Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-19 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 619328862 від 18.11.2020 року в розмірі 118 756,12 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.11.2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 619328862, відповідно до умов якої Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Згідно з Витягу з Державного реєстру банків, затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»), внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Позичальнику кредит. Однак Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 118 756,12 грн. Станом на день подання позову відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за Договором, чим порушує законні права та інтереси позивача, відтак останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 25.01.2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 619328862 від 18.11.2020 року у розмірі 118 756,12 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» судовий збір в розмірі 2684 грн. 08.04.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 року, в якій останній зазначає, що йому не було повідомлено про розгляд справи, оскільки при поданні позовної заяви позивач вказав суду неправильну адресу його проживання та реєстрації, він мешкає за адресою: [ADDRESS] , натомість за адресою: [ADDRESS] , він був зареєстрований лише до 09.11.2021 року. Також вказує, що до пред`явлення позову ним було сплачено частину заборгованості, про що надає виписку за рахунком. Крім того, просить поновити строк на подачу заяви по перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року, оскільки про його існування він дізнався лише 28 березня 2024 року. Ухвалою Московського районного суду від 22.04.2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без руху, надано заявникові строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали. 02.05.2024 року відповідачем [PERSON] подано уточнену заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.05.2024 року заяву відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволено. Поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 року по справі № 643/10065/23. Прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено судове засідання. 24 червня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав клопотання про передачу справи за підсудністю. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач станом на сьогоднішній день мешкає за адресою: [ADDRESS] за договором оренди, натомість за адресою: [ADDRESS] , він був зареєстрований лише до 09.11.2021 року. Просив суд передати справу до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю. Того ж дня, представник відповідача адвокат Таволжанський М.В. подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає, що позивачем не доведено факту укладення кредитного Договору, а отже і факту передачі коштів відповідачу. Також, матеріали справи не містять підтверджень, що будь-який Договір (та додатки до нього) про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та Угода про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії надавались відповідачу та із якими він був ознайомлений і з якими він погодився, підписуючи Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у Оферті домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ "Альфа-банк" дотрималося вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи те, що Оферта, підписана відповідачем не містить домовленості сторін про сплату відсотків, пені та комісій за користування кредитними коштами, саме по собі підписання відповідачем Оферти без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути підставою для задоволення позовних вимог в тій сумі, яка заявлена позивачем. Відповідач стверджує, що стягнення суми заборгованості за кредитом саме в розмірі 118 756,1 грн. не обгрунтовано належним чином. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 05 грудня 2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року ухвалене у справі за позовною заявою позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю відмовлено. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Надав пояснення. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18.11.2020 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 619328862. Тип кредиту: кредитування рахунку та встановлення відновлювальної лінії. Максимальний ліміт кредиту 200 000 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій у розмірі 35,99% річних та/або операцій зняття коштів готівкою 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксована. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 18.11.2020 року між ПрАТ СК «Альфа Страхування» та [PERSON] підписано заяву (акцепт) № 248.619328862.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування. 12.08.2022 року рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про заміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до виписки по особовим рахункам за період з 18.11.2020 по 28.02.2023 відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, що є підставою для стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 118 756,12 грн. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконував належним чином і як вбачається із розрахунку заборгованості проведеним АТ «Сенс Банк» борг станом на 28.02.2023 становить 118 756,12 грн. 03.08.2023 року на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, а саме АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 118 756,12 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України). [PERSON] , підписавши 18.11.2020 року оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, був обізнаний про усі істотні умови кредитного договору, викладені безпосередньо у вказаних його складових. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується випискою по рахунку і розрахунком заборгованості [PERSON] , отримавши кредитну картку, за період з 18.11.2020 по 28.02.2023 активно користувався коштами, розраховувався за товари та послуги, робив перекази, частково погашав заборгованість за кредитом тощо. Однак, він не виконував належним чином своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу та не повернув кредитні кошти на досудову вимогу банку. Відтак факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за цим договором у зв`язку з невиконанням ним як позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи. Оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то суд вважає, що з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 118 756,12 грн., Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем [PERSON] не спростовано, доказів погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж враховано банком, суду не надано. Крім того, Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19). Доводи представника відповідача про те, що оферта не є кредитним договором та те, що інформацію про розміщення кредитного договору на сайті позивача не можна знайти і немає посилання на конкретну редакцію кредитного договору, суд не бере до уваги, з огляду на таке. Відповідно до розділу V Оферти зазначено, що діюча редакція договору розміщена на офіційному сайті позивача в мережі Інтернет і вказано адресу цього сайту. Підписанням цієї оферти відповідач акцептував пропозицію на укладання угоди та погодився на всі її істотні умови. Факт підписання оферти та користування коштами не заперечувався представником відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved