Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Акціонерного товариства «Сенс банк» (далі - АТ «Сенс Банк», банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 квітня 2023 року № 500766061 в сумі 125 063 грн, з яких 102 656,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 559,20 грн - заборгованість за відсотками, 3 847,49 грн - заборгованість зі сплати комісії, а також суму судового збору, сплаченого при поданні цієї позовної заяви, в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 417,45 грн. Обґрунтовуючи позов, АТ «Сенс Банк» зазначило, що 24 квітня 2023 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 500766061 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк перерахував на рахунок [PERSON] , відкритий у банку, кошти в сумі 103 519,92 грн, які [PERSON] зобов`язався повернути у строки і в порядку, визначені договором, однак взятих на себе зобов`язань не виконав у зв`язку з чим у нього перед АТ «Сенс Банк» утворилась заборгованість, яку банк просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Сторони повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, призначеного на 11 год. 00 хв. 23 квітня 2025 року. Представник позивача до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, за наявними у справі матеріалами. У заяві також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відзиву на позов до суду не подав. Відповідно до частини першої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. 24 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до АТ «Сенс Банк» з метою отримання банківських послуг. Шляхом підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500766061 [PERSON] запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту (далі - угода). Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», що укладений між [PERSON] та банком. У той же день шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500766061 банк прийняв пропозицію відповідача у справі на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 24 квітня 2023 року № 500766061. У додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторони підписали паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 6, частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі статтею 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що закріплено у статтях 205, 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «2198» шляхом направлення 24 квітня 2023 року на номер телефону [NUMBER] (що підтверджується довідкою про ідентифікацією, яка додана позивачем до позовної заяви). Таким чином, 24 квітня 2023 року між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 500766061, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 500766061, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту. Основні умови договору: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 103 519,92 грн; процентна ставка - 12,99 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 100 місяців; дата повернення кредиту - 24 серпня 2031 року; порядок повернення кредиту - графік платежів, саме: до 24 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту; розмір мінімального щомісячного платежу з 1дпо 12 місяця - 1 803,27 грн; з 13 до 24 місяця - 2 217,35 грн; з 25 до 100 місяця - 2 734,95 грн, загальна кількість платежів 100. Також умовами споживчого кредиту передбачено сплату комісійної винагороди за надання кредиту (підпункт «а» пункту 1 умов) та за обслуговування (управління) кредитом (підпункт «б» пункту 1). Для повернення заборгованості за угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий [PERSON] в АТ «Сенс Банк». Підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 Цивільного кодексу України). Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Днем надання кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, реквізити яких визначені угодою (пункт 2.12. договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який оприлюднено банком та є загальнодоступним за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi). Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером № 1711099254 від 24 квітня 2023 року, виписками за рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] . Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Згідно з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15- ц від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість [PERSON] за угодою від 24 квітня 2023 року № 500766061 становить 125 063,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 102 656,31 грн, заборгованість за відсотками - 18 559,20 грн, заборгованість за комісією - 3 847,49 грн. До позовної заяви АТ «Сенс Банк» долучило детальний розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з висновком, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист, Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за договором від 24 квітня 2023 року № 500766061 в сумі 125 063 грн, з яких 102 656,31 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 559,20 грн - заборгованість за відсотками, 3 847,49 грн - заборгованість зі сплати комісії. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги АТ «Сенс банк» задоволено в повному обсязі, судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в сумі 2 422,40 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Також стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10 417,45 грн, які підтверджуються копією договору про надання послуг від 28 січня 2025 року № 1006, укладеного між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс». При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення до суду від відповідача не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: approved