оформлення права на спадщину в позасудовому порядку обумовлене різним зазначенням прізвища матері спадкодавиці в актах і документах цивільного стану. Зокрема, у свідоцтві про народження [PERSON] прізвище її матері вказане як « [PERSON] »; в інших документах (у тому числі у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про право власності на житло) - як « [PERSON] »; - водночас надані позивачем письмові докази є належними, допустимими і достовірними, а тому з урахуванням принципу розумності з достатнім ступенем переконливості підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , перебували у родинних відносинах як мати і дочка; - неможливість оформлення права на спадщину в позасудовому порядку підтверджене також постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії та ухвалою суду про відмову у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження; Отже, право власності [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом його визнання; - відповідач позов визнав повністю. Таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю. VІ. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1 816,80 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.3910322056.1 від 27.09.2024 (т. 1, а.с. 10), квитанцією до платіжної інструкції АТ «ПУМБ № 48092808 від 23.12.2024 (т. 1, а.с. 98). Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved