Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

24.09.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.10.2020 близько 10 год. 53 хв. в Дніпропетровській обл., с.Улянівка, по вул. Центральній відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] керуючи автомобілем марки "КамАЗ", р.н. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм померла. 30.10.2020 за фактом настання цієї події внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі за текстом - ЄРДР) за № 12020040000000791 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12020040000000791, було закрито. Як вбачається з Постанови слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №12020040000000791 від 30.10.2020 року, факт наїзду було встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження, та між наїздом на загиблу [PERSON] автомобілем "КамАЗ" р.н. [NUMBER] під керуванням Відповідача [PERSON] (тобто джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України), та смертю [PERSON] , наявний причинно-наслідковий зв`язок, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №122-Е. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є діти загиблої [PERSON] , отже вони втратила рідну матір. Внаслідок смерті матері, Позивачі позбавлені можливості отримувати допомогу та підтримку від неї, що відновлені у будь-який спосіб бути не можуть. Крім цього, вони втратили і можливість життєвого зв`язку з матір`ю. Для Позивачів була важливою порада та підтримка матері. Позивачам, шкода спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, який по відношенні до Позивачів являється третьою особою, у такого водія виник обов`язок відшкодувати Позивачам таку спричинену шкоду, а у Позивачів виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену щкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2534991 АТ "СК "Мега-Гарант", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.10.2020 року. АТ "СК "Мега-Гарант" повинне здійснити страхове відшкодування у розмірах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: - відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/4 частки, що належить матері загиблої) - 15 000,00 грн. - відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/4 частки, що належить батьку загиблої) - 15 000,00 грн. - відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/4 частки, що належить сину загиблої) - 15 000,00 грн. - відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/4 частки, що належить сину загиблої) - 15 000,00 грн. Позивачі проживали з загиблою в селі Улянівка Дніпропетровської області, спілкувались з нею, та були близькими, крім додаткових зусиль для організації свого життя вони відчувають страждання та біль пов`язані з втратою матері, неможливістю прийти до неї, побачити її, та почути її голос. Позивачі були близькими з матір`ю і крім додаткових зусиль для організації свого життя вони відчувають страждання та біль пов`язані з втратою рідної матері, неможливістю прийти до матері, побачити її та почути материнський голос. Батько Позивачів розлучився з загиблою [PERSON] ще в 2001 році, тому єдиною з батьків залишалась мати. Отже, Позивачі втратили найближчу людину, голову сім`ї, позбавились підтримки доньки та матері, любові та допомоги. Щодо тяжкості вимушених змін - враховуючи вищенаведене, те, що Позивачів й загиблу об`єднували тісні сімейні зв`язки, а також спільний побут - в зв`язку з смертю матері вимушені зміни в житті є дуже тяжкими, Позивачам потрібно докладати надзвичайних зусиль для організації свого життя. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану - попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Будь-які зусилля з боку Позивачів не призведуть до позитивних змін в їх житті, оскільки вони втратили доньку та мати назавжди. Страждання Позивачів пов`язані з смертю [PERSON] є не "одномоментними", а "триваючими", тому що втрата близької людини є непоправною трагедією в їхньому житті. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Отже, вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою, а саме скоєнням наїзду на пішохода [PERSON] , яку вчинив водій [PERSON] . Позивачам спричинено значну моральну шкоду. Обґрунтовуючи розрахунок суми, що Позивачі просять стягнути з Відповідача вони зазначають, що Позивачів та загиблу об`єднували тісні стосунки, вони отримували матеріальну підтримку і допомогу від загиблої, а також те, що смерть [PERSON] повністю змінила життя Позивачів у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 300 000,00 грн., щодо всіх чотирьох первісних позивачів. Але беручи до уваги, що з боку АТ "СК "Мега-Гарант" повинна бути виплата моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн., тому розмір моральної шкоди Позивачі вважають буде складати 240 000,00 грн. Такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати. Отже, ціна позову складає суму 240 000,00 грн. (60 000,00 грн. моральна шкода на користь [PERSON] , 60 000,00 грн. моральна шкода на користь [PERSON] , 60 000,00 грн. моральна шкода на користь [PERSON] та 60 000,00 грн. моральна шкода на користь [PERSON] ). Подавши заяву про зменшення позовних вимог, представник позивачів просив суд тягнути з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) - 60 000 (шістдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та стягнути з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) - 60 000 (шістдесят тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Ухвалою судді від 06.10.2021 відкрито провадження у вказаній справі та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2022 провадження у даній справі зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2024 провадження у справі відновлено. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.01.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 11.03.2025 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в частині позовних вимог [PERSON] та [PERSON] закрито. Відповідач подав відзив на позов згідно якого винним в спричиненні ДТП, яка сталася [INFO] та в якій загинула донька та мати позивачів [PERSON] , він не визнаний, кримінальне провадження відносно нього за ч.2 ст. 286 КК України, закрите постановою слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30 червня 2021 року. Вказана постанова не скасована та є чинною. На момент ДТП 30.10.2020, його [PERSON] , цивільно-правова вдальність була застрахована за договором обов`язкового страхування вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2534991 АТ «СК «Мега-Гарант». Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі наголошують на тому, що його страховик АТ «СК «Мега-Гарант», повинен здійснити їм страхове відшкодування у розмірах передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме по 15 000 гривень кожному з чотирьох позивачів, на загальну суму 60 000 гривень. При цьому позовних вимог до страховика не пред`являють, що суперечить чинному законодавству та порушує його права як особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність на випадок настання ДТП. Отже, позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди саме його страховиком. Тобто пред`явлення вказаних вимог до нього , а не до його страховика - АТ «СК «Мега-Гарант», грубо порушує його права як особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, то є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 122-Е від 18.11.2020 року долученої позивачами до позову, при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа [PERSON] виявлено спирт в концентрації 3,35 %, що стосовно живих осіб відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню, тобто на момент ДТП загибла пішохід - [PERSON] перебувала в стані тяжкого алкогольного сп`яніння та втративши концентрацію уваги попала під задні колеса великогабаритного автомобіля «КАМА3», яким він керував. Він на момент ДТП, був тверезим, та враховуючи, що він керував великогабаритним автомобілем «КАМАЗ», він не міг бачити дуже п`яну жінку, яка потрапила під задні колеса автомобіля. Крім того його дії як водія узгоджуються з Правилами дорожнього руху, що і стало причиною закриття кримінального провадження відносно [PERSON] , постановою слідчого від 30 червня 2021 року. Він вважає, що знаходження пішохода [PERSON] , в стані тяжкого алкогольного сп`яніння на проїжджій частині дороги, може слугувати про її умисел в настанні ДТП, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 1187 ЦК України і виключає його відповідальність у відшкодуванні моральної шкоди позивачам. Просить суд відмовити в задоволенні позову. В судове засідання позивачі не прибули своїх пояснень до суду не направляли. Представник позивачів адвокат Заставний Р.А. підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову. Зазначив про відшкодування ним родині загиблої витрат на поховання і відсутності з їх боку до нього претензій будь якого характеру. Просить врахувати, що [PERSON] перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, що і стало причиною ДТП та її загибелі. Крім того, відповідачі мають отримати відшкодування спричиненої моральної шкоди від АТ «СК «Мега-Гарант». Судом встановлено наступне: Згідно матеріалів досудового розслідування 30.10.2020 близько 10 год. 53 хв. в Дніпропетровській обл., с.Улянівка, по вул. Центральній відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] керуючи автомобілем марки "КамАЗ", р.н. [NUMBER] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм померла. 30.10.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040000000791 з кваліфікацією за ч. 2 сті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2021 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 12020040000000791, закрито в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. За висновком слідчого всебічно, об`єктивно та повно дослідивши механізм дорожньо-транспортної пригоди та її обставини, надавши оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам та фактичним даним, приймаючи до уваги матеріали висновків судових експертиз, слідство приходить до висновку про те, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому мотивуючи своє рішення слідчий зазначив наступне: Згідно висновку судової автотехнічної експертизи: в даній дорожній обстановці водій автомобіля «КамАЗ» р.н. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяли відповідно до вимог 12.3 Правил дорожнього руху. В умовах місця полії, водій автомобіля «КамАЗ» р.н. [NUMBER] , [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода [PERSON] своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «КамАЗ» рн [NUMBER] [PERSON] невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, не вбачається. Відповідно до висновку експерта №122-Е, який був проведений в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12020040000000791, судово-медичний експерт прийшов до висновку, що ушкодження на тілі загиблої [PERSON] виникли прижиттєво, за дуже короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого предмету предметів, що діяли з великою силою і могли утворитись в умовах дорожньо-транспортної події при переїзді колесами вантажного транспорту через ділянку голови та верхньої третини тулубу, на що вказує характер та локалізація виявлених ушкоджень. Крім того, судовим експертом встановлено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа [PERSON] виявлено етиловий спирт в концентрації 2,96 %, що стосовно живих осіб відповідає сильному алкогольному сп`янінню. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] ). Позивачі [PERSON] і [PERSON] є діти загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] . Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у АТ "СК "Мега-Гарант" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 2534991, який діяв на момент настання ДТП станом на 30.10.2020. Судом встановлено, що 10.11.2020 [PERSON] (брат) отримав матеріальну допомогу на поховання сестри [PERSON] в сумі 14 000 грн. претензій не має, про що свідчить відповідна розписка. Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, нагороджений відзнакою «ЗАХИСНИК СОЛЕРАДА» а також «ЗА ОБОРОНУ БАХМУТА». Проходить лікування в відділенні офтальмології № 2 КП «Дніпропетровська обласна клініка офтальмологічна лікарня», діагноз: рецидивуючий фібринозно-пластичний увеїт правого ока в стадії загострення. Відповідач проживає разом із донькою [PERSON] 2012 року народження. Працює водієм автотранспортних засобів ДП «ОБЛТЕПЛОМЕРЕЖА» КП «ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО» ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» де характеризується позитивно, розмір його доходу за період з червня по грудень 2024 року становить 95118,75 грн. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями статті 1193 ЦК України визначені обставини, які слід урахувати при визначенні розміру матеріальної компенсації спричиненої моральної шкоди, зокрема: шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується; якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом; суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Тобто, згідно зі статтею 1193 ЦК України зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Крім того, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Матеріали даної справи, зокрема досудового розслідування, не містять жодних даних, що потерпіла [PERSON] , яка померла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передбачала чи мала умисел на настання ДТП. Із копій матеріалів кримінального провадження № 12020040000000791 від 30.10.2020 також не вбачається наявності доказів, які б свідчили про умисел потерпілої [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди або ж наявності обставин непереборної сили при дорожньо-транспортній пригоді. Суд погоджується з твердженням позивачів про спричинення їм моральної шкоди в результаті трагічної смерті матері, відсутності відомостей про умисел загиблої на настання ДТП. Спричинена позивачам моральна шкода може мати матеральну (грошову) оцінку. Позивачі зазначають, що АТ "СК "Мега-Гарант" повинне здійснити страхове відшкодування у розмірах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме відшкодування пов`язане із моральною шкодою (1/4 частки, що належить кожному сину загиблої) тобто по 15 000,00 грн. кожному. Позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 300 000,00 грн на чотирьох осіб. Але беручи до уваги, що з боку АТ "СК "Мега-Гарант" повинна бути виплата моральної шкоди у розмірі 60 000,00 грн., тому розмір моральної шкоди Позивачі вважають буде складати 240 000,00 грн. на чотирьох осіб. Такий розмір, на думку позивачів, є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати. Отже, кожним з позивачів розмір моральної шкоди оцінено в 60 000,00 грн. Враховуючи відсутність вени відповідача у наслідках ДТП, але наявності підстав для його майнової відповідальності через керування джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України. При цьому, в контексті визначення розміру матеріальної компенсації спричиненої позивачем моральної шкоди, суд констатує грубу необережність потерпілої як перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, що в сукупності з іншими обставинами спричинило ДТП і як наслідок - її смерть. Окрім того, при заданому механізмові події, порушень Правил дорожнього руху відповідачем як водієм автомобіля не було. Судом встановлено, що позивачі на момент смерті матері [PERSON] мали повнолітній вік і є працездатними. Відомості про працевлаштування [PERSON] відсутні. Таким чином, враховуючи наведене вище, відсутність будь-яких інших даних щодо глибини моральних страждань позивачів крім тих, опис яких міститься в позові, та доказів які можуть свідчити про значущість таких страждань і тяжкості вимушених змін. Враховуючи отримання позивачами відшкодування спричиненої моральної шкоди від АТ "СК "Мега-Гарант", а також особу відповідача і його поведінку після ДТП, зокрема його оплату всіх витрат на поховання, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивачів про спричинення їм моральної шкоди в такому розмір, що перевищує розмір страхових виплат і повинене бути відшкодований відповідачем. А тому позовні вимоги, зокрема в частині розміру матеріальної (грошової) оцінки спричинення позивачам моральна шкода, не доведені та позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed