Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] , на обґрунтування зазначивши, що 13 серпня 2020 року між стиоронами було укладено Договір про надання кредиту № 128058-СМ-001, за умовами якого відповідачці надано у кредит грошові кошти в розмірі 22000 грн., строком на 16 тижнів, які остання зобов`язався повернути зі сплатою відсотків за користування позикою. Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 18 грудня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 128058-СМ-001 про надання кредиту, в розмірі 42 466,81 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 25 466,81 грн. Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідачки свою користь заборгованість за кредитним Договором про надання кредиту № 128058-СМ-001 від 13 серпня 2020 року в загальному розмірі 42 466,81 грн., а також судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду на 21 квітня 2025 року, о 09 год. 00 хв. В зазначене судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначає про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 серпня 2020 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 128058-СМ-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 22000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі -Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,02439468 процентів за кожен день користування Кредитом (а.с. 20-зворот- 21, 33, 34-35). ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) (а.с.30). Разом з тим, відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, станом на 18 грудня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 128058-СМ-001 про надання кредиту, в розмірі 42 466,81 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 25466,81 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.11-20). Відповідачка не виконала свого обов`язку повернути грошові кошти в строки визначені договором У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушені умови кредитного договору, позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є обґрунтованими, а тому із відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 128058-СМ-001 від 13 серпня 2020 року в сумі 42466 грн. 81 коп. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved