Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №797294392 від 13.08.2021 року в розмірі 106378,40 грн. , понесені судові витрати по справі, що складаються із судового збору і розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 13.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем був укладений договір №797294392 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 22\~000,00 грн. на банківську картку на умовах строковості, зворотності та платності. 28.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому, інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 за № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.20232 При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 160 від 16.11.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між Товариством з\~обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до Товариства з\~обмеженою відповідальністю«Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № №797294392 у сумі 70976,00 грн. 05.08.2020 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю«Таліон Плюс» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю«ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року. В подальшому Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Таліон Плюс» та Товариство з\~обмеженою відповідальністю«ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 04.09.2024 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю«ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №797294392 . Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 31.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у заяві, викладеній у позові, позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи здійснювати за їх відсутності, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст.247 ЦПК України. Суд,\~вивчивши матеріали\~справи,\~дослідивши повно\~та всебічно\~обставини справи\~в їх\~сукупності,\~оцінивши зібрані\~по справі\~докази,\~дійшов наступного\~висновку. Судом встановлено, що\~13.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем був укладений договір кредитної лінії №797294392 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 22\~000,00 грн. на банківську картку строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування в розмірі встановленому п. 1.9, 1.10 кредитного договору. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування (а.с.11-14). На період строку, визначеного п.1.7. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 відсотків річних, що становить 0,01 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.9.1 договору). У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.7 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,98 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між нарахованими процентами та базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною і індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п.1.9.2 , 1.9.3 договору) Відповідно до п.1.9.3 договору базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду , виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту. Відповідно до платіжного доручення 13.08.2021 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кредитні кошти у сумі\~22000,00 грн. (а.с.32). 28.11.2018 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю«Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до Товариства з\~обмеженою відповідальніст«Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №797294392 від 13.08.2021 року (а.с.34-37). 28.11.2019 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін (а.с.40). 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 за № 28/1118-01 (а.с.41-45). 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с.46). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с.47). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024, та доповнили Договір п.11.10 (а.с.48). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Отже, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Отже, Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №160 від 16.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача (а.с.49-50). 05.08.2020 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю«Таліон Плюс» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю«ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року, однак відповідно до додаткових угод №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.51-55). 03.08.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому, інші умови договору залишилися без змін (а.с.56). 30.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії договору до 30.12.2024. При цьому, інші умови договору залишилися без змін (а.с.57). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 ( з урахуванням додаткових угод до нього), Товариство з\~обмеженою відповідальністю«ФК "Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача (а.с.58-59). 04.09.2024 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю«ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №797294392 (а.с.60-64). Відповідно до Додатку 1 до договору факторингу №0409/24 від 04.09.2024 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю«Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 106378,40 (а.с.65-66). Зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 106378,40 грн., з яких: 22000,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 84378,40 грн.\~заборгованість за процентами. З доданих позивачем розрахунків також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7ст.11 Закону України «Про електронну комерція» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку,не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зібрані докази вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 13.08.2021 року було укладено кредитний договір №797294392. У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] .. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті12,13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів на спростування його обов`язку повернення кредитних коштів та процентів за користування ними у розмірі, зазначеному позивачем. Оскільки позивач довів належними доказами факт укладення відповідачем кредитних договорів, невиконання їх умов відповідачем, факт укладення договорів факторингу, а також розмір боргу, правильність якого відповідачем не оспорено, суд дійшов висновку про задоволення повністю позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованості за кредитним договором у розмірі 106378,40 грн. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги позивач надав договір про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 09.09.2024 року, додаткову угоду № 8 до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024 року (а.с.72-77). Отже,\~з відповідача підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал " витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved