Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] 24 грудня 2024 року звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та обґрунтовує свої вимоги тим, що 30 червня 2021 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб у Сумському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, спору щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю з відповідачем не мають. Після реєстрації шлюбу в подальшому з`ясувалося, що у них різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту, відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси, до того ж [PERSON] в нетверезому стані почав допускати насильство в сім`ї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Зарічного районного суду м.Суми. Вже більше року кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, шлюбні стосунки давно припинені. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався. Подальше спільне проживання стало неможливим, сім`я розпалася і її збереження неможливе, це протирічить її інтересам та інтересам дітей, на примирення не згодна, в зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Разом із розірванням шлюбу вважає за необхідне замінити прізвища [PERSON] та відновлення дошлюбного прізвища, а саме - [PERSON] , тому що більше не хоче носити прізвище людини, яка вчиняла стосовно неї домашнє насильство і зараз для неї чужа. Разом з тим, відповідач у листуванні наполягає на проведенні молекулярно-генетичної експертизи стосовно малолітніх дітей, цей факт дуже її обурив і викликав огиду, тому в подальшому нею будуть прийняті заходи щодо заміни прізвищ її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] . Батько [PERSON] свого меншого сина [PERSON] взагалі відмовляється утримувати і на протязі року з дня його народження взагалі не надав йому ніякої допомоги. За рік після народження молодшого сина він не надав ані копійки на його утримання та виховання, а коли після його народження в Німеччині вона попрохала його надати матеріальну допомогу для реєстрації дитини, він категорично відмовився, матеріальну допомогу на утримання молодшого сина взагалі не надає, аліменти на утримання старшого сина регулярно не сплачує. Що стосується її витрат на утримання дитини з 30 грудня 2023 року по день подачі позовної заяви про стягнення аліментів , то вони становлять: (розрахунок надається за 1 календарний місяць) продукти харчування 6000 грн., памперси, вологі серветки 4000 грн., речі (одяг, взуття) 2000 грн., іграшки 2000 грн. Разом: 14 000 грн. Окрім того, в дані витрати не включено витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, витрати на комунальні послуги, періодичні огляди у лікарів, лікування нескладних захворювань, до того ж необхідно врахувати, що в даний час вони проживають за кордоном, де ціни набагато вищі, аніж в Україні. Посилаючись на вказане, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, відновити дошлюбне прізвище [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 січня 2025 року позов залишено без руху, позивачці надано час для усунення недоліків. 13 січня 2025 року позивачкою надано уточнену позовну заяву. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2025 року позов залишено без руху, позивачці надано час для усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 25 березня 2025 року о 10 год. 00 хв. 25 березня 2025 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 квітня 2025 року, 10 год. 15 хв. за клопотанням представника відповідача. В зазначеному судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, відповідач та його представник частково заперечували проти позову, а саме не заперечували проти розірвання шлюбу, стосовно аліментів, посилаючись на невеликий дохід, наявності інвалідності ІІІ групи, вважали за можливе стягнення аліментів в розмірі 1038 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово-медичної експертизу у справі. Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 30 червня 2021 року уклали шлюб, який зареєстровано у Сумському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), актовий запис №224, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.30-зворот, 50). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] », тому дана вимога підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копією витягу з актового запису про народження [PERSON] (а.с.24-25). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не працює, ним уже сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн., що підтверджується копію рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 січня 2024 року у справі № 591/8807/23 (а.с.79-80). Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які вказували б на те, що спільна дитина сторін [PERSON] не перебуває на утриманні позивачки. В той же час позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доходу відповідача, який би давав змогу сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. З вказаного вбачається, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в той же час, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1500 грн. 00 коп. до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Такий розмір аліментів буде розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача та не призведе до погіршення його матеріального становища. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 23 грудня 2024 року. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання позивачки в розмірі 1500 грн. 00 коп., до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 23 грудня 2024 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial