Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , опікуном яких вона є, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач по справі приходиться їй сином, який перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Від даного шлюбу в них народилося два сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 01.11.2023 року згідно Рішень виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області № 561 та № 562 її призначено опікуном малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Батьком дітей є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , актовий запис № 465 та Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , актовий запис № 464, виданих Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). На даний момент відповідач засуджений до 8 років позбавлення волі та відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» та ніякої допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач звернулась до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/14208/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Згідно додовідки відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради № 19/19938, яка надішла до суду 12.12.2024 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Заводського району. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 15.04.2025 року позивачем [PERSON] до суду подана заява, у якій вона просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та стягнути аліменти з відповідача. Про винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем його перебування, а саме Державна установа «Солонянська виправна колонія № 21», про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення про вручення йому повістки про виклик до суду, яка надійшла з Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21». Своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції\~України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК\~України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Судо встановлено, що 01.11.2023 року згідно Рішеннь Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області № 561 та № 562 [PERSON] призначено опікуном малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження дітей, їх батьком є [PERSON] , [INFO] . На даний час діти перебувають під опікою позивачки та перебувають на повному її утриманні, жодної матеріальної допомоги від відповідача позивач не отримує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі напридбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно з ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст.191СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 28 листопада 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачки стосовно стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved