Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом поданим через представника Коваля М.О. до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Позов мотивований тим, що 16.05.2015 між [PERSON] (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідачка) було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 178. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №335/11275/24 від 25.12.2024 шлюб між позивачем та відповідачкою, за вимогами останньої, було розірвано. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу жодних питань щодо поділу майна, набутого сторонами спільно протягом перебування у шлюбі, не вирішувалося. Жодних договорів про поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності між подружжям не укладалося. Далі зазначили, що протягом шлюбу позивачем та відповідачкою за спільні кошти подружжя була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана на ім`я відповідачки, під час перебування сторін у статусі подружжя, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.08.2021 та наразі перебуває у власності відповідачки. На теперішний час відповідачка чинить перешкоди щодо користуванням спільним майном подружжя, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Всі спроби позивача вирішити питання щодо поділу спільного майна мирним шляхом результатів не дали. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачкою не досягнуто згоди щодо поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач вирішив звернутися до суду щодо вирішення зазначеного спору. Додатково вказали, що враховуючи обставину, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була набута у шлюбі, то остання є спільною сумісною власністю подружжя, а тому, з урахуванням положень діючого законодавства вважають, що за позивачем повинно бути визнане право власності на 1/2 частку вказаної квартири. Просили, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] рнокпп [NUMBER] та [PERSON] рнокпп [NUMBER] , квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Стягнути з [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , на користь [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , витрати на оплату судового збору в сумі 2 916,53 грн., а також, інші судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, представник відповідача адвокат Аксьонова С.В. подала до суду заяву про визнання позову, в якому не заперечували проти задоволення позовних вимог. Додатково прохали, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представник позивача адвокат Коваль М.О., позовні вимоги повністю підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив їх задовольнити. Вважав, що заява відповідачки про визнання позовних вимог може бути задоволено судом та ухвалено рішення в підготовчому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Представник відповідача адвокат Аксьонова С.В. в судовому засіданні, підтримали заяву про визнання позову, прохала її задовольнити в підготовчому засіданні. Вказала на те, що відповідачці відомі та зрозумілі наслідки визнання нею позовних вимог позивача. Просила провести розподіл судових витрат в порядку, передбаченому ст. 142 ЦПК України. Вивчивши позовну заяву, заяву визнання позовних вимог та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~3\~та ч.\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 19.05.2015, гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 16.05.2015, про що складено актовий запис № 178. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). Згідно з заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2024 у справі № 335/11275/24 (провадження № 2/335/3751/2024) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 27.01.2025 (а.с.5-6). Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.08.2021 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 6406, [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , набула права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9-12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 271976339 від 26.08.2021, сформованим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 6406, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., є [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту виданого Запорізьким МБТІ, інвентарний номер 225 загальна площа квартири [ADDRESS] складає 59,10 кв.м. (а.с.14-17). Згідно з довідкою про середньоринкову вартість житлової нерухомості видана ТОВ «Земля плюс-2006» за № 9521/28 від 28.02.2025 щодо визначення середньоринкової вартості квартири трикімнатної [ADDRESS] , загальною площею 59,93 кв.м., житловою площею 44,83 кв.м., на дату проведення оцінки, визначено, що середньоринкова вартість цієї квартири станом на 27.02.2025 складає 729\~131,00 грн. (а.с.28-38). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 22 вересня 1995 року гр. [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжі, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] (а.с.19-22, 23). Згідно з інформацією департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 19.03.2025 № 06.4-06/02/7205 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.08.2021 по теперішній час (а.с.42-43). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та СК України. Відповідно до вимог частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами частин 1, 2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Частинами 1 та 2 статті 372\~ЦК України передбачено,\~що майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція також висловлена ще у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Верховний Суд в постанові від 29.01.2021 по справі № 161/14048/19 висловив правову позицію, згідно якої, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що вищевказане майно, а саме квартира була спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. При розгляді справи, суд виходить із того, що у разі, коли між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, чи його компенсацію, що має місце в даному випадку, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення про поділ зазначеного майна. За таких обставин, судом встановлені підстави про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , та [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судові витрати у вигляді половини сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу з відповідного бюджету.

Outcome: approved