Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У грудні 2024 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача заборгованість за надані послуги, яка в загальному розмірі становить 26 818,52 грн, суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів, 3 % річних, а також судовий збір. В обґрунтування позову вказано, що згідно з особовим рахунком № [NUMBER] , відповідачі за період з 01.10.2019 по 01.11.2024 мають заборгованість за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, яку добровільно погашати відмовляються, тому позивач звернувся до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 16.01.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 05.03.2025. 27.02.2025 на адресу суду від представника [PERSON] та [PERSON] - адвоката Попова Віталія Гавриловича, надійшла заява про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідачів-2,-3 з огляду на повне погашення ними боргу. 05.03.2025 представник позивача Недоступ Т.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. 05.03.2025 представник позивача Недоступ Т.В. подала до суду заяву про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідачів-2,-3 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на сплату боргу та судового збору в дольовому порядку відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином за адресою надання послуг та шляхом опублікування оголошення про виклик особи на сайті суду, з відзивом на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] (1/2 частка), [PERSON] (1/4 частка) та [PERSON] (1/2 частка) є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 387141888 від 17.07.2024. Відомості про право власності внесені на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-530 від 18.08.2021 та рішення суду від 05.10.2022 у справі № 357/252/20. Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що останні зареєстрованими за вищевказаною адресою не значяться. З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За казаною адресою станом на 12.12.2024 рахувалась заборгованість: 26 818,52 грн - борг за спожиті послуги теплопостачання за період до 01.10.2019 по 01.11.2024; 1 431,68 грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.10.2019 по 21.02.2022; 224,10 грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.01.2024 по 21.11.2024; 482,03 грн - три відсотки річних за період з 01.10.2019 по 21.02.2022; 61,18 грн - три відсотки річних за період з 01.01.2024 по 21.02.2024. [PERSON] та [PERSON] повністю сплатити заборгованість за пред`явленими вимогами боргу та судового збору в дольовому порядку відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності, що підтверджується платіжними інструкціями від 27.02.2025, а також клопотаннями у справі про закриття провадження щодо двох відповідачів. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.10.2019 по 01.11.2024 була наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 26 818,52 грн, яка сплачена відповідачами-2,-3 в дольовому порядку відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності, відповідачем-1 не сплачена. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу в період 01.10.2019 по 21.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 431,68 грн та три відсотки річних в розмірі 482,03 грн, а в період 01.01.2024 по 01.11.2024 нараховано інфляційні втрати в розмірі 224,10 грн та три відсотки річних в розмірі 61,18 грн, які сплачені відповідачами-2,-3 в дольовому порядку відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності, відповідачем-1 не сплачені. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). З огляду на вказане, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині позовних вимог до [PERSON] , враховуючи, що вона є дольовим співвласником квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача-1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 009,33 грн. Підстави до закриття провадження визначенні статтею 255 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі в частині позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки на час вирішення справи заборгованість ними погашена повністю.

Outcome: approved