Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

17 січня 2025 року неповнолітня [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказувала, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка проживає разом з батьком та рідною сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який є особою з інвалідністю, самоусунувся щодо виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідач не цікавиться долею доньки [PERSON] , не приймає участі в житті дитини, не займається вихованням, матеріально її не утримує, зловживає спиртним. Фактично всі питання по утриманню неповнолітньої [PERSON] , створенню умов для нормального проживання позивачки, її навчання та розвитку, вирішує рідна сестра позивачки - [PERSON] , [INFO] . Вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно позивачки. Ухвалою судді від 23 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка неповнолітня [PERSON] позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Представник позивача, адвокат Сидоренко Ю.В., вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , так як відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Через похилий вік, стан здоров`я та зловживання алкоголем, відповідач не цікавиться долею доньки, матеріально її не забезпечує. Відповідач в судове засідання не з`явився , надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с.32). Представник третьої особи - виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування надав суду письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , розгляд справи просив проводити за відсутності представника, при розгляді справи покладався на розсуд суду, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини (а.с.36, 47). Допитана в судовому засіданні в якості третьої особи [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Просила призначити її піклувальником над неповнолітньою сестрою [PERSON] . Пояснила суду, що вона проживає разом з сестрою та відповідачем по справі за адресою: [ADDRESS] . Батько зловживає спиртним, долею неповнолітньої сестри [PERSON] не цікавиться, самоусунувся щодо виконання батьківських обов`язків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач, який є особою з інвалідністю, самоусунувся щодо виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідач не цікавиться долею доньки, не приймає участі в житті дитини, не займається вихованням, матеріально її не утримує, зловживає алкогольними напоями. Заслухавши позивачку, представника позивачки, третю особу, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка проживає разом з батьком та рідною сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач, який є особою з інвалідністю, самоусунувся щодо виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідач не цікавиться долею доньки [PERSON] , не приймає участі в житті дитини, не займається вихованням, матеріально її не утримує, зловживає алкогольними напоями. Фактично всі питання по утриманню неповнолітньої [PERSON] , створенню умов для нормального проживання позивачки, її навчання та розвитку, вирішує рідна сестра позивачки - [PERSON] , [INFO] , яка працює та має задовільний стан здоров`я (а.с.13-16). Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до позиції Верховного Суду, сформованої у справах № 757/2025/19 від 06.05.2020 року, № 464/6203/14-ц від 30.06.2021 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчим комітетом Миргородської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 17). Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі №404/6391/16-ц (провадження №61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківські обов`язки з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Суд вважає за необхідне встановити піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] , [INFO] , піклувальником над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved