Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

В липні 2024 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №102304627 від 20.09.2021 в розмірі 71661, 28 грн та судові витрати у справі Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2021 між ТзОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102304627. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі визначеному договором. 10.02.2022 між ТзОВ ТзОВ "МІЛОАН" та ТзОВ "Вердикт Капітал" укладеного договір № 10-02/2022-50 відповідно до якого відступлено право вимоги до договором №102304627 від 20.09.2021. 10.03.2023 між ТзОВ "Вердикт Капітал" та ТзОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого у позивача виникло право вимоги грошових коштів до відповідача на суму 71661,28 гривень. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних витрат, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 71661,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 15714,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52947,28 грн; заборгованість за комісіями - 3000 грн. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 28.10.2024 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача. 06.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому позивач просить суд відмовити в повному обсязі. Зокрема визнає факт укладення кредитного договору № 102304627 від 20.09.2021, необхідність його виконання та наявність часткової заборгованості. Разом з тим не погоджується з нарахуванням суми боргу основного зобов`язання та процентів по кредитному договору, оскільки звільнений від сплати цих платежів на підставі ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідач вважає, що з 20.09.2021 по 10.03.2023 проценти за користування кредитом нараховувалися безпідставно, а заборгованість по основній сумі кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5743, 00 гривень та 3000 гривень комісії. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то відповідач вважає, що стороною позивача не долучено належних та допустимих доказів, що підтверджують заявлену суму витрат. 12.11.2024 до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі, вважає, що пільги у вигляді нарахування процентів за користування кредитом мали б місце у визначений період перебування відповідача на службі, а саме з 22.10.2014 по 05.01.2015. Вважає, що витрати на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а твердження відповідача є припущеннями. 28.11.2024, 21.01.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 20.02.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 19.03.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представниця відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102304627. Відповідно до даного договору, сума кредиту становить 20 000, 00 гривень; строк кредитування - 30 днів; комісія за надання кредиту - 3 000, 00 гривень; проценти за користування кредитом - 10200, 00 гривень ( 1,70% від залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором U93095, який був надісланий на мобільний номер [NUMBER] . 20.09.2021 ТОВ "Мілоан" перерахувало на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 20 000, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням 32706157 від 20.09.2021. 10.02.2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 10-02/2022-50. Згідно витягу з Реєстру боржників до даного договору, ТОВ "Вердикт Капітал" отримало право вимоги за договором №102304327 від 20.09.2021 до боржника [PERSON] в розмірі 60661, 48 гривень.10.03.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення прав вимоги. Згідно витягу з Реєстру боржників до даного договору, ТОВ "Коллект Центр" отримало право вимоги за договором №102304327 від 20.09.2021 до боржника [PERSON] в розмірі 71661, 28 гривень. Закон України «Про електронну комерцію» регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Коллект Центр" становить 71661,28 гривень, яка складається з : 17714, 00 - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 52947,28 - сума заборгованості за нарахованими процентами; 3000, 00 гривень - сума заборгованості за комісіями. Доказів, які б спростовували вказаний розмір заборгованості суду не надано, як і не надано доказів сплати кредитного боргу. Щодо позиції сторони відповідача про застосування до останнього ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 27.03.2015 №72, яка видана В/ч пп [NUMBER] МОУ, копії військового квитка серії [NUMBER] , [PERSON] в період з 22.10.2014 по 05.01.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. Договір про надання споживчого кредиту укладено відповідачем 20.09.2021. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення [PERSON] від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Надана відповідачем копія довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 27.03.2015 є документом, що може підтверджувати наявність у [PERSON] статусу учасника бойових дій та права на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 17 000, 00 гривень. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: договір №07-069/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024; Прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" затверджений рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023; Заява про надання юридичної допомоги №153 від 07.06.2024; витяг до Акту №3 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: partial