Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову вказує, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в квартирі [ADDRESS] встановлено лічильники обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, тому нарахування здійснюються відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов КМУ № 830 та № 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Згідно інформації Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 2211/01.03-01 від 11.04.2023 відповідачі зареєстровані протягом всього спірного періоду. Відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг з відповідачами сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг в повному обсязі. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2023 складає 77804,50 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 10023043. Відповідачі, фактично споживаючі вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 3% річних та інфляційну складову боргу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Тож, інфляційна складова боргу, яка підлягає до солідарного стягнення з відповідачів за період з 01.01.2013 року по 01.02.2022 року становить 10280,31 грн. та розмір 3% річних за вказаний період прострочення 3120,12 грн. Таким чином, просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 77804,50 грн., а також інфляційну складову боргу у розмірі 10280,31 грн. та 3% (три) відсотки річних у розмірі 3120,12 грн., а всього 91204,93 грн. А також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.07.2023 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задоволено; стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та сплати внесків у розмірі 77804,50 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 10280,31 грн. та 3 % річних у розмірі 3120,12 грн., а всього 91204,93 грн., також судовий збір у розмірі 2684,00 грн. у рівних частках по 1342,00 грн. з кожного відповідача. Між тим, представником відповідача [PERSON] адвокатом Кучер Ю.В. 25.12.2024 до суду подано заяву про перегляд заочного рішення від 27.07.2023. Ухвалою суду від 30.01.2025 вказане заочне рішення скасоване і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Адвокат Кучер Ю.В., яка діє в інтересах [PERSON] , 17.02.2025 до суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила застосувати строк позовної давності, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог, вказує, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних, які сформовані позивачем та є їх внутрішніми документами, що ставить під сумнів їхню дійсність, неможливо зрозуміти на підставі чого відповідачам нараховано такий розмір заборгованості суми нарахувань указані у розрахунках не містять ні фактичного, ні юридичного підґрунтя. Наданий розрахунок інфляційних та 3% річних не містить самого розрахунку, формули його обчислення, а містить лише суми, які позивач вважав доцільним зазначити. При здійсненні даного розрахунку позивачем не враховано наявність часткового погашення боргу. Крім того, квартира [ADDRESS] , з 2022 року обладнана квартирним (індивідуальним)лічильником обліку тепла. При цьому, позивач обраховує заборгованість не відповідно до фактично використаної послуги, у розрахунку заборгованості не відображені показники лічильника, тарифи індивідуальних лічильників, не зрозуміло за якими тарифами і виходячи з чого вони нараховані. Тож, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру. Крім того, відповідно до вказаного листа-розрахунку по ОР № 10023043 загальна сума заборгованості за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з січня 2013 року по квітень 2023 року станом на 01.05.2023 становить 77804,50 грн., позов до суду подано 28.06.2023. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦПК України). Перебіг позовної давності щодо вимог кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Тож вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість нарахована за період з січня 013 по 30.04.2023, а з позовом позивач звернувся 28.06.2023, а тому на їхню думку, слід відмовити позивачеві у задоволенні позову про стягнення заборгованості за період з січня 2013 року по травень 2020 включно у зв`язку зі спливом позовної давності та за відсутності поважних причин її пропущення. Також наслідки пропущення указаного строку має бути застосовано і до нарахування інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми. З огляду на викладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені. Представник позивача за довіреністю Поліщуком А.Б. 18.03.2025 до суду подано клопотання про долучення доказів, зокрема, деталізованого розрахунку за спірною адресою. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Поліщук А.Б. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити на підставі наявних матеріалів справи. Додатково зазначив, що позивач у визначені законом строки звернувся до суду із даним позовом, оскільки протягом спірного періоду відповідачами здійснювалися проплати за надані послуги у більшому розмірі ніж щомісячні нарахування, а тому було переривання позовної давності. Лічильники у квартирі були встановлені влітку 2022 року, тому з цього періоду нарахування здійснювалось згідно показів індивідуальних лічильників. Крім того, зауважив, що методика нарахувань знаходиться у вільному доступі і споживачі можуть з ними ознайомитися. Щодо факту не проживання відповідача [PERSON] у даній квартирі зазначив, що ним не було повідомлено позивача про цей факт. Тож вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кучер Ю.В. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, підтримала доводи викладені у відзиві на позовну заяву та просила застосувати строк позовної давності. При цьому зауважила, що вони не заперечують факт оплати послуг відповідачем за останні три роки з вересня 2019 року, та визнають проплати, які відображені у розрахунку з 2019 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , проте не проживає у ній, про що не повідомляв позивача. Вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності, позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради та перевірено судом 29.06.2023. За вказаною адресою відповідачі отримують послуги з теплопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р [NUMBER] , але не повній мірі та несвоєчасно сплачують щомісячну оплату за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачів по оплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з січня 2013 року станом на 01.05.2023 року становить 77804,50 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Щодо відсутності укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц. Отже, з моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Таким чином, за результатами розгляду справи судом достеменно встановлено, що місце проживання усіх відповідачів зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а тому вони мають право користування як жилим приміщенням, так і наданими послугами, в тому числі наданими ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Той факт, на який посилається представник відповідача [PERSON] адвокат Кучер Ю.В., що останній ( [PERSON] ). не проживає за вказаною адресою є безпідставним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства споживачі повинні були повідомляти позивача про настання певних обставин, в тому числі про своє непроживання за адресою помешкання, куди надавались певні послуги, що виконано не було. Що стосується застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, позовна заява надійшла до суду 28.06.2023. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р № 10023043 до стягнення з відповідачів підлягає борг, який станом на 01.05.2023 складає 77804,50 грн. З вказаного розрахунку також вбачається, протягом всього строку виникнення заборгованості відповідачі періодично вчиняли дії, що свідчать про визнання ними заборгованості перед підприємством, а саме, з лютого 2013 року по 01.01.2023 відповідачами вносилась оплата за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання періодично та в більших обсягах ніж нарахування. Таким чином, як вбачається із розрахунку заборгованості по О/Р № 10023043, відповідачі частково, але не у повному обсязі здійснював оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання та гаряче водопостачання. Слід також зазначити, що свого розрахунку заборгованості на спростування того, який наданий позивачем, відповідачами надано не було, як і не доведено, що оплата відповідачами загальної заборгованості була в більшому розмірі, ніж зарахована позивачем здійснена в рахунок погашення заборгованості чи сплачена як аванс за послуги позивача за наступний місяць. Отже, з огляду на вказане, своїми діями відповідачі перервали строк позовної давності, а відтак підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання суд не вбачає, оскільки відповідачі, хоч і не у достатній мірі, але здійснював часткову оплату за спожиті ним послуги, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, однак вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 через агресію російської федерації проти України введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за період з січня 2013 року по січень 2022 року включно у розмірі 10280,31 грн. та 3 % річних за вказаний період у розмірі 3120,12 грн., у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Відповідачами будь-яких заперечень щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості до суду на час розгляду справи подано не було. З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи доводи та докази, на які послалися відповідачі, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог Черкаської ТЕЦ у повному обсязі, до стягнення з відповідачів у солідарному порядку підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 77804,50 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 10280,31 грн. та 3 % річних у розмірі 3120,12 грн., а всього 91204,93 грн. Крім того, ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн. у рівних частках по 1342,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved