Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Романюк Ольга Петрівна, звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів. В позовній заяві представник зазначила, що 22 серпня 2012 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано у виконавчому комітеті Ганичівської сільської ради та про що складено актовий запис №25. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду від 17 січня 2019 року у справі №307/2985/18 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та зобов?язано стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 02 жовтня 2018 року. Дане рішення набрало законної сили 18 лютого 2019 року. На даний час вихованням та повним утриманням неповнолітніх дітей займається лише позивачка, а відповідач не цікавився ними взагалі. Тому позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] з наступних підстав. Представник зазначає, що вихованням неповнолітніх дітей займається лише мати, це підтверджується наступними доказами: актом обстеження житлово-побутових умов дворогосподарства від 28 травня 2024 року, де зазначено, що за адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] , - батько заявника, [PERSON] , [INFO] , - заявник, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - донька. Крім того, у акті зазначено, що колишній чоловік заявниці [PERSON] , 1994 року народження, фактично не проживає за даною адресою більше 8 років та не підтримує зв?язок з дітьми, жодної інформації про його місцеперебування немає. Також зазначає, що депутатом Нересницької сільської ради [PERSON] проведено обстеження дворогосподарства в [ADDRESS] та виявлено, що за даною адресою проживають мати [PERSON] , 1968 року народження, і разом з нею проживають її донька [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 2002 року народження; син [PERSON] , 1994 року народження, більше 8 років не проживає на території Ганичівського старостинського округу № 5 та місце його знаходження не відоме. Згідно характеристик Нересницького ліцею [PERSON] та [PERSON] зарекомендували себе як дисципліновані, виховані та працелюбні учні, добре навчаються. Мати [PERSON] бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дітей. Батько, [PERSON] у вихованні дітей участі не бере. З класними керівниками жодного разу на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з?являвся. Довідками Нересницької амбулаторії підтверджується, що діти разом з матір?ю відвідують амбулаторію з метою профілактики та по захворюванню, діти доглянуті, батько ніколи з дітьми не приходив. Також до позовної заяви додаються пояснення [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яка є сусідкою [PERSON] та повідомила, що вже більше 8-ми років не бачила її колишнього чоловіка [PERSON] . Крім того, ствердила про те, що ніхто із сусідів спілкування з ним не має та місце його перебування нікому не відоме. Такі ж пояснення додаються до позовної заяви, надані іншою сусідкою [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого Тячівським відділом ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стверджено, що відповідач жодних коштів у рахунок сплати аліментів позивачці не сплачував, оскільки станом на травень 2024 року у виконавчому провадженні [NUMBER] у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 204000 гривень. Отже, на думку позивачки та враховуючи все вищевикладене, звертаючи увагу на документи та докази, що додані до позовної заяви вбачається, що батько не цікавиться життям дітей, не бере участі в їх вихованні та не виконує батьківських обов?язків, відтак позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є підтвердженими та обґрунтованими. Крім того, виходячи з приписів Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» вбачається, що з 1 січня 2024 року для дітей віком до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 3196 гривень. На час ухвалення судом рішення, 17 січня 2019 року, прожитковий мінімум відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, а з 01 грудня - 2218 гривень. Мінімальна заробітна плата на даний час складає 8000 гривень. Тому враховуючи вище наведене та те, що відповідач є молодим за віком, працездатним, має можливість працювати та у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання дітей по 4000 гривень у місяць на кожну дитину. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Представник позивача [PERSON] - адвокат Романюк О.П. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити,а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ста. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2012 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року в цивільній справі №307/2985/18 було розірвано (а.с.11-12). Також встановлено, що під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] (а.с.8-9). Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року в цивільній справі №307/2985/18 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 02 жовтня 2018 року (а.с.11-12). В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 28 травня 2024 року депутатом Нересницької сільської ради, зазначено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , - батько заявниці, [PERSON] , [INFO] , - батько заявниці, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - донька. Також за вказаною адресою проживала мама заявниці [PERSON] , яка [INFO] померла. Колишній чоловік заявниці [PERSON] , 1994 року народження, фактично не проживає за вказаною адресою більше 8 років та не підтримує зв`язок з дітьми, жодної інформації про його місце перебування немає (а.с.13). В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 27 травня 2024 року депутатом Нересницької сільської ради, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що за даною адресою проживають: мати [PERSON] , 1968 року народження, її доньки [PERSON] , 1993 року народження та [PERSON] , 2002 року народження, син [PERSON] , 1994 року народження, який більше 8 років не проживає на території Ганичівського старостинського округу №5 (а.с.14). З характеристики Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 червня 2024 року за №95 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється ученицею 4 А класу Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Зарекомендувала себе як дисциплінована, вихована, працелюбна учениця. Навчається у повну міру, має добру зорову, слухову пам`ять. Добре запам`ятовує програмовий матеріал, гарно декламує вірші. Виявляє образне, конкретне та логічне мислення. На уроках завжди уважна та активна. Любить уроки математики, читання та мистецтва. Активно приймає участь у різних конкурсах. Є учасницею музичного, фольклорного ансамблю «Джерельце». Має добрий фізичний розвиток. [PERSON] - скромна, весела, товариська дівчинка. Навчальний програмовий матеріал засвоїла на достатньому рівні. До уроків завжди підготовлена на високому рівні, домашні завдання виконує завжди. Користується повагою та авторитетом серед ровесників. Має багато друзів та підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. За чотири роки навчання батько жодного разу не був у школі і не цікавився життям та навчанням своєї дочки. Як класний керівник з батьком вона не знайома. На всіх батьківських зборах була присутня мама учениці [PERSON] (а.с.15). З характеристики Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 10 червня 2024 року за №96 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється учнем 5 Б класу Нересницького ліцею Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Зарекомендував себе як здібна, розумна дитина. Хлопець має достатній навчальний потенціал, але не в повній мірі його реалізовує. Виявляє конкретне мислення. Вчиться в міру своєї можливості. Має навчальні досягнення середнього рівня. Має добрий загальний фізичний розвиток. Характеризується як спокійний, доброзичливий, врівноважений, вихований учень, який дотримується загальних правил для учнів. Прагне до самостійності. Має власну думку. З повагою ставиться до товаришів і старших за себе. Рівний у відносинах з усіма. Користується авторитетом серед однокласників. Бере активну участь у громадському житті ліцею та класу. Добре грає у футбол та інші спортивні ігри, проявляє кмітливість. Мати [PERSON] бере участь у житті класу, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини. Батько [PERSON] , у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв?язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.16). В довідці комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Нересницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за №245 зазначено, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує амбулаторію з метою профілактики. Дитина здорова та доглянута. Батько ніколи не приходив з дитиною (а.с.17). В довідці комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги Нересницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за №246 зазначено, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує амбулаторію з метою профілактики. Дитина здорова та доглянута. Батько ніколи не приходив з дитиною (а.с.17). Згідно довідки виконавчого комітету Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 28 травня 2024 року за №156/11-16 до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , входять: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с.18). В письмових поясненнях [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що вони являються сусідами [PERSON] , і вони вже більше восьми років не бачили її колишнього чоловіка [PERSON] , а також ніхто із сусідів спілкування з ним не підтримує та нікому не відомо про місце його перебування (а.с.19-20). Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 24 травня 2024 року за №37883/24.7.37, виданим Тячівським ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що станом на 24 травня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] становить 204000 гривень (а.с.21). Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради від 22 листопада 2024 року за №888/11-14 дано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.31-32). Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)». Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] дійсно не проживає зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , а також з позивачкою [PERSON] оскільки не перебуває у шлюбі з позивачкою [PERSON] . Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Нересницької сільської ради від 22 листопада 2024 року за №888/11-14, яким дано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки він не достатньо обґрунтований та не свідчить про умисне ухилення відповідача [PERSON] від утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим потребує застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт умисного ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей не має, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , слід відмовити. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітніми сином та донькою та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки. А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до їх повноліття, а в іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонами.

Outcome: partial