Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

13.02.2025 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Луцької міської ради з вищевказаною позовною заявою. На обґрунтування заявлених вимог останній зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2024 року в цивільній справі № 161/11949/24 із [PERSON] на користь Луцької міської ради безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в сумі 923226,12 грн. Вказана сума коштів повинна була бути сплаченою відповідачем до 11.04.2022 року дати прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію. Судове рішення в цивільній справі № 161/11949/24 [PERSON] фактично виконано 05.11.2024 року, коли в дохід місцевого бюджету зараховано суму коштів у розмірі 923226,12 грн. Відтак у період з 12.04.2022 року, після прийняття об`єкта в експлуатацію, по 04.11.2024 року безпідставно було збережено 923226,12 грн., що є підставою для нарахування штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведене, просить суд стягнути із [PERSON] на користь Луцької міської ради грошові кошти в сумі 385538,24 грн., з яких: 314425,36 грн. інфляційні втрати; 71112,88 грн. три відсотки річних, а також стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4626,45 грн. Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання представник Луцької міської ради не з`явився, до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Зі згоди представника Луцької окружної прокуратури Волинської області суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що у період із березня 2019 року по січень 2022 року [PERSON] , згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 29.03.2019 року № 113190881240, було здійснено будівництво об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури зі знесенням існуючого індивідуального житлового будинку на вул. Львівській, 100 та 102 (м. Луцьк, Волинської області)». Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: 1122.1 «Будинки багатоквартирні масової забудови». 11.04.2022 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано відповідачу сертифікат № ІУ 123220407475, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. На дату прийняття об`єкта в експлуатацію (згідно із сертифікатом № ІУ 123220407475, виданим 11.04.2022 року) діяли показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 17.02.2022 року № 53. Вищевказані обставини встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2024 року в цивільній справі № 161/11949/24, яке набрало законної сили 05.11.2024 року та яким із [PERSON] на користь Луцької міської ради для зарахування в дохід місцевого бюджету Луцької міської територіальної громади безпідставно збережені грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту в сумі 923226,12 грн. Тобто, грошові кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідачем повинні були бути сплаченими до 11.04.2025 року включно. Однак, вказана сума коштів була сплачена (стягнута) [PERSON] 05.11.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 639 від 05.11.2024 року. Відтак у період з 12.04.2022 року (наступний день після прийняття об`єкта в експлуатацію) по 04.11.2024 року (день який передував сплаті відповідачем коштів на виконання рішення суду) [PERSON] безпідставно було збережено 923226,12 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із долученого до матеріалів справи штрафних санкцій за період з 12.04.2022 року по 04.11.2024 року відповідачу на суму безпідставних збережених грошових коштів у розмірі 923226,12 грн. було нараховано 314425,36 грн. інфляційних втрат та 71112,88 грн. та 3 відсотків річних, а всього штрафні санкції на загальну суму 385538,24 грн. За таких обставин, позовні вимоги заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області до [PERSON] про стягнення із замовника будівництва коштів пайової участі до місцевого бюджету є в повній мірі обґрунтованими. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У п. п. 79-81 Постанови від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на виявлене порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Бездіяльністю компетентного органу щодо захисту прав та інтересів держави чи територіальної громади є невжиття ним заходів для такого захисту протягом розумного строку після того, як йому стало або повинно було стати відомо про можливе порушення зазначених прав або інтересів. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (аналогічні норми містяться у ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні). Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України). Крім того, положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин (п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України) відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів. Бюджетом розвитку, згідно норм ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази; Таким чином, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», Луцька окружна прокуратура ґрунтовно поінформувала Луцьку міську раду про існування означених порушень інтересів держави (лист від 08.05.2024 року). Проте, розмір інфляційних втрат та 3 % річних, які підлягають нарахуванню внаслідок несвоєчасної сплати коштів пайової участі, розраховано тільки після скерування окружною прокуратурою відповідного листа від 21.08.2024 № 53-7467вих-24. Крім цього, листом від 08.09.2024 року № 1.1-9/3983/202 орган місцевого самоврядування повідомив про те, що міською радою не вживалися заходи щодо стягнення вказаних коштів пайової участі, у тому числі у судовому порядку. Аналогічні відомості містяться й у листі міської ради від 08.12.2024 № 1.1-9/5535/2024. Суд враховує, що у вказаній справі інтереси держави потребують невідкладного захисту, зважаючи на значимість їх порушення та можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, а також з урахуванням необхідності якнайшвидшого повернення коштів до бюджету та подальшого їх використання на потреби територіальної громади.. Унаслідок нездійснення Позивачем належних заходів інтереси держави залишаються незахищеними. У зв`язку із викладеним, у прокурора виникло не тільки право, а й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду цього позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, поданої в інтересах держави в особі Луцької міської ради, до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь Волинської обласної прокуратури підлягає стягненню 4626,45 грн. судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved