Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», вказавши, що 22.02.2021 року працівниками АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] був припинений розподіл природного газу шляхом обрізки газопроводу низького тиску в місці балансової належності, тобто газопровід був відрізаний під землею під проїзною частиною дороги між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Посилаючись на безпідставність відключення його житла від газопостачання, позивач просив визнати дії АТ «Запоріжгаз» по відключенню житлового будинку [ADDRESS] від газопостачання неправомірними та зобов?язати АТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання житлового будинку [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30000 гривень. Ухвалою суду від 29.01.204 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16.02.2024 року АТ «Запоріжгаз» направило до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову. Позивач не скористався своїм правом надати відповідь на відзив відповідача, третя особа без самостійних вимог на предмет спору не направила до суду письмові пояснення щодо позову або відзиву. В ході розгляду справи сторонами будь-які інші заяви чи клопотання не подавались. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.01.2001 року. Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 08.02.2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П. 19.11.2005 року між ВАТ «Запоріжгаз» та [PERSON] укладено договір №15668 про надання послуг з газопостачання. 07.09.2007 року між ВАТ «Запоріжгаз» та [PERSON] укладено договір підряду з установки побутового лічильника газу. Згідно з актом прийняття до експлуатації робіт по встановленню побутового лічильника газу від 07.09.2007 року, за адресою: [ADDRESS] споживачу [PERSON] встановлено газовий лічильник Самгаз RS/2001-2 LA. 08.11.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» з заявою, в якій просив повідомити підстави припинення (відключення) належного позивачеві будинку від системи газопостачання, направити акт про припинення та відключення від газопостачання будинку [ADDRESS] та просив відновити газопостачання домоволодіння. 18.11.2021 року АТ «Запоріжгаз» надало [PERSON] відповідь, згідно з якою, 05.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] розподіл природного газу був припинений шляхом перекриття крану вводу та встановленням охоронної пломби. При повторній перевірці відключення було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання та складений акт про порушення. 22.02.2021 року при обстеженні газопроводу працівниками АТ «Запоріжгаз» за вищевказаною адресою працівниками АТ «Запоріжгаз» було виявлено витік газу біля будинку №8. Відповідно, для уникнення аварійної ситуації, газопостачання припинено шляхом перекриття крану вводу на стояку будинку відповідно до п. 5 глави 7 розділу VI Кодексу. Для уникнення аварійної ситуації працівниками товариства було припинено розподіл газопостачання за вищевказаною адресою шляхом обрізки газопроводу низького тиску в місці балансової межі. Щодо питання відновлення газопостачання повідомлено про можливість відновлення газопостачання після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання. Згідно з долученим до повідомлення актом про припинення (обмеження) розподілу природного газу від 22.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] працівниками АТ «Запоріжгаз» проведено припинення (обмеження) розподілу природного газу за наявності витоків газу. Припинення та відключення газопостачання проведено шляхом обрізки газопроводу низького тиску в місці балансової належності згідно розпорядження. Даний акт було складено та підписано трьома працівниками АТ «Запоріжгаз» без участі споживача. 23.11.2021 року ТОВ «Запоріжгаз збут» надало відповідь, згідно з якою, товариство не здійснює діяльності із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників), отже не є суб`єктом, до якого віднесено ведення обліку природного газу, встановлення лічильників газу та технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, надання детальних роз`яснень щодо питань, порушених в запиті, входить до компетенції газорозподільного підприємства АТ «Запоріжгаз». ТОВ «Запоріжгаз збут» не надавало доручення на відключення газопостачання за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алтайська, 8. 09.12.2021 року [PERSON] направив АТ «Запоріжгаз» заяву про усунення порушень прав споживача, в якій вказав, що договір про надання послуг з газопостачання між сторонами не розірваний, припинення газопостачання відбулось за невідомих споживачу обставин з застосуванням спеціальної техніки невідомими фахівцями АТ «Запоріжгаз» або ТОВ «Запоріжгаз збут». Звернення до ТОВ «Запоріжгаз збут» не призвело до відновлення газопостачання. Просив АТ «Запоріжгаз» повідомити про підстави припинення (відключення) будинку від газопостачання; направити акт про припинення та відключення газопостачання в будинку [ADDRESS] та відновити газопостачання в будинку. 22.12.2021 року АТ «Запоріжгаз» направило [PERSON] копію відповіді на запит від 08.11.2021 року. Позивачем також долучено копію клопотання представника АТ «Запоріжгаз» згідно з якою, станом на 10.09.2016 року сума боргу в розмірі 764,16 гривень сплачена [PERSON] повністю. Таким чином, станом на 13.09.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем АТ «Запоріжгаз» за спожитий природний газ відсутня. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2016 року позов ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання населенню послуг з газопостачання задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» судовий збір в сумі 761,22 гривні. При вирішенні спору виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи надані позивачем акти про порушення суд звертає увагу, що з цих актів не виявляється можливим зрозуміти, яке саме порушення допущено споживачем: чи несанкціоноване втручання в роботу лічильника, чи його пошкодження, а якщо так, то якого саме характеру виявлене пошкодження, або було виявлено, що лічильник працював в позаштатному режимі без ознак стороннього втручання в його роботу з боку споживача. На звернення споживача [PERSON] щодо надання відомостей про підстави для відключення від газопостачання та вимоги про відновлення газопостачання, АТ «Запоріжгаз» надало відповідь про те, що за адресою місця проживання [PERSON] працівниками АТ «Запоріжгаз» було виявлено витік газу біля будинку №8. Відповідно, для уникнення аварійної ситуації, газопостачання припинено шляхом перекриття крану вводу на стояку будинку відповідно до п. 5 глави 7 розділу VI Кодексу. Для уникнення аварійної ситуації працівниками товариства було припинено розподіл газопостачання за вищевказаною адресою шляхом обрізки газопроводу низького тиску в місці балансової межі. Також з долученої копії акту, який було складено за відсутності власника будинку та споживача послуг з газопостачання [PERSON] , встановлено, що працівниками АТ «Запоріжгаз» проведено припинення (обмеження) розподілу природного газу за наявності витоків газу. Припинення та відключення газопостачання проведено шляхом обрізки газопроводу низького тиску в місці балансової належності згідно розпорядження. При цьому, на звернення [PERSON] з вимогою про відновлення газопостачання в будинок, АТ «Запоріжгаз» повідомило про відновлення газопостачання протягом двох робочих днів за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання. У відзиві на позовну заяву АТ «Запоріжгаз» посилається на ту обставину, що за адресою споживача біля будинку було виявлено виток газу, тому, у відповідності до Правил безпеки систем газопостачання, працівниками АТ «Запоріжгаз» було припинено газопостачання шляхом механічного від`єднання об`єкту споживача від газорозподільної системи, про що складено відповідний акт. Оскільки споживачем не було усунено порушення витік газу, газопостачання до помешкання [PERSON] не було відновлене. Оскільки саме на споживача покладається обов`язок з усунення порушень та забезпечення належного технічного стану і обслуговування його системи газопостачання, що наряду зі зверненням є підставою для відновлення розподілу природного газу проте ці заходи споживачем не вжиті. На спростовування тверджень позивача щодо безпідставності відключення його житла від газопостачання відповідачем в установленому чинним законодавством порядку не надано жодного доказу. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до пункту 31 вищевказаних Правил побутовий споживач має право на: вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника; безперервне отримання природного газу за умовами договору постачання природного газу; зменшення розміру плати в разі погіршення наданих постачальником послуг; отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обов`язки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу; розірвання договору та/або відшкодування збитків в установленому законодавством порядку, зокрема цими Правилами; проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта; безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством. Як вказує ст. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням\~ПТЕСГ\~та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням\~Закону України\~«Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 6 розділу ХІ Кодексу ГРС, за наявності порушень, передбачених\~пунктом 4\~глави 2 цього розділу, за які Оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки та здійснити перерахунок наданих послуг, споживач має подати Оператору ГРМ претензію, складену в довільній формі. Претензія надається письмово та повинна бути зареєстрована в спеціальному журналі Оператора ГРМ. Перерахунок наданих послуг Оператора ГРМ та компенсація завданих споживачу збитків здійснюються з урахуванням такого: 1) у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з середньодобового споживання за попередні 12 місяців (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки в акті про порушення не вказано, які саме порушення були допущені споживачем та внаслідок чого стався виток природного газу, не зрозуміло, де саме стався такий виток та чи відноситься ця ділянка газопроводу до межі відповідальності саме споживача, тож за таких обставин дії АТ «Запоріжгаз» з припинення газопостачання споживачеві не можна вважати законними, а права позивача можуть бути поновлені шляхом зобов`язання АТ «Запоріжгаз» поновити газопостачання до житла позивача. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вказує ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як вказував Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року ЄУН 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). У постанові від 1 березня 2023 року у справі № 496/1691/19 КЦС ВС вказав, що ст. 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Позивач завдання йому моральної шкоди обґрунтовує порушенням зі сторони АТ «Запоріжгаз» його прав, що призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого побуту, виконання обов`язків щодо утримання власного нерухомого майна, споживач був вимушений перелаштовувати свій спосіб життя, знаходити альтернативні засоби опалювання та приготування їжі. Отже [PERSON] як споживачу послуг з розподілу природного газу, була завдана моральна шкода, яка виявилась у душевних стражданнях у зв`язку з його порушеними правами споживача на отримання природного газу для забезпечення життєдіяльності, що призвело до необхідності застосування позивачем додаткових зусиль для пристосування та організації свого побуту у зимово-весняний період, переживання дискомфорту. [PERSON] оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 30000 гривень. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача щодо завдання йому моральної шкоди, оскільки своїми діями відповідач дійсно завдав моральної шкоди позивачеві, який на певний час позбавлений можливістю користуватись послугами з розподілу природного газу та змінити спосіб життя та пристосування до умов проживання та забезпечення життєдіяльності без отримання відповідних послуг зі сторони відповідача, що в свою чергу, відобразилось на його емоціональному стані. Однак, суд вважає за можливе частково задовольнити пред`явлену вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вивчивши доводи позивача та заперечення відповідача, досліджені докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. Також з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір (дві вимоги немайного характеру та одна вимога майнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: partial