Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») в особі уповноваженого представника звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] \~ (надалі «Відповідач»), в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 584 600,00 доларів США за договорами позики: Договором позики №1/01/2018 від 12.12.2017 року на суму 175 000,00 доларів США; Договором позики №1/02/2019 від 13.12.2018 року на суму 210 000,00 доларів США; Договором позики №1/01/2020 від 16.12.2019 року на суму 100 000,00 доларів США; Договором позики №1/01/2021 від 17.12.2020 року на суму 5 600,00 доларів США; Договором позики №1/01/2023 від 19.12.2022 року на суму 80 000,00 доларів США; Договором позики №1/01/2024 від 20.12.2023 року на суму 14 000,00 доларів США. Позовні вимоги мотивував тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено ряд договорів позики грошових коштів на загальну суму 584 600,00\~ доларів США, які позичальник зобов`язалася повернути до обумовлених в договорах термінів, чого нею зроблено не було, в результаті чого Позивач звернувся до суду з даним позовом. Представники Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримували, просили їх задовольнити. В подальшому сторона Позивача скористалася правом на подання до суду\~ заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] в особі її уповноваженого представника на адресу суду подано Відзив на позов, у якому представник Відповідача проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві підстав. Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача у відзиві на позов покликався на те, що [PERSON] стверджує, що вона не підписувала Договору позики №1/01/2018 від 12.12.2017 на суму 175 000 доларів США зі строком надання позики до 12.12.2022, Договору позики №1/02/2019 від 13.12.2018 на суму 210 000 доларів США зі строком надання позики до 13.12.2023, Договору позики №1/01/2020 від 16.12.2019 на суму 100 000 доларів США зі строком надання позики до 16.12.2023, Договору позики №1/01/2021 від 17.12.2020 на суму 5 600 доларів США зі строком надання позики до 17.12.2021, Договору позики №1/01/2023 від 19.12.2022 на суму 80 000 доларів США зі строком надання позики до 19.12.2023, Договору позики №1/01/2024 від 20.12.2023 на суму 14 000 доларів США зі строком надання позики до 29.04.2024, загальна сума позики за якими становить 584 600 доларів США, а її підписи на вказаних Договорах позики є сфальсифікованими та виконані іншою особою. Отже, сторона відповідача заперечує факт існування заявлених договірних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також підписання вищевказаних Договорів позики на загальну суму позики 584 600 доларів США. Також у відзиві на позов представник Відповідача звертав увагу на те, що позивачем не представлено Суду розписок позичальника за вказаними оспорюваними договорами позики на підтвердження факту отримання відповідачкою грошових коштів (позики). У свою чергу відповідачка [PERSON] стверджує, що вона не підписувала жодних вищезазначених договорів позики з [PERSON] , а також не видавала останньому розписок про отримання коштів, відповідно, коштів від нього не отримувала. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника Відповідача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи в даній цивільній справі. Призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, судову почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - Чи виконаний підпис від імені Позичальника в Договорі позики №1/01/2018 від 12.12.2017, Договорі позики №1/02/2019 від 13.12.2018, Договорі позики №1/01/2020від16.12.2019, Договорі позики №1/01/2021 від 17.12.2020, Договорі позики №1/01/2023 від 19.12.2022, Договорі позики №1/01/2024 від 20.12.2023, [PERSON] чи іншою особою? Чи виконаний такий підпис за допомогою факсиміле? - Чи відповідає час виконання друкованого тексту даті, вказаній у Договорі позики №1/01/2018 від 12.12.2017, Договорі позики №1/02/2019 від 13.12.2018, Договорі позики №1/01/2020 від 16.12.2019, Договорі позики №1/01/2021 від 17.12.2020, Договорі позики №1/01/2023 від 19.12.2022, Договорі позики №1/01/2024 від 20.12.2023 та у який період часу (рік, місяць) виконаний підпис від імені [PERSON] ? Якщо ні, то в який період часу був нанесений текст та виконаний підпис? - В який проміжок часу було виготовлено, надруковано та підписано Договір позики №1/01/2018 від12.12.2017, Договір позики №1/02/2019 від 13.12.2018, Договір позики №1/01/2020 від 16.12.2019, Договір позики №1/01/2021 від 17.12.2020, Договір позики №1/01/2023 від 19.12.2022, Договір позики №1/01/2024 від 20.12.2023 року? Витрати по проведенні експертизи покласти на [PERSON] . На час проведення експертизи зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта. У зв`язку з надходженням 21.01.2025 року до суду клопотання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.01.2025 року про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи у даній справі та оплати експертизи Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року поновлено провадження у справі та здійснено виклик сторін для виконання вимог клопотання експерта. Однак, з моменту поновлення провадження у справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила; попередній представник [PERSON] на адресу суду направив заяву про припинення представництва у зв`язку з закінченням строку договору про надання правової допомоги. У зв`язку з невиконанням клопотання експерта та не здійсненням оплати експертизи на адресу суду 01.04.2025 року надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.03.2025 року про залишення експертного провадження без виконання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, викладені у відзиві на позов пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно пункту першого частини другої статті 11 Цивільного Кодексу України (надалі «ЦК України») підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 1) 12 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/01/2018, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 175 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/01/2018 від 12 грудня 2017 року позика надається на 5 років з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 12.12.2022 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/01/2018 від 12 грудня 2017 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/01/2018 від 12 грудня 2017 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. 2) 13 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/02/2019, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 210 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/02/2019 від 13 грудня 2018 року позика надається на 5 років з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 13.12.2023 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/02/2019 від 13 грудня 2018 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/02/2019 від 13 грудня 2018 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. 3) 16 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/01/2020, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/01/2020 від 16 грудня 2019 року позика надається на 4 роки з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 16.12.2023 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/01/2020 від 16 грудня 2019 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/01/2020 від 16 грудня 2019 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. 4) 17 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/01/2021, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 5 600,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/01/2021 від 17 грудня 2020 року позика надається на 1 рік з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 17.12.2021 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/01/2021 від 17 грудня 2020 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/01/2021 від 17 грудня 2020 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. 5) 19 грудня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/01/2023, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 80 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/01/2023 від 19 грудня 2022 року позика надається на 12 місяців з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 19.12.2023 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/01/2023 від 19 грудня 2022 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/01/2023 від 19 грудня 2022 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. 6) 20 грудня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики №1/01/2024, згідно якого Відповідач виступала позичальником, а Позивач позикодавцем. Згідно умов договору позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 14 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором (пункт 1.1). Згідно з пунктом 2.1 Договору позики №1/01/2024 від 20 грудня 2023 року позика надається на 3 місяці з моменту отримання позичальником грошової суми, яка зазначена у пункті 1.1 Договору, а саме до 29.04.2024 року. Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору позики №1/01/2024 від 20 грудня 2023 року грошові кошти за позикою надаються у готівковій формі. Передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Пунктами 4.1,4.2 Договору позики №1/01/2024 від 20 грудня 2023 року визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня закінчення строку, який визначений у п. 21.1 договору, повернути грошові кошти у сумі, яка вказана у п. 1.1 договору. Позика повертається у готівковій формі у доларах США. Оригінали всіх вищевказаних договорів позики містяться в матеріалах даної цивільної справи (а.с.111-116). В силу ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено в позовній заяві, Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав, передавши Відповідачу грошові кошти в сумі відповідно 175 000,00 доларів США, 210 000,00 доларів США, 100 000,00 доларів США, 5 600,00 доларів США, 80 000,00 доларів США, 14 000,00 доларів США, а загалом 584 600,00 доларів США. Натомість, як стверджує Позивач, Відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів за договорами не виконала, сум позики за кожним із договір не повернула. Докази, які б спростовували зазначену обставину, в матеріалах справи відсутні. Посилання представника Відповідача у відзиві на позов на ту обставину, що [PERSON] не отримувала від [PERSON] сум позики у зазначених вище розмірах є безпідставними та недоведеними. Крім того, за змістом пунктів 3.2-3.3 всіх договір позики передача грошових коштів за позикою позикодавцем позичальнику відбувається у момент підписання даного договору. Підписання позичальником даного договору підтверджує факт отримання позичальником грошових коштів у повному розмірі згідно даного договору. Таким чином, підписавши відповідні договори позики, [PERSON] підтвердила факт отримання сум позики за такими договорами. Доводи сторони Відповідача про відсутність розписок про отримання коштів є необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не містить обов`язкової вимоги щодо оформлення розписки при укладенні договору позики. Натомість, ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, представлення розписки про отримання коштів за договором позики є правом, а не обов`язком його сторін. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 194/1126/18, та у постанові від 08 жовтня 2020 року зазначив, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Натомість, договори позики, заборгованість за якими є предметом розгляду в даній цивільній справі №344/11066/24, укладено їх сторонами у письмовій формі з викладенням усіх істотних умов, а також підписано сторонами. Стосовно посилання сторони Відповідача на неукладеність договорів позики у зв`язку з тим, що Голосова їх не підписувала, Суд зауважує наступне. Так, з метою підтвердження чи спростування обставини виконання підпису від імені Позичальника в Договорі позики №1/01/2018 від 12.12.2017, Договорі позики №1/02/2019 від 13.12.2018, Договорі позики №1/01/2020від16.12.2019, Договорі позики №1/01/2021 від 17.12.2020, Договорі позики №1/01/2023 від 19.12.2022, Договорі позики №1/01/2024 від 20.12.2023, [PERSON] чи іншою особою Судом було задоволено клопотання її представника та призначено у цивільній справі\~ судову почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставлено відповідні питання. Однак, у зв`язку з не оплатою [PERSON] , на яку було покладено обов`язок оплати даних експертиз (за її клопотанням та за її згодою щодо здійснення оплати, висловленою її представником в судовому засіданні) експертне провадження було залишено без розгляду. Прим цьому, Суд зауважує, що в судовому засіданні 23.10.2024 року, на якому вирішувалося клопотання представника [PERSON] про призначення експертизи, представник Позивача [PERSON] проти призначення у справі судової почеркознавчої та технічної експертизи не заперечувала. Інших належних доказів, які б підтверджували факт не підписання [PERSON] договорів позики №1/01/2018 від 12.12.2017, №1/02/2019 від 13.12.2018, №1/01/2020від16.12.2019, №1/01/2021 від 17.12.2020, №1/01/2023 від 19.12.2022, №1/01/2024 від 20.12.2023 Відповідачем суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено. Таким чином, доводи [PERSON] про неукладеність вищевказаних договорів позики є безпідставними. Згідно статті 525 Цивільного кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Як зазначено в позовній заяві Позивачем та не спростовано Відповідачем, [PERSON] неналежно виконувалися зобов`язання щодо повернення коштів за договорами позики №1/01/2018 від 12.12.2017, №1/02/2019 від 13.12.2018, №1/01/2020від16.12.2019, №1/01/2021 від 17.12.2020, №1/01/2023 від 19.12.2022, №1/01/2024 від 20.12.2023, оскільки станом на час звернення до суду не повернуто отриманих в позику сум за цими договорами в загальному розмірі 584 600,00 доларів США. У зв`язку з цим Позивач звернувся о суду з даним цивільним позовом. Належних доказів, які б спростовували вищевказану обставину неповернення [PERSON] коштів у розмірі в загальному розмірі 584 600,00 доларів США на користь [PERSON] Відповідачем Суду не надано. Докази на підтвердження того, що вказані договори позики №1/01/2018 від 12.12.2017, №1/02/2019 від 13.12.2018, №1/01/2020від16.12.2019, №1/01/2021 від 17.12.2020, №1/01/2023 від 19.12.2022, №1/01/2024 від 20.12.2023 оскаржувалося [PERSON] у встановленому законом порядку (шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним, удаваним тощо) Суду з боку Відповідача не надано. В Постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79 цс 14 Верховний суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей». Отже, будь-яких доказів, які б спростовували доводи Позивача щодо наявності у Відповідача заборгованості за вищевказаними договорами позики, Відповідачем не надано. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання. Відповідно до умов самих договорів (п.п.3.2, 3.3) Позивач виконав зобов`язання перед Відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача суми заборгованості в розмірі відповідно 175 000,00 доларів США, 210 000,00 доларів США, 100 000,00 доларів США, 5 600,00 доларів США, 80 000,00 доларів США, 14 000,00 доларів США, а загалом 584 600,00 доларів США, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, Суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за договорами позики в розмірі 175 000,00 доларів США, 210 000,00 доларів США, 100 000,00 доларів США, 5 600,00 доларів США, 80 000,00 доларів США, 14 000,00 доларів США, а загалом 584 600,00 доларів США, визначивши еквівалент даної суми у національній валюті станом на чс винесення судового рішення. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відповідно до На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved