Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому з врахуванням заяви про зміну предмета позову, просила стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 5000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що відповідач має постійне місце роботи за межами України, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 5000 грн. щомісяця. Ухвалою Радивилівського районного суду від 25.02.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 01.04.2025 р. відкладено розгляд справи. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2002 р. між сторонами зареєстровано шлюб Крижівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2008 р., що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 06.11.2023 р. у справі № 568/1460/23 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). 07.09.2024 р. у зв`язку з реєстрацією шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 11). Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. На думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є особою працездатного віку, є працевлаштованим, тобто він є здатним сплачувати аліменти на утримання дитини, яка в силу свого віку та рівня розвитку не здатна самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується та випливає зі змістом ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в сумі 5000 грн. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 19.02.2025 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. №880/25 від 19.02.2025 р. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved