Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 16 квітня 2025 року надійшла заява [PERSON] , яка діє як законний представник своєї неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , щодо видачі обмежувального припису стосовно щодо [PERSON] , [INFO] на строк шість місяців, яким визначити наступні обмеження прав, а саме: обмежити спілкування [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] , та сина - [PERSON] , [INFO] , ближче ніж на 100 метрів, а також до місця їх фактичного місця проживання: адреса: [ADDRESS] та до інших місць проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць їх частого відвідування; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати та переслідувати [PERSON] та сина - [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] спілкуватися, вести переговори, листування, здійснювати телефонні дзвінки та контактування зі [PERSON] , та сином [PERSON] , [INFO] , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заяви зазначено, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу [PERSON] періодично переслідував її та сина, що супроводжувалось образами нецензурними словами та погрозами фізичною розправою. У телефонних розмовах [PERSON] зневажливо звертається до сина, погрожує йому, вказує, що на той час синові було тільки сім років. Після 2018 року переслідування припинились, проте у 2025 році після повернення його з місць проведення бойових дій та лікування відносилися знов. 07 квітня 2025 року [PERSON] з`явився за місцем її та сина фактичного проживання та вчинив сварку, в ході якої погрожував пістолетом, ображав, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Даний факт було зафіксовано працівниками поліції. За результатами даного інциденту було виписано терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] строком на десять діб. Вважає, що такі дії відносно неї та дитини свідчать про вчинення психологічного насилля зі сторони [PERSON] , погроза пістолетом сприймається як реальна загрозу її життю та життю сина. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 квітня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні (а.с.11). Заявник в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині заяви зазначила про розгляд справи за її відсутності (а.с.1-4). Представник [PERSON] , адвокат Юрченко К.А. в судовому засіданні заперечувала щодо видачі обмежувального припису, зазначила, що така заява не обґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами. Вказала, що з запису розмов які долучені до заяви, не можливо ідентифікувати та точно стверджувати що голоси належать [PERSON] та неповнолітній дитині [PERSON] [INFO] . Вказала, що більше будь-яких доказів на підтвердження вчинення психологічного чи фізичного насилля відносно заявника та дитини, останньою до суду не надано. Зазначає, що [PERSON] любить свого сина та дуже бажає з ним спілкуватись, а тому просить відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2011 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] , та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 липня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 жовтня 2010 року, Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 845. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне [PERSON] . (а.с.5). Згідно копії термінового заборонного припису стосовно кривдника від 07 квітня 2025 року, з`ясовано, що 07 квітня 2025 року близько 13 год 30 хв. [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , здійснив погрози предметом зовні схожим на пістолет колишній дружині [PERSON] . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 14 год 30 хв 07 квітня 2025 року та діє до 14 год 30 хв 17 квітня 2025 року (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного\~ процесуального кодексу України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). [PERSON] звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] посилається на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо неї та дитини психологічне насильство. За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За пунктом 3 частини першої статті 350-4 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного\~ процесуального кодексу України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Згідно з частиною третьою статті 26 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону передбачено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви\~ про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду\~ від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 20 липня 2020 року у справі № 947/21516/19 (провадження № 61-4507св20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 Цивільного\~ процесуального кодексу України). Відповідно до частин першої, шостої статті 81 Цивільного\~ процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Згідно зі статтею 76 Цивільного\~ процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 Цивільного\~ процесуального кодексу України).\~ Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 Цивільного\~ процесуального кодексу України). Відповідно до положень частин першої, третьої статті 89 Цивільного\~ процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши в судовому засіданні наданий заявником як доказ обгрунтування звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису флешнакопичувач, судом з`ясовано, що на вказаному пристрої записана аудіо розмова чоловіка та дитини, які немождиво ідентифікувати. Крім того, суд звертає увагу, що розмови які записані на флешнакопичувачі, всі датовані 2018 роком, однак заявник звертається до суду з відповідно заявою лише у 2025 році. Будь-яких доказів, які дії вчинені заявником у зазначений період (2018 рік) стосовно [PERSON] , останньою до суду не надано. Щодо розмов у 2025 році, то їх зміст не містить ніяких погрозливих закликів. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень викладених заявником у заяві та пояснень викладених заінтересованою особою у запереченнях, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви з огляду на те, що заявник не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення [PERSON] постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не знайшли і свого підтвердженні в судовому засіданні наявність ризиків продовження чи повторного вчинення такого у майбутньому та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для [PERSON] , Отже беззаперечних доказів для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зяавником до суду не надано. Також заявником не надано доказів постійного та систематичного вчинення [PERSON] відносно неї та її сина домашнього насильства, а звернення до правоохоронних органів є недостатнім доказом вчинення безперервного домашнього насильства, також не може свідчити про те, що існують ризики продовження чи повторного вчинення таких дій [PERSON] , у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає. Тому,

Outcome: dismissed