Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - адвокат Тараненко А.І. звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 597225339 від 28.03.2021 в сумі 27829,00 грн, судовий збір у сумі 2147,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 28.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідач уклали Кредитний договір № 597225339 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані. За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило, чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відразу після вчинених дій відповідача, 28.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17000,00 грн. на банківську карту відповідача. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (з урахуванням додаткових угод, витягу з реєстру прав вимоги до нього) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 597225339 від 28.03.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого (з урахуванням додаткових угод, витягу з реєстру прав вимоги до нього) до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. У подальшому, 04.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № №04/08/23-01 відповідно до умов якого (з урахуванням Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023) до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27829,00 грн. 01.03.2024 позивачем було направлено лист- повідомлення, в якому зазначив про намір стягнення заборгованості в судовому порядку. Станом на день звернення із даним позовом до суду, заборгованість за Кредитним договором № 597225339 від 28.03.2021 не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 27829,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Клопотання представника позивача про витребування інформації у АТ "ЮНЕКС БАНК" задоволено частково, витребувано у АТ "ЮНЕКС БАНК" інформацію про те, чи було зараховано у період з 28.03.2021 по 31.03.2021 на платіжну картку № [NUMBER], яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) кошти у сумі 17 000,00 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Код ЄДРПОУ: 38569246). 21.05.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, серед іншого з тих підстав, що він ніколи не отримував кредитних коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не відкривав і не був власником платіжної картки № [NUMBER] . Зазначає, що не укладав договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 24.05.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» до суду надіслано відповідь на відзив, в якій заперечив щодо доводів відповідача з підстав, викладених у відповіді на відзиві. 20.06.2024 до суду від АТ "ЮНЕКС БАНК" на виконання вимог ухвали суду від 30.04.2024 надійшла відповідь, відповідно до якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у період з 28.03.2021 по 31.03.2021 на платіжну картку № [NUMBER] були перераховані грошові кошти у сумі 17 000,00 грн., додаток Диск DVD. Інформація про власника платіжної картки відсутня. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04.09.2024 клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - Тараненко А.І. та представника відповідача [PERSON] - адвоката Юрченко М.С. про витребування інформації задоволено частково. Витребувано у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» відомості про особу, на чиє ім`я емітована платіжна картка [NUMBER] із зазначенням адреси проживання, паспортних та контактних даних, коду, місця роботи; інформацію про номер рахунку відкритого та закріпленого за номером банківської картки [NUMBER] , а також усі наявні документи щодо відкриття та використання банківського рахунку (договори, заяви, копії паспорта, тощо); особисті дані (адреси), всі контактні (абонентські) номери мобільних операторів та який з них являється/являвся фінансовим, поштові адреси за яким закріплено банківський рахунок, за номером банківської картки [NUMBER] ; за наявності, банківську або кредитну справу відкриту на клієнта у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» за номером банківської картки [NUMBER] ; інформацію про те, чи було зараховано у період з 28.03.2021 по 31.03.2021 на платіжну картку № [NUMBER], кошти у сумі 17 000,00 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Код ЄДРПОУ: 38569246). 10.09.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 11.10.2024 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. 11.10.2024 на виконання вимог ухвали суду від 04.09.2024 від ПАТ Акціонерний банк «Південний» надійшла відповідь від 07.10.2024, відповідно до якої в банку на ім`я [PERSON] , виявлено поточний рахунок: № [NUMBER] у гривні з видачею платіжної картки № [NUMBER] від 11.03.2021 у рамках зарплатного проекту ФОП [PERSON] , на підставі договору № ЗП/2617/68300 від 09.03.2021. Відділення №26-17 (м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд.4), в якому було відкрито рахунок та картку, закрите з 31.05.2022. Також повідомлено, що номер телефону [NUMBER] , вказаний в анкетних даних [PERSON] , як основний номер мобільного телефону станом на 11.03.2021, а станом на 24.07.2024 відбулась зміна номера телефону на за допомогою якого можуть проводитись/підтверджуватись фінансові операції, здійснюватися отримання паролів та повідомлень від Банку. Інформація, щодо руху грошових коштів по рахунку № [NUMBER] у гривні за період з 28.03.2021 по 31.03.2021 надається у додатку. Крім того, повідомлено, що будь-які документи по оформленню вказаного рахунку, зокрема, заява на відкриття рахунку та отримання картки, анкета, розписка в отриманні картки, в розпорядженні банку відсутні. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23.10.2024 заяву відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» належним чином завірену копію договору № ЗП/2617/68300 від 09.03.2021, укладеного між ПАТ Акціонерний банк «Південний» та ФОП [PERSON] . Витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області інформацію про те, чи подавалось суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] протягом 2021 року повідомлення про прийняття на роботу [PERSON] та чи подавалась відповідна звітність про нарахуванням ПДФО та ЄСВ стосовно [PERSON] та надати письмові докази на підтвердження даної інформації (якщо такі є). 12.11.2024 на виконання вимог ухвали суду від 23.10.2024 від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» надійшла відповідь від 01.11.2024, до якої долучено копію договору №ЗП/2617/68300 від 09.03.2021, укладеного між ПАТ Акціонерний банк «Південний» та ФОП [PERSON] . 25.11.2024 від відповідача [PERSON] до суду надійшло заява про долучення доказів до матеріалів справи. 26.11.2024 до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла відповідь на ухвалу суду від 23.10.2024, відповідно до змісту якої протягом 2021 року ФОП [PERSON] повідомлення про прийняття працівника на роботу та звітність про нарахування/виплату доходів та нарахування/перерахування податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відносно [PERSON] до ГУ ДПС не подавались. 16.04.2025 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про долучення до матеріалів доказів та письмових пояснень. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якому просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №597225339 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 56 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач має заборгованість на загальну суму 27829,00 грн. з яких: 17000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 10829,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі -клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (далі- фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.3. договору, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до пункту 8.2 договору, строк дії цього Договору закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020, інші умови залишено без змін. 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції. 31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022, інші умови залишено без змін. Згідно із витягом з реєстру прав вимоги № 139 від 22.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №597225339 від 28.03.2021 на загальну суму 27 829,00грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до пункту 8.2 договору, строк дії цього Договору закінчується 04.08.2021. 03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2022 включно, інші умови залишено без змін. 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Додаткову угоду №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно, всі інші умови договору залишаються без змін. Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №597225339 від 28.03.2021 на загальну суму 27 829,00грн. 04.08.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено договір факторингу № 04/08/23-01. Відповідно до реєстру боржників від 04.08.2023 до договору факторингу № 04/08/23-01 від 04.08.2023, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №597225339 від 28.03.2021. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №597225339, загальна заборгованість станом на 11.08.2023 становить 27829,00 грн, з яких: 17000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 10829,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Судом встановлено, що відповідач категорично заперечує, що укладав вищевказаний договір та отримував кредитні кошти, зазначає про те, що став жертвою шахрайства. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Суд, досліджуючи договір №597225339 від 28.03.2021 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором MNV74F5N та зазначенням номера телефону [NUMBER] . Так, як вбачається з платіжної інструкції № 8eab1129-a91c-439b-f693-7014ec0a7830, що додана позивачем до позовної заяви, 28.03.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало кошти на рахунок № [NUMBER] в сумі 17 000,00 грн, отримувач: [PERSON] , призначення платежу : переказ коштів згідно договору №597225339 від 28.03.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Відповідно до відповіді ПАТ Акціонерний банк «Південний» від 07.10.2024, наданої на виконання вимог ухвали суду від 04.09.2024 у банку на ім`я [PERSON] , виявлено поточний рахунок: № [NUMBER] у гривні з видачею платіжної картки № [NUMBER] від 11.03.2021 у рамках зарплатного проекту ФОП [PERSON] , на підставі договору № ЗП/2617/68300 від 09.03.2021. Відділення №26-17 (м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд.4), в якому було відкрито рахунок та картку, закрите з 31.05.2022. Також повідомлено, що номер телефону [NUMBER] , вказаний в анкетних даних [PERSON] , як основний номер мобільного телефону станом на 11.03.2021, а станом на 24.07.2024 відбулась зміна номера телефону, за допомогою якого можуть проводитись/підтверджуватись фінансові операції, здійснюватися отримання паролів та повідомлень від Банку. Інформація, щодо руху грошових коштів по рахунку № [NUMBER] у гривні за період з 28.03.2021 по 31.03.2021 надається у додатку. Водночас, Банком повідомлено, що будь-які документи по оформленню вказаного рахунку, зокрема, заява на відкриття рахунку та отримання картки, анкета, розписка в отриманні картки, в розпорядженні банку відсутні. Тоді як, відповідно до умов Договору про обслуговування зарплатного проекту №ЗП/2617/68300 від 09.03.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» та ФОП [PERSON] , банк надає клієнтові комплекс послуг по відкриттю та обслуговуванню поточних рахунків працівників, а саме: за дорученням клієнта, на підставі оформлених належним чином документів, у тому числі документів щодо ідентифікації, проводить відкриття поточних рахунків на користь працівників, видачу платіжних карток, зарахування працівникам виплат. Відповідно до відповіді №861403 від 23.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 09.03.2021 взято на облік [PERSON] , місцезнаходження: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, будинок 85; види економічної діяльності: 50.10 Пасажирський морський транспорт, 50.20 Вантажний морський транспорт (основний). При цьому, згідно інформації Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.11.2024, за даними інформаційно-комунікаційної систем контролюючого органу [PERSON] перебуває на обліку в ГУП ДПС (Криворізька південна ДПІ) як фізична особа-підприємець. Протягом 2021 року ФОП [PERSON] повідомлення про прийняття працівника на роботу та звітність про нарахування/виплату доходів та нарахування/перерахування податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відносно [PERSON] до ГУ ДПС не подавались. До того ж, як убачається із трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 30.08.1985 та індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5), відповідач [PERSON] з 30.08.1985 здійснює трудову діяльність виключно у медичній сфері та у трудових відносинах з ФОП [PERSON] не перебував. У той же час з матеріалів справи, зокрема, з витягу з ЄРДР слідує, що за зверненням [PERSON] про те, що 01.03.2021 невідома особа або група осіб шляхом обману звернулась до відділення Київстар та отримала сім-карту з номером телефону [NUMBER] , який тривалий час постійно використовував [PERSON] , внаслідок чого отримала доступ до додатку Приватбанк24 і карткового рахунку гр. [PERSON] , у Приватбанку, після чого шляхом обману із використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа коштами у сумі 36000,00 грн, які були витрачені та перераховані іншим невідомим особам. У той же час невідома особа або група осіб, які завдяки сім-карті з ідентичним номером мали доступ до усіх програм та додатків, що були встановлені на смартфоні [PERSON] , отримали у такий спосіб доступ і до хмарного сховища Dropbox, де [PERSON] зберігав у цифровому вигляді копії своїх особистих документів, зокрема: паспорт та довідку РНОКПП. Отримавши якісні копії особистих документів [PERSON] , зловмисники оформили від його імені із використанням електронно-обчислювальної техніки декілька кредитів он-лайн, зокрема 28.03.2021 через ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 17000 грн. Для цього зловмисники у банку Південний картковий рахунок на ім`я [PERSON] та отримали картку [NUMBER], яку було емітовано банком у рамках зарплатного проекту ФОП [PERSON] , відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021105050000850 з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України (чинна до 11.08.2023). Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі №686/30030/21. У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходив з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16 ц вказано, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог банку. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зазначено, що «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Між іншим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, як і за іншими договорами факторингу. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, сьомої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. Проаналізувавши вищенаведені обставини у своїй сукупності, доводи, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, в зв`язку з чим у задоволенні позову, слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed