Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

В квітні 2025 року заявниця [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У заяві вона вказала, що має намір по досягненні встановленого законодавством віку достатнього для призначення пенсії звернутися до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо оформлення пенсії, подавши на розгляд необхідні документи, зокрема трудову книжку серії [NUMBER] , видану Тедженським КБОН 28 березня 1981 року, на ім`я « [PERSON] », дата народження - [INFO], де вона працювала на посаді учениці швеї в дамському швейному цеху з 25 березня 1981 року (Пр. №29 від 25.03.1981р.) по 03 січня 1984 року - звільнена у зв`язку зі зміною місця проживання (Пр. №118 від 29.12.1983р.). При огляді наявних документів, які є необхідними для такого звернення, виявлена помилка в заповненні трудової книжки, зокрема в трудовій книжці дописано на українській мові її прізвище після укладення шлюбу на українській мові « [PERSON] », а прізвище, ім`я по батькові до шлюбу зазначено на російській мові « [PERSON] ». Дана обставина унеможливлює зарахувати до трудового стажу періоди трудової діяльності, відображені у цій книжці. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 28 березня 1981 року Тедженським КБОН (що знаходилось в м. Теджен, Ашхабатської області, Туркменістан), де міститься прізвище заявниці « [PERSON] », яка народилася [INFO] . Від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на заяву, вважають вимоги заявниці по справі безпідставними з огляду на наступне. У заяві про встановлення факту не подано достатньо доказів про те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 28.03.1981 належить заявниці. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, тому заява повинна бути залишена без розгляду. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі представника. Суд, вивчивши та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Теджен Ашхабадської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2000 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в м. Теджен Тедженського району Туркменської області народилася [PERSON] (свідоцтво видано російською мовою). У місті Теджен Ашхабадської області, Туркменістан в період з 13.01.1984 року по літо 1987 року, заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно рішення суду в місті Теджен Ашхабадської області, Туркменістан, даний шлюб був розірваний, дружині після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] ». В шлюбі у них з чоловіком народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яку [INFO] удочерив її теперішній чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про усиновлення (удочеріння) серії [NUMBER] . 19 березня 1988 року за актовим записом № 3 в с. Росохач Чортківського району Тернопільської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно посвідчення № [NUMBER] від 03.11.1983 р., виданого навчально-виробничим комбінатом Міністерства побутового обслуговування населення ТССР, [PERSON] , яка у 1983 році закінчила курси закрійників жіночої легкої сукні і має присвоєну кваліфікацію закрійник третього розряду. Згідно Інформації Росохацького старостинського округу [PERSON] працювала в колгоспі ім. П. Безпалька з 01.05.1988 р. по 31.12.1988 р., з 01.07.1990 р. по 02.11.1999 р. Довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1988, 1990-1999 роки. Книги наказів не передавались. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 28 березня 1981 р. анкетні дані заявниці зазначені « [PERSON] , дата народження [INFO]» Перший запис в ній датований 25.03.1981 р., до вступу в Тедженський КБОН стажу немає, зарахована ученицею швеї в дамський, Пр. №29 від 25.03.81 р. 02.09.1981 р. переведена в майстра 2 розряду (Пр. № 89 від 02.09.81р.). 01.11.1983 року направлена на 9-ти місячні курси закрійника в Ашхабад (Пр. №10 від 01.02.1983). 03.01.1984 р. звільнена в зв`язку із зміною місця проживання (Пр. № 118 від 29.12.83р.). Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною четвертою ст. 315 ЦПК України роз`яснено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, який необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. При цьому, в даному випадку рішення суду не замінює собою документа, а лише підтверджує належність такого документу заявниці, що у подальшому надасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй відповідно до положень ст. 46 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Проаналізувавши зміст вимог заявниці, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення. З огляду на викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці потрібно для того, щоб вона мала можливість на призначення пенсії, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає до задоволення.

Outcome: approved