Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 01.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №794877021. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством зобмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до Реєстру боржників №141 від 06.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (попередній кредитор) перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №794877021. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу№20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумів розмірі 61186,81 грн, з яких: 15499,50 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45687,31 грн. - сума заборгованості по відсоткам. На підставі чого представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 61186,81 грн, а також стягнути 3028 грн понесених позивачем судових витрат. Представник позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач подала\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~позовні вимоги\~не визнала,\~просила суд\~відмовити у\~задоволені позову\~за необґрунтованістю,\~заперечила укладення\~кредитного договору\~із позивачем\~та правильність\~нарахування відсотків. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №794877021. Сума кредиту -13000грн, кредит надається на строк 30 днів. Того ж дня банком платника АТ «Альфа-банк» проведено успішну транзакцію на суму 13 000 грн на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-3460, призначення платежу на картку [PERSON] , код 3662307004 згідно договору №794877021. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до Реєстру боржників №141 від 06.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (попередній кредитор) перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №794877021. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу№20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумів розмірі 61186,81 грн, з яких: 15499,50 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45687,31 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами\~Цивільного кодексу України\~будь-який вид договору може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути 13000грн. - суми заборгованості за основною сумою боргу. Щодо стягнення\~відсотків за\~користування кредитом,\~то кредит\~наданий строком на 30 днів із нарахуванням у цей період дисконтної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 108,89 % річних, що складає за дисконтний період 1170грн. Відповідно до пункту 1.4.3. договору, у разі користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3. договору, проценти нараховуються за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,7 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування. При цьому сторони погодили загальну орієнтовну вартість кредиту та загальні витрати за кредитом, зокрема, нарахування процентів, після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів за користування кредитом, в розмірі 6630грн. Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом, які необхідно стягнути із відповідачки складає 7800грн. Суд вважає, що стороною позивача не доведено укладення додаткової угоди від 14.04.2021 року про збільшення суми позики на 2500грн. до 15500грн. із зміною попередніх умов договору №794877021, оскільки така додаткова угода жодною із сторін не підписана. Одночасно суд вбачає можливим стягнути з відповідачки 2500грн. перерахованих позивачем на платіжну картку відповідачки згідно платіжного доручення АТ «Альфа-банк» від 14.04.2021 року, оскільки судом не встановлено підстави отримання цих коштів відповідачем. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 23300грн. Оцінюючи посилання відповідача у відзиві на правові позиції Верховного Суду, де наголошувалося, що доказом розміру заборгованості за кредитним договором є виписка про рух коштів по рахунку, а не розрахунок заборгованості, суд зауважує, що наведені ним висновки Верховного Суду стосуються справ, де кредиторами виступали банки-емітенти, які мають і зобов`язані надати виписку про рух коштів по рахунку, а відтак ці правові позиції не є релевантними до даної справи, оскільки в справі яка розглядається грошові кошти були надані фінансовою установою шляхом перерахунку на банківську картку, емітентом якої є інша (відмінна від кредитора) банківська установа. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1153,06 грн.

Outcome: partial