Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом, поданим представником Тараненко А.І., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 у розмірі 12\~037,73 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №837560614, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 15\~250,00 грн., а остання зобов`язалася такий повернути та сплатити проценти. 19.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти у визначеному укладеним договором розмірі, чим виконало свої зобов`язання в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №157 від 26.10.2021 до вказаного договору факторингу (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 12 037,73 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до вказаного договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12037,73 грн. 28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 28/10/24/У, відповідно до умов якого та згідно з реєстром боржників за договором, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 12 037,73 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 12\~037,73 грн., з яких: 8\~736,93 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3\~300,80 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за період користування кредитом, яка підлягає стягненню. 10.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Оліярника Г.І., відповідно до якого просить позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 у розмірі 10\~126,81 грн. Зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 01.06.2024 відповідачем здійснено частково сплату за кредитним договором, а саме: 02.08.2021 на суму 4 775,57 грн., 14.08.2021 на суму 4 200,00 грн., а всього погашено заборгованість у розмірі 8 975,57 грн. Водночас, згідно з паспортом споживчого кредиту до укладеного договору, загальна вартість за весь строк користування кредитом становить 19\~102, 38 грн. Таким чином, несплаченою відповідачем є заборгованість у розмірі 10\~126,81 грн., щодо стягнення якої відповідач не заперечує. Крім того, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, вважає, що для стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде достатньою сума в розмірі 1 000,00 грн. 14.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача Тараненко А.І., відповідно до якої зазначає, що відповідач не оспорює факту укладання кредитного договору №837560614 від 19.07.2021, а проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами договору, відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12 037,73 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 19.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір №837560614, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV449MH, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 15\~250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Умовами договору визначено, зокрема, строк кредитування 56 днів, а також порядок нарахування процентів за користування кредитом. Так, п. 1.4 договору визначено дисконтну процентну ставку у розмірі 0,69% в день від суми кредиту за час користування ним, а п. 1.5 договору визначено базову процентну ставку 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним, а також порядок та правила нарахування процентів. Відповідно до п. 1.6 договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів. У випадку прострочення повернення будь-якого з платежів, умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються, до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів), починаючи з першого тижня користування кредитом. Проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами (п. п. 1.8, 1.9 договору). Відповідно до п. 2.2.2. договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно графіку платежів, на банківський рахунок кредитодавця. Як вбачається з копії платіжного доручення від 19.07.2021, довідки АТ КБ «Приватбанк» від 27.09.2024, 19.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ грошових коштів (кредиту) у розмірі 15\~250,00 грн. на картковий рахунок позичальника [PERSON] згідно з договором №837560614 від 19.07.2021. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в повному обсязі виконало взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором, надавши відповідачу кредит у порядку та на умовах, визначених таким договором. Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, своєчасно не здійснювала повернення кредитних коштів на сплати процентів згідно з умовами, визначеними кредитним договором, у зв`язку із чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 12\~037,73 грн., з яких: 8\~736,93 грн. основний борг, 3\~300,80 грн. заборгованість за процентами. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого, а також відповідно до укладених додаткової угоди №19 від 28.11.2019, додаткової угоди №26 від 31.12.2020, додаткової угоди №27 від 31.12.2021, додаткової угоди №31 від 31.12.2022, додаткової угоди №32 від 31.12.2023, а також витягу з реєстру прав вимоги №157 від 26.10.2021, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 на суму заборгованості 12\~037,73 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого та укладених додаткової угоди №2 від 03.08.2021, додаткової угоди №3 від 30.12.2022, а також витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 на суму заборгованості 12\~037,73 грн. 28.10.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №28/10/24/У, за умовами якого та відповідно до реєстру боржників від 28.10.2024, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 на суму заборгованості 12\~037,73 грн. З вказаного слідує, що у зобов`язанні, що виникло за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021, боржником за яким є [PERSON] , відбулась заміна первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на ТОВ «Юніт Капітал». Таким чином, враховуючи наведене, за відсутності доказів на спростовання факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що передбачені кредитним договором, взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, оскільки доказів повернення фактично отриманих та використаних коштів в добровільному порядку матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 у розмірі 12\~037,73 грн. є обґрунтованими та підставними. При цьому, оцінюючи доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити, що паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, в такому не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, відомості, що містяться у паспорті споживчого кредиту, зокрема, щодо загальної вартості кредиту за весь строк кредитування, на які покликається представник відповідача у своїх запереченнях, є орієнтовними, базуються на припущенні, що кредитодавець та споживач виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені договором. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач належним чином свої зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконувала, вчасно (в строк, визначений умовами договору) кредитні кошти та проценти кредитодавцю не повертала, що вбачається із розрахунку заборгованості позивача, який відповідачем будь-якими доказами не спростовано, хоча за змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача, у зв`язку із чим первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правомірно здійснено нарахування процентів у заявленому позивачем розмірі, за правилами їх нарахування, встановленими умовами договору. Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №837560614 від 19.07.2021 у розмірі 12\~037,73 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Беручи до уваги вищевикладене, а також подані стороною позивача докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи, малозначності спору, враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, зважаючи на час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони та співмірність розміру витрат, а також наявність заперечень відповідача, суд приходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 1 000 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Окрім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved