Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] , через свого представника, адвоката Шурубора В.І., звернувся з позовом до [PERSON] ,\~третя особа:\~Служба у\~справах дітей\~та сім`ї\~Іванківської селищної\~ради Вишгородського\~району Київської\~області,\~в якому\~просив встановити\~факт перебування\~на самостійному\~вихованні та\~утриманні [PERSON] \~неповнолітнього сина\~ - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2008 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 13.03.2023 року на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області. За час перебування в шлюбі позивач та відповідач мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 13.03.2023 року у справі №366/390/23, шлюб між сторонами було розірвано, окрім того даним рішенням було визначено місце проживання дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] , до його повноліття залишено на вихованні матері, - [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] , до його повноліття залишено на вихованні батька - [PERSON] . Представник позивача\~вказує на\~те,\~що неповнолітня\~дитина - [PERSON] самостійно визначив своє місце проживання та на даний час проживає з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також перебуває на його утриманні. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї №9 від 03.02.2025 року, комісією було встановлено факт проживання дитини [PERSON] з батьком, [PERSON] . Також зазначено, що батько піклується та утримує дитину (купує одяг, взуття, продукти харчування та засоби гігієни). Мати проживає окремо, з дитиною спілкується, але участі у вихованні та забезпеченні не приймає. Для проживання та розвитку дитини забезпечено всі необхідні умови, будинок чистий, в дитини є окрема кімната. Крім того, факт самостійного виховання та утримання дитини позивачем підтверджується характеристикою [PERSON] , учня 10 класу, наданою за місцем його навчання в Сукачівському ліцеї Іванківської селищної ради, відповідно до якої дитина виховується у неповній родині, батько виховує сина сам, бере активну участь у вихованні сина, регулярно відвідує батьківські збори, має постійний зв`язок з класним керівником, допомагає у організації позакласних заходів. Позивач працює в ТОВ «Генеруюча компанія Укрспецтепло» та отримує заробітну плату, яка є достатньою для проживання, утримання дитини та забезпечення дитини всім необхідним, у відповідності до потреб, що відповідають віку. Також зазначає, що оскільки позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує дитину матеріально та піклується про неї, проявляє батьківську турботу, цікавиться станом здоров`я та успіхами, наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Представник позивача зазначає, що на даний час постало питання встановлення факту перебування дитини на утриманні позивача, оскільки від встановлення вказаних фактів залежить виникнення особистих прав позивача як батька дитини і потрібне з метою захисту прав та інтересів дитини, у тому числі, переміщення позивача і його дитини на строк більше одного місяця без нотаріальної згоди матері, вжиття заходів щодо лікування дитини, оздоровлення, можливого набуття чи відчуження майна в інтересах дитини та можливої зміни місця проживання (без згоди відповідача) та розвитку дитини в безпечних умовах; для реалізації гарантованого законодавством захисту дитини віком до 18 років, який самостійно виховується та утримується одним із батьків. Також вказує, що законодавець визначив в пункті 4 ч. 1\~ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~гарантований захист дитини (дітей) віком до 18 років, яка (які) самостійно виховується та утримується військовозобов`язаними жінками чи чоловіками. Визначальним фактором у цьому випадку є самостійне виховання та утримання дитини (дітей) одним з батьків, в т.ч, за рішенням суду. Тому, враховуючи що немає іншого порядку, крім судового, для встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини, позивач, через свого представника, звернувся із вказаною заявою до суду. Рух справи 14.02.2025 року позов надійшов до суду. 21.02.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче засідання на 15 квітня 2025 року 14:30 год. Позиції сторін У судове засідання позивач та його представник адвокат Шурубор В.І. не з`явилися, звернулися до суду із клопотанням про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення. Окрім того, вказаною заявою повідомила суд, що дійсно їх спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час розгляду справи повідомлялися належним чином, звернулись до суду з заявою в якій просять справу розглядати без участі представника третьої особи, при розгляді даного позову врахувати законні підстави та права неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, всіма учасниками до суду було подано клопотання про розгляд справи без їх участі, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини Частиною 1 стаття 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Сукачі Іванківського району Київської області, при цьому батьком зазначено: [PERSON] , матір`ю: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 13.03.2023 року по справі №366/390/23 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, дітей - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття залишено на вихованні матері, [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] , до його повноліття залишено на вихованні батька - [PERSON] . Позивач зазначає, що їх спільна неповнолітня дитина - [PERSON] , самостійно визначив своє місце проживання та на даний час проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а також перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою №566, виданою Іванківською селищною радою від 24.12.2024 року, актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї №9 від 03.02.2025 року та характеристикою [PERSON] виданою Сукачівським ліцеєм Іванківської селищної ради. При цьому, мати [PERSON] участі у вихованні та забезпеченні старшого сина [PERSON] не приймає, проживає окремо в селищі Іванків та займається вихованням меншого сина. Також, відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї №9 від 03.02.2025 року, комісією було встановлено факт проживання дитини [PERSON] з батьком, - [PERSON] . Також зазначено, що батько піклується та утримує дитину (купує одяг, взуття, продукти харчування та засоби гігієни). Мати проживає окремо, з дитиною спілкується, але участі у вихованні та забезпеченні не приймає. Для проживання та розвитку дитини забезпечено всі необхідні умови, будинок чистий, в дитини є окрема кімната. Крім того, факт самостійного виховання та утримання дитини позивачем підтверджується характеристикою [PERSON] , учня 10 класу, наданою за місцем його навчання в Сукачівському ліцеї Іванківської селищної ради, відповідно до якої дитина виховується у неповній родині, батько виховує сина сам, бере активну участь у вихованні сина, регулярно відвідує батьківські збори, має постійний зв`язок з класним керівником, допомагає у організації позакласних заходів. Згідно з довідкою про доходи вих. № 1-0601 від 06.01.2025 встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Генеруюча компанія Укрспецтепло», а загальна сума доходу за період з липня по грудень 2024 року складає 80\~980,00 грн. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивача [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання його неповнолітнього сина - [PERSON] вбачається, що вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного їх проживання та утримання [PERSON] його сина [PERSON] підтверджується також наявними в матеріалах справи характеристикою [PERSON] , учня 10 класу, наданою за місцем його навчання в Сукачівському ліцеї Іванківської селищної ради, відповідно до якої дитина виховується у неповній родині, батько виховує сина сам, бере активну участь у вихованні сина, регулярно відвідує батьківські збори, має постійний зв`язок з класним керівником, допомагає у організації позакласних заходів та актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї №9 від 03.02.2025 року, відповідно до якого комісією встановлено факт проживання дитини [PERSON] з батьком, [PERSON] . Також зазначено, що батько піклується та утримує дитину (купує одяг, взуття, продукти харчування та засоби гігієни). Мати проживає окремо, з дитиною спілкується, але участі у вихованні та забезпеченні не приймає. Для проживання та розвитку дитини забезпечено всі необхідні умови, будинок чистий, в дитини є окрема кімната. Окрім того, зазначений факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в яких вони зазначають, що з моменту народження, по теперішній час [PERSON] проживає разом зі своїм батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також свідки підтверджують, що дитина знаходиться на повному утриманні батька, який самостійно, без участі матері дитини, займається вихованням та утриманням свого сина [PERSON] . Вказують на те, що позивач має постійний та достатній дохід для утримання сина, при цьому створює для нього всі належні умови для проживання та навчання, забезпечує дитину матеріально, піклується про нього, проявляє батьківську турботу та забезпечує всім необхідним. Суд звертає увагу, що в чинному законодавстві використовується термін «батьки», під яким розуміють «батько і мати». В той же час, в законодавстві відсутнє визначення поняття «одинока матір», «одинокий батько», що спричиняє складність користування даним статусом та часто має наслідком порушення належних особі прав, бо з тих нормативних регулювань, що містяться в законах, підзаконних актах, судовій практиці, випливають суперечності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 року № 91 одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі й у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Поняття «одинокий батько» також було предметом судового вивчення. Так, Верховний Суд, переглядаючи касаційну скаргу у справі № 822/2446/17, у своїй постанові від 13.06.2018 року висловив таку позицію: «Так як правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері». Тобто для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько» необхідні 2 факти: 1) неперебування у шлюбі, 2) виховання й утримання дитини самими матір`ю чи батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Дослідженими судом доказами з`ясовано, що шлюб між сторонами розірваний, мати дитини проживає окремо від дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини та органом опіки та піклування, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання малолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька. Враховуючи, що [PERSON] займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає встановленим факт самостійного виховання та утримання [PERSON] сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд приймає до уваги той факт, що поняття «утримання» законодавчо не визначено і його встановлення покладається на розсуд суду, який з урахуванням принципів належності та достатності доказів, наданих позивачем, підтверджених відповідачем та третьою особою, уповноважений встановити такий факт. Суд також вважає, що позивач дійсно не може встановити факт утримання ним сина в інший спосіб, відмінний від судового рішення. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають реалізації прав позивача та гарантованого захисту його дитини у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки позивач у своєму позові просив судовий збір, який сплачений ним при подачі вказаного позову, залишити за ним, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, тому судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: approved