Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

20 січня 2025 року від позивачки до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, без офіційної реєстрації, з вересня 2007 року по вересень 2012 року, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка самостійно власними силами намагається забезпечувати дитину належним рівнем життя та розвитку, створює всі необхідні умови для неї. Відповідач з липня 2024 року не приймає участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, а тому позивачка просила суд стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000, 00 грн Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025, цивільну справу №203424/25, провадження №2/0203/862/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 21.01.2025. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 23.01.2025 зроблено запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради стосовно реєстрації місця проживання [PERSON] . 26.02.2025 року на адресу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за вих. №02.3-25/361 від 05.02.2025, відповідно до якої, згідно реєстру територіальної громади м. Дніпра та картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.12.1999 по теперішній час. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. 12.03.2025 від представника позивачки [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивачки участі. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надав, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки не повідомив. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~. 24 квітня 2025 року у судовому засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.08.2008 серії [NUMBER] (актовий запис №385), виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також витягом №00048681258 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб від 17.04.2025, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис «147) позивачка уклала шлюб з [PERSON] та при реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 13.01.2025, складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вбачається, що позивачка разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Доказів того, що відповідач має дохід, а також його розмір чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні даного спору, позивачем суду не надано. Однак з огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу, майна, наявності інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, яку за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. Відповідно до ч.1ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 6 ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору при\~подачі даного\~позову до\~суду,\~то витрати\~по сплаті\~судового збору\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~держави в сумі 1 211, 20 грн. Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на правову допомогу в сумі 5 000, 00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка 08.01.2025 уклала з Адвокатським об`єднанням «СОЛВЕРС МТКМ» в особі керуючого адвоката Манукяна Георгія Георгійовича договір про надання правової допомоги № 05-25, відповідно до п. 4.1 якого сума гонорару за надання юридичної допомоги встановлена за домовленістю сторін на підставі додаткової угоди до вказаного договору. Згідно додаткової угоди № 05-25 від 08.01.2025 до вказаного договору п.4.1 розділу 4 про порядок здійснення розрахунків викладений наступним чином: попередня консультація про стягнення аліментів на утримання дитини 500, 00 грн; підготовка пакету документів (позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини та додатки) для подачі до суду, оформлення та подання позову до суду 4\~000,00 грн; підготовка клопотання про розгляд справи без участі позивача/присутності в суді 500, 00 грн; вартість послуг щодо підготовки та участі адвоката в усіх судових засіданнях в суді першої інстанції 2000 грн. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг №1 від 08.01.2025 до вказаного договору Адвокатським об`єднанням «СОЛВЕРС МТКМ» надано [PERSON] правничу допомогу, загальною вартістю 5 000, 00 грн, з яких: попередня консультація про стягнення аліментів на утримання дитини 500, 00 грн; підготовка пакету документів (позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини та додатки) для подачі до суду, оформлення та подання позову до суду 4\~000,00 грн; підготовка клопотання про розгляд справи без участі позивача/присутності в суді 500, 00 грн. Суд враховує, що факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000, 00 грн підтверджений належними та допустимими доказами, проте, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, предмет позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 6 ст. 19 ЦПК України та розгляд справи в спрощеному провадженні відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 цього Кодексу суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, предметом позову, наданим адвокатом обсягом послуг, а відтак суд дійшов висновку, що співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000, 00 грн.

Outcome: approved