Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 23.08.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 6000 грн., але не менше 1/4 частини усіх видів його доходу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач також вказує, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Ухвалою суду\~від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 11.04.2025 р. від відповідача надійшла заява в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує (а.с. 20). Інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.08.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1682 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.15), спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Щодо вимоги про розірвання шлюбу Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, відповідач позовні вимоги визнав, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимог про стягнення аліментів Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в заявленому позивачкою розмірі, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме: у розмірі 6000 грн., але не менше 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі\~позову позивачем\~сплачено судовий\~збір в\~розмірі 1211,20 грн з вимоги немайнового характеру про розірвання шлюбу відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4174325260.1 від 07.02.2025 року (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 605,60 грн. На підставі ст. ст. 141. 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн з вимоги немайнового характеру та на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн з вимоги майнового характеру, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved