Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Приморського\~районного суду\~м. Одеси\~09.01.2025\~року через\~систему Електронний\~суд надійшов\~позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.06.2021 року [PERSON] , громадянин Республіки Молдова, та [PERSON] , громадянка України, зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/6960/24-Е від 29.08.2024 року шлюбу між сторонами розірвано. 31.08.2024 року [PERSON] придбала транспортний засіб - HYUNDAI SANTA FE 2015 року випуску. У зв`язку з тим, що між сторонами зберігалися доброзичливі стосунки, позивачка передала автомобіль у тимчасове користування колишньому чоловіку, на його прохання. Проте нещодавно у додатку «Авторіа» позивачка дізналася, що [PERSON] розмістив оголошення про продаж автомобіля, який належить позивачці. У зв`язку з чим була змушена звернутись до суду з даним позовом. Матеріали позову суддя отримала 10.01.2025 року. До суду 28.01.2025 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 28.01.2025 року та 29.01.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Зазначену відповідь суддя отримала 30.01.2025 року. Ухвалою суду від 31.01.2025 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 07.03.2025 року. До суду 10.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову, в якій просила у забезпечення вищевказаного позову накласти арешт на транспортний засіб SANTA FE 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] з подальшим розміщенням його на штрафному майданчику. З 11.02.2025 року по 21.02.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Матеріали заяви суддя отримала 24.02.2025 року. Ухвалою суду від 24.02.2025 року заяву [PERSON] про забезпечення позову залишено без задоволення. До суду 11.02.2025 року від [PERSON] надійшло клопотання про уточнення даних, а саме просила уточнити марку транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] . У судове засідання 07.03.2025 року сторони не з`явилися, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 24.04.2025 року. У судове засідання 24.04.2025 року сторони не з`явилися, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надавав. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 29.04.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.06.2021 року [PERSON] ,\~громадянин Республіки Молдова, та [PERSON] ,\~громадянка України,\~зареєстрували шлюб\~у Київському\~відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~(м. Одеса),\~про що\~складено відповідний\~актовий запис № 1010, та видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/6960/24-Е від 29.08.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 19.06.2021\~року Київським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м. Одеса),\~між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис \~№ 1010,\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~розірвано. (а.с. 7-8) 31.08.2024 року [PERSON] придбала транспортний засіб - HYUNDAI SANTA FE 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , право власності на яке підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31.08.2024 року, виданого ТСЦ 5141. (а.с. 11-12) Таким чином на час розгляду даної справи власником спірного транспортного засобу є позивачка [PERSON] . Згідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно правової позиції ВСУ, викладену у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено,\~що у зв`язку з тим, що між сторонами зберігалися доброзичливі стосунки, позивачка передала автомобіль у тимчасове користування колишньому чоловікувідповідачу, на його прохання. Проте нещодавно у додатку «Авторіа» позивачка дізналася, що [PERSON] розмістив оголошення про продаж автомобіля, який належить позивачці, що підтверджується ідентифікаційний номером транспортного засобу. (а.с. 9-10) Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні транспортним засобом, з урахуванням чого вважає позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх частково обґрунтованими і доведеними. Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн., а тому, враховуючи задоволення позовних судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved