Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

17 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Стислий виклад позицій позивача та відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина на майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що спадщину після смерті батька прийняла шляхом подачі заяви до нотаріса, а її рідний брат [PERSON] шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем. Вказує, що відповідач [PERSON] відмовляється від своєї частки у спадковому майні на користь позивача. Зазначає, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2024 року державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Демчук Т. М. позивачу з братом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що отримати чи відновити правовстновлюючі документи на будинок на даний час немає можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя право власності на майно не оформив. З урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . Відповідачам [PERSON] та Копачівській сільській раді Луцького району Волинської області було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 28 квітня 2025 року подала суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності, сплачені при подачі позову судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 28 квітня 2025 року подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач Копачівська\~сільська рада\~Луцького району\~Волинської області в судове засідання не з`явилися. 11 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надіслали заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 21 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано у Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію спадкової справи № 153/2024, заведену після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року клопотання позивача про залучення співвідповідача у праві повернуто позивачу без розгляду. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 13 січня 2025 року замінено у справі первісного відповідача виконавчий комітет Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області на належного відповідача Копачівську сільську раду Луцького району Волинської області, підготовче засідання відкладено. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року визнано явку позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] обов`язковою в судове засідання 26 березня 2025 року о 11 год 00 хв. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2020 року виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області. Згідно копії витягу з погосподарської книги № 1 за 2023 рік виданого виконкомом Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , рік побудови будинку 1971. Спадкодавець [PERSON] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та внуками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Копачівської сільської ради не посвідчувався. До складу спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та земельні ділянки. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в с. Башова Рожищенського району Волинської області. ЇЇ батьком зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 17 березня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77977560 від 13 серпня 2024 року в Рожищенській державній нотаріальній конторі 13 серпня 2024 року заведено спадкову справу № 153/2024 після смерті [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи № 153/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) дав згоду на подачу спадкоємцем [PERSON] заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. 13 серпня 2024 року спадкоємець [PERSON] звернулася в Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Спадкоємцями за законом [PERSON] та [PERSON] 13 серпня 2024 року в Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області було подано заяву в якій просили видати ним свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2024 року державним нотаріусом Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т. М. позивачу [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] житловий будинок за вказаною адресою складається з: трьох кімнат, коридору, кухні, кладової та веранди, загальна площа будинку становить 74,1 кв.м, з яких: житлова 41,2 кв.м, допоміжна 32,9 кв.м. Господарські споруди: погріб з шийкою (Б) та огорожа (1). Вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 162501 грн, що підтверджується висновком про вартість майна. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23 постанови пленуму Верхового Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В п. 3. 3. роз`яснень, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно ч. 1 ст. 4 Закону). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений Інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згіднонаказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п. 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинку в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Україської РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах(п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. На підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] . Спадщину прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що окрім позивача спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є також його син [PERSON] , який спадщину після смерті батька прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно копії витягу з погосподарської книги № 1 за 2023 рік будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , рік побудови будинку 1971. Спадкоємець [PERSON] звернулася в Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на указаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами проте у видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на житловий\~будинок їй\~відмовлено у\~зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця [PERSON] . Ураховуючи вищенаведене в своїй сукупності, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] \~ право власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання судовий збір необхідно залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved