Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

23 квітня 2025 року заявник [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить суд ухвалити судове рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки Великоновосілківського району Донецької області, [INFO] в с.Старомлинівка, Волноваського району, Донецької області, причина смерті - ішемічний інсульт головного мозку. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Старомлинівка Донецької області Волноваського району померла мати заявника - [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою про причину смерті №288, виданою 21.10.2024 року на території тимчасово не підконтрольній українській владі. Причиною смерті став ішемічний інсульт головного мозку. [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, а саме у с.Старомлинівка Волноваського району Донецької області. Вказане стало причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту смерті. Оскільки смерть матері заявника настала в період тимчасової окупації рф території, з метою проведення процедури захоронення тіла, 10.10.2024 року бюро судово-медичної експертизи було видано Лікарське свідоцтво про смерть №288 форми первинної облікової документації № 106/о, затвердженої Наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545. І хоча форма цього документу відповідала зразку, встановленому МОЗ України, воно було складено установою, яка не належала до мережі закладів охорони здоров`я, що були під контролем української влади, відомості внесені російською мовою та містило печатку установи, що знаходилася під контролем окупаційної влади рф. Відповідно до цього Лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в лікувальній установі м.Волноваха. Причина смерті була встановлена лікарем В.А.Ящетовим . Вказане свідоцтво було засвідчено підписом лікаря 10.10.2024 року. На теперішній час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть матері на території України, та в подальшому оформити спадщину у Великоновосілківському районі. Для цього заявник має надати рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] . Встановлення факту смерті матері заявника не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року по справі за заявою [PERSON] , з участю заінтересованої особи Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України було відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 24 квітня 2025 року. Заявник [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився. В заяві про встановлення факту смерті на окупованій території просив провести розгляд справи без його участі. Заінтересована особа Добропільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання свого повноважного представника не направив. Заперечень щодо розгляду справи від представника заінтересованої особи не надійшло. Зважаючи, що згідно ч.2 ст.317 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Великоновосілківським РВУМВС України в Донецькій області 02.11.1999 року, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області (а.с.4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.1983 року, виданого Старомлинівською селищною радою Великоновосілківського району Донецької області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с.7). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Великоновосілківським РВУМВС України в Донецькій області 06.12.2000 року, [PERSON] народилась [INFO] в с.Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області (а.с.9-10). Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть на її ім`я №288 від 10 жовтня 2024 року, виданим ДБУ Волноваським відділом судово-медичної експертизи ДНР, згідно якого [PERSON] померла [INFO] в с.Старомлинівка, причина смерті - ішемічний інсульт головного мозку (а.с.12). Оскільки, внесення до реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, це змусило заявника [PERSON] звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Старомлинівка Волноваського району Донецької області, держава Україна. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказ Мінрозвитку від 28.02.2025 № 376, Старомлинівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області, де померла мати заявника, відноситься до тимчасово окупованої території України. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України № 247/7 від 25 листопада 2014 року та № 953/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Згідно п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню (ч.4 ст.317 ЦПК України). Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)». Згідно ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , видане органом Донецької Народної Республіки, тобто органом, який не має права його видавати, так як знаходяться на тимчасово окупованій території України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті матері [PERSON] , у зв`язку з чим реєстрація смерті не можлива без відповідного рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства (ч.4 ст.317 ЦПК України). Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 3, 8, 9 Конституції України, ч. 4 ст. 49 ЦК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved