Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 22 листопада 2021 року представник позивача, діючи в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №2208, вчинений 18.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , з метою погашення боргу перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 130\~175,59 доларів США та 3\~500,00 грн. витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, на загальну суму 3\~663\~885, 55 грн.; здійснити розподіл судових витрат. Окремо поданими заявами просив забезпечити позов та витребувати докази у справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №2208, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку розташованих за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , задля задоволення вимог за Кредитним договором в розмірі 3\~660\~385,55 грн. Наразі виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у Суворовському РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса). Позивач вважає, що даний виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог закону про порядок вчинення виконавчого напису та недодержання вимог щодо документів, які подаються стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису. 21 вересня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем укладено кредитний договір №НЕСFGR00002015, відповідно до якого останньому надано кредитні кошти в іноземній валюті на придбання житлової нерухомості у розмірі 59 500,00 доларів США. В забезпечення виконання взятих зобов`язань укладено між сторонами договір іпотеки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Оскаржуваний виконавчий напис вчинено відповідно пункту 1, а не пункту 1-1 Переліку документів, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми комісій, пені та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та(або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодаця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Такі дії не були вчинені ані банком ані нотаріусом, що у свою чергу свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій. Оспорюваний виконавчий напис позивач також вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом було порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, не перевірено безспірність вимог кредитора, оскільки нарахована стягувачем заборгованість за пенею та комісією не є безспірною та ним не наданий оригінал нотаріально посвідченої угоди. Також нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, оскільки від дня виникнення права вимоги АТ КБ «ПриватБанк» за строковими платежами до дня вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, тому виконавчий напис вчинений з порушенням ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку №296/5 щодо умов вчинення виконавчого напису. Зазначені обставини вказують на оспорюваність вказаних майнових вимог з боку АТ КБ «ПриватБанк» і такі вимоги очевидно не являються безспірними. Враховуючи те, що виконавчий напис було вчинено на підставі документів, які не свідчили про безспірність заборгованості боржника перед відповідачем, без повідомлення позивача про суму заборгованості та без доказів направлення та отримання позивачам письмової вимоги щодо усунення порушень і погашення заборгованості за кредитом, крім цього, на момент вчинення виконавчого напису минуло значно більше трьох років з моменту виникнення у кредитора права вимоги по строкових платежах, то достатні підстави вважати вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений із порушенням двох обов`язкових умов, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - а саме безспірність вимоги та спливу строку не більше, ніж три роки з моменту виникнення права вимоги. Крім того, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не може відбуватись стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. За викладених обставин, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням вимог, встановлених Законом та Порядком, а тому підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. ІІ. Виклад позиції відповідача. 09.04.2025 року представник відповідача за довіреністю Наконечна А.В. подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на наступні обставини. Отримання позивачем кредитних коштів є його правом, однак, користування кредитними коштами лише свідчить про його згоду з умовами кредитування та необхідність виконання наявних зобов`язань за договором. \~ \~ \~ \~ Однак, позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інші послуги за користування кредитом. Окрім того, з боку банку здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за вказаним кредитним договором яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання стороною позивача. В свою чергу з боку позивача не надано жодного доказу відсутності заборгованості за кредитним договором. Відповідач вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що банк надав всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача, щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. Також позивачем не доведено факт погашення суми кредиту. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу/представнику надано 5-ти денний строк на усунення недоліків позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. належним чином засвідчені копії всіх документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису №2208, вчиненого 18.12.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку розташованих за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , задля задоволення вимог за Кредитним договором в розмірі 3\~660\~385,55 грн., у тому числі і виконавчого напису; Витребувано від Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №66907493. Судове засідання призначено на 26.01.2022 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 18.12.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий номер 2208, що перебуває на виконанні у державного виконавця Суворовського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м. Одеса) у ВП №66907493. 11.01.2022 року від ПН Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на адресу суду надійшли витребувані судом докази. 26.01.2022 року на адресу суду від Суворовського відділу ДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ(м. Одеса) надійшли витребувані судом докази. У зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 23.02.2022 року. 22.02.2022 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справ без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Інші учасники судового провадження у час призначений для розгляду справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином, з огляду на що судове засідання не відбулося, наступне судове засідання у справі не було призначено у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду та проведення інвентаризації наявності судових справ у Херсонському міському суду Херсонської області було встановлено наявність цієї цивільної справи. Судове засідання призначено на 05.03.2025 року. 28.02.2025 року від заінтересованої особи ПН ДМНО Бондар І.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. 04.03.2025 року від представника позивача Кисіль В.М. через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином, про причини неприбуття суд не повідомлявся. У зв`язку із заявленим клопотанням стороною позивача про відкладення судового засідання, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 28.04.2025 року. 13.03.2025 року від представника позивача Резуненко Д.С. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. 11.04.2025 року від представника відповідача Наконечної А.В. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю позивач не з`явився, адвокат Резуненко Д.С. діючи в інтересах позивача раніше подав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, раніше надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судове засідання у час призначений для розгляду справи представники третіх осіб не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцем знаходження, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п.1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, враховуючи згоду представників позивача про розгляд справи у їх відсутності, наявності в матеріалах справи відзиву на позовну заяву та неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи третіх осіб, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем, відповідачем та третіми особами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. \~ \~ \~ \~ ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 21\~вересня 2007\~року між\~ [PERSON] \~та ЗАТ\~КБ «ПриватБанк»\~було укладено\~кредитний договір\~№ НЕСFGK00002015 за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівки через касу 21.09.2007 року, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 73 950, 00 дол. США на придбання житла. 24 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. Відповідно до умов договору Іпотекодавець передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 05.11.2018\~року представником\~АТ КБ\~«ПриватБанк» на\~адресу [PERSON] -огли\~( [ADDRESS] ;\~ [ADDRESS] )\~було направлено\~письмову вимогу\~про усунення\~порушень за\~Кредитним договором\~№ НЕСFGK00002015 від 21.09.2007 року. Відомості про вручення поштових повідомлень відсутні. 18 грудня 2018 року представником АТ КБ «ПриватБанк» подано приватному нотаріусу Дніпровського МНО Бондар І.М. заяву про вчинення виконавчого напису (дослівно із заяви) «вчинити виконавчий напис на копії Договору іпотеки №б/н від 05.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. за реєстровим №492 в рахунок погашення заборгованість позичальника за кредитним договором», до якої долучено: кредитний договір, договір іпотеки, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за Кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення до листа, установчі документи АТ КБ «ПриватБанк», Довіреність представника АТ КБ «ПриватБанк», паспорт представника АТ КБ «ПриватБанк». 18 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №2208, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги банку щодо повернення заборгованості позивача за кредитним договором у розмірі 130\~175,59 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти гривні становить 3\~660\~385,55 грн., з яких: Заборгованість за кредитом 66\~672,89 дол. США; Заборгованість за відсотками - 30\~073,08 дол. США, Комісія 5\~229,28 дол. США; Пеня 28\~200,34 дол. США; Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3\~500, 00 грн. Строк за який проводиться стягнення - 11 років, 8 місяців 26 днів, а саме з 21.09.2007 року по 01.11.2018 року. 29.09.2021 року головним державним виконавцем Суворовського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито ВП №66907493 з примусового виконання виконавчого напису №2208, вчиненого 18 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. 29.11.2021 року головним державним виконавцем Суворовського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) в рамках ВП №66907493 з примусового виконання виконавчого напису №2208, вчиненого 18 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. здійснено опис та арешт майна(коштів) боржника. 19.01.2022 року головним державним виконавцем Суворовського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса)винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №66907493 на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року про забезпечення позову, до розгляду справи по суті. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і\~з підстав\~неправомірності вимог\~стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, іпотекодавцю та боржнику якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. За висновками КЦС у складі ВС у постанові від 10.11.2021 року у справі №758/14854/20 неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів та не підтвердило належними та допустимими доказами отримання [PERSON] -огли вимоги про усунення порушень, а відтак, не підтверджено і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця. Окрім зазначеного, за твердженням позивача заборгованість не є безспірною. Крім того, як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення одинадцять років вісім місяців двадцять шість днів, а саме з 21.09.2007 року по 01.11.2018 року, тобто у строк, що перевищує 3 роки, відповідно, поза межами строку, визначеному статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відтак вказана заборгованість не є безспірною. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» про наявність яких при вчиненні виконавчого напису відповідачем не заявлено та належними доказами не підтверджено. Крім того,\~відповідно до\~представленого учасниками\~судового провадження\~ в\~якості доказу\~копії кредитного\~договору вбачається,\~що між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» та\~ [PERSON] -огли\~укладено кредитний\~договір № НЕСFGK00002015 від 21.09.2007 року. Із виконавчого напису вбачається, що представник відповідача звернувся про вчинення виконавчого напису до нотаріуса у 2018 році, тобто через більше ніж три роки, з дня виникнення порушень договірних зобов`язань. Стаття 88 Закону «Про нотаріат» (станом на час виникнення спірних правовідносин) містила різні строки для звернення до нотаріуса (три роки - у відносинах за участю громадян, і один рік - для відносин за участю підприємств, установ і організацій), оскільки на момент ухвалення Верховною Радою України цього закону діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), яким позовна давність визначалася залежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, тобто три роки у відносинах за участю громадян і один рік у спорах за участю підприємств, установ і організацій. Після внесення змін до ЦК УРСР у 1995 році, а також після вступу у дію нового Цивільного кодексу України у 2004 році строки, встановлені у статті 88 Закону України «Про нотаріат», не були приведені у відповідність до позовної давності, яка вже стала визначатися залежно від сутності позовних вимог, а не за суб`єктною ознакою. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 № 916/3006/17 вказала, що строк давності не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Таким чином, Велика Палата Верховного суду у постанові від 02.07.2019 № 916/3006/17 дійшла висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи викладене, звернення відповідача до нотаріуса у даному випадку відбулося пози межами строків позовної давності. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У зв`язку з викладеним вище, за встановлених порушень приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. порядку вчинення виконавчого напису №2208 від 18.12.2018 року, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача та обґрунтованість позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 грудня 2021 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 18.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстровий номер 2208, про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , що перебуває на примусовому виконанні в Суворовському ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) у ВП №66907493. Постановою Державного виконавця Суворовського відділу ДВС ПМУ МЮ(м. Одеса) від 19.01.2022 року на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року зупинено вчинення виконавчих дій у ВП №66907493 до вирішення справи по суті, яку направлено боржнику та стягувачу. За змістом ч. ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Квитанцією №0.0.2360504791.1 від 30.11.2021 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 908, 00 грн., Квитанцією №0.0.2372391429.1 від 10.12.2021 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову сплатила судовий збір у розмірі 454, 00 грн. З урахуванням належного до сплати судового збору та пропорційності задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~362, 00 грн. в рахунок відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved