Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

15 листопада 2024 року з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська за підсудністю надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої особи з жінкою без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Міністерство оборони України. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , без реєстрації шлюбу починаючи з 2015 року. Стислий виклад заяви. Заява мотивована тим, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] . З 2015 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю вести спільне господарство та, як подружжя, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. [INFO] народилась їх дочка [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження серія [NUMBER] яке видане Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] . При цьому шлюб, у розумінні визначеному Сімейним Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, в органах Державної реєстрації актів цивільного стану між ними не реєструвався. На початку повномасштабної війни рашистської федерації проти України [PERSON] було мобілізовано на військову службу через збройну агресію російської федерації та введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року. Військову службу за мобілізацією [PERSON] проходив у лавах Збройних сил України. Згідно Сповіщення [INFO] №K/10163 від 05.08.2024 року солдат [PERSON] [INFO] загинув біля н.п. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області захищаючи незалежність та територіальну цілісність України. Факт загибелі [PERSON] зареєстровано Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради 13 серпня 2024 року актовим записом №2289 про що видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . З метою реалізації своїх прав [PERSON] звернулась до [INFO] де їй надали роз`яснення, що відповідно до п.9 Постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать: ... жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Зазначає, що в ситуації яка склалась, правам і охоронюваним законом інтересам [PERSON] може бути завдано непоправної шкоди у зв`язку із тим, що де-юре вона не є дружиною [PERSON] . Зважаючи на цю обставину [PERSON] має всі підстави побоюватись, що після багатьох років спільного проживання реалізація нею прав, встановлених чинним в Україні законодавством, за загиблим чоловіком буде унеможливлене. Заявник вважає, що захистити свої права можливо лише шляхом встановлення факту її проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без шлюбу. Встановити даний факт у спосіб відмінний ніж шляхом встановлення в суді юридичних фактів, що мають юридичне значення не передбачено чинним в Україні законодавством. Звертає увагу на те, що Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім?єю з 2015 року. За час спільного проживання у них народилась дитина - [INFO] [PERSON] , відтак є всі підстави стверджувати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, оскільки протягом 10 років разом проживали у одній квартирі, відтак мали спільні витрати, спільний бюджет, несли витрати на утримання житла, купівлю майна для спільного користування та спільно проведили вільний часу та займались вихованням дитини. [PERSON] і [PERSON] постійно і систематично брали участь у навчанні дитини, відвідували гімназію, в якій вона навчалась, приділяли вихованню дитині багато уваги та часу. Вказує, що доказом спільного проживання є беззаперечні факти та документи, що додані до заяви: спільні світлини в колі сім`ї та друзів та відеодоказ; спільний побут, спільне харчування та спільне ведення господарства; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Також зазначає, що проживання як подружжя може бути підтверджено показами свідків, які можуть засвідчити факт спільного проживання. Крім цього, заявник вказує про те, що незаперечним доказом факту близькості взаємин між [PERSON] і [PERSON] є факт того, що під час призову за мобілізацією, усвідомлюючи ризики та ступінь небезпеки військової служби під час війни, військовослужбовці заповнюють відповідні документи, в яких одним із пунктів є інформація про особу, котру військова частина (ТЦК) повинні сповістити в разі загибелі/зникнення безвісти цього військовослужбовця. [PERSON] записав саме [PERSON] , а не когось з третіх осіб та саме [PERSON] отримала Сповіщення від [INFO] №K/10163 від 05.08.2024 року про загибель [PERSON] [INFO] біля н.п. Кліціївка Бахмутського району Донецької області. Відтак просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] , без реєстрації шлюбу починаючи з 2015 року по день смерті останнього. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито в порядку окремого провадження справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Міністерство оборони про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої особи з жінкою без реєстрації шлюбу та призначено підготовче засідання у справі на 12 грудня 2024 року о 13.00 годині. 11 грудня 2024 року представником заявника до суду подано клопотання про виклик та опитування свідків. 12 грудня 2024 року представником Міністерства Оборони України - Застебою А.В. через систему «Електронний суд» скеровано клопотання, в якому представник просила заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої особи з жінкою без реєстрації шлюбу, заінтересована особа: Міністерство оборони України залишити без розгляду. Також, 12 грудня 2024 року представником Міністерства Оборони України скеровано клопотання про витребування доказів. Того ж дня, представником Міністерства Оборони України через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення, в яких заінтересована особа просила суд в задоволенні заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що задоволення вимог заявниці, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим вплине на права та обов`язки Міністерства Оброни України, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення даної заяви у заявниці виникне право на звернення за вказаною виплатою. Також наведено заперечення проти розгляду даної справи в порядку окремого провадження на підставі існування спору про право. При цьому зазначено, що заявницею з долучених доказів по справі не доведено допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки, оскільки відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з останнім. Покликається на те, що покази свідків зі сторони заявниці на підтвердження проживання однією сім`єю є недопустимими, оскільки ці покази мають узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту проживання та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року клопотання представника Міністерства Оборони України задоволено та витребувано докази викладені у клопотанні, яке міститься в матеріалах справи. 26 грудня 2024 року від Відділу актів державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Мар`яни Циватої надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 12 грудня 2024 року, у якій зазначено, що запитувані актові записи зареєстровані Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі, куди відділом було надіслано запити на верифікацію актових записів для формування повних витягів. Однак через тимчасову відсутність доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян записи на верифікацію не були виконані, тому надати повні витяги з Державного реєстру не можливо. У зв`язку з вищезазначеним, ухвалою суду від 23 січня 2025 року витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості (повні витяги щодо цих відомостей) про наявність актових записів про батьків, дружину чи дітей - [PERSON] [INFO] , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області та відомості (повний витяг щодо цих відомостей) про наявність чи відсутність актових записів щодо реєстрації/розірвання шлюбу [PERSON] . Повторно витребувано від [INFO] (довідку) про склад сім`ї [PERSON] [INFO] , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті: Україна, Донецька область, Бахмутський район, село Кліщіївка, що міститься в особовій справі. Відкладено підготовче судове засідання на 11.02.2025 року о 11 год. 00 хв. 10.02.2025 на виконання ухвали суду від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надіслано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження 11 лютого 2025 року у підготовчому засіданні представном заінтересованої особи Міністерства оборони України заялено клопотання про залучення як заінтересованих осіб у справі: [PERSON] , 1962 року народження та [PERSON] , 1960 року народження, оскільки прийняте по справі рішення може вплинути на їх права і обов`язки. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України та залучено у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої особи з жінкою без реєстрації шлюбу, в якості заінтересованих осіб: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підготовче засідання відкладено до 11 год. 45 хв. 25 лютого 2025 року. 20.02.2025 представником заявника до суду подано клопотання про опитування в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в режимі відеоконференції, у зв`язку із фізичною неможливістю та станом здоров`я прибути в судове засідання до м. Кам`янське. Участь свідків в режимі відеоконференції просив здійснити із Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. 25 лютого 2025 року підготовче засідання відкладено до 10 год. 15 хв. 11 березня 2025 року. 10.03.2025 від [PERSON] на адресу суду надійшла заява у якій він не заперечив щодо залучення його як заінтересованої особи у справі та просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та з метою належного захисту прав [PERSON] підтверджує свою нотаріально посвідчену заяву, яку подано до суду. 10.03.2025 від [PERSON] на адресу суду надійшла заява у якій просила підготовче судове засідання проводити без її участі, не заперечувала проти залучення її як заінтересованої особи. Зазначила, що щодо задоволення заяви не заперечує та з метою належного захисту прав [PERSON] просить опитати її в якості свідка в судовому засіданні в ході розгляду справи. Ухвалою суду від 11.03.2025 клопотання заявника та її представника про виклик свідків задоволено. Викликано для допиту в судовому засіданні свідків. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 31.03.2025 року на 13 год.00 хв. Доручено Саксаганському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області забезпечити проведення судового засідання призначеного 31.03.2025 року на 13 год. 00 хв. в режимі відеоконференції за участю представника [PERSON] та свідків. В судовому засіданні 31.03.2025 в режимі відеоконференції були допитані свідки [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. За клопотанням представника заявника у судовому засіданні оголошено перерву до 16.04.2025. Ухвалою суду від 03.04.2025 клопотанняпредставника Міністерства оборони України - Застеби Анастасії Вікторівни про участь 16.04.2025 у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Доводи учасників справи. Заявник [PERSON] та її представник просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] щодо задоволення заяви не заперечила, просила таку задовольнити оскільки її син [PERSON] дійсно проживав однією сім`єю з [PERSON] .. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься його заява, у якій [PERSON] просить справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, при цьому не приєдналася до судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання чи іншого змісту до суду не надходило. Суд, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, вислухавши думку учасників справи, покази свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, назначає наступне. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22). Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК України судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження. Заявник вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» зі змінами визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту. Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Баглійським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 04 липня 2002 року (а.с. 8 том 1). [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області 12 листопада 1998 року (а.с. 9 том 1). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській 05 травня 2016 року, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11 том 1). Відповідно до змісту Акта про фактичне проживання від 16.08.2024, за адресою [ADDRESS] в даний час проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 2016 року по теперішній час (а.с.14). Сповіщенням сім`ї № К/10163/535 від 05.08.2024 року [INFO] , [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] було сповіщено про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув [INFO] у н.п. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області (а.с.12 том 1). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в с. Кліщіївка, Бахмутський район Донецька область, про що 13 серпня 2024 року складено відповідний актовий запис № 2289 (а.с.13 том 1). Щодо наданої [PERSON] заяви [PERSON] , [INFO] , яка посвідчена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіною І.В. (а.с. 214 том 1), суд враховує, що [PERSON] в такій заяві зокрема зазначає про те, що не висловлює жодних заперечень щодо встановлення факту проживання однією смію, як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2015 року, при цьому суд не приймає твердження [PERSON] , що такою заявою [PERSON] підтверджує про те, що заявниця та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, та як подружжя були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, оскільки такий порядок показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду 200/17947/16-цвід 20.05.2020 у справі №200/17947/16-ц надання показів свідків, шляхом посвідчення їх показань нотаріусом, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. При цьому, в судовому засіданні 31.03.2025 в режимі відеоконференції були допитані свідки [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є мамою загиблого [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] познайомились у 2015 році, проживали без реєстрації шлюбу у квартирі, яка належить їй на праві власності. У 2016 році у них народилась дитина. Вказала, що запитувала сина, чи мають вони намір офіційно одружуватись, на що син зазначав, що її повідомлять коли, тому більше цього у нього не з`ясовувала. Також показала, що [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, виховували дитину, син [PERSON] матеріально забезпечував сім`ю. Стосунки в родині були добрі та дружні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , проживають в одному під`їзді будинку. Показала, що [PERSON] з [PERSON] проживали близько десяти років в квартирі та вели спільне господарство, мають дитину дівчинку [PERSON] , жили як сімейна пара, дбали один про одного, ходили разом в магазин, проводили час завжди разом з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , проживають в одному під`їзді будинку, [PERSON] знала з народження, оскільки проживає в будинку давно. Показала, що [PERSON] з [PERSON] проживали близько 9,5 років разом в одній квартирі. [PERSON] завжди займалась вихованням дини, [PERSON] працював. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сусідкою та проживає з нею в одному під`їзді. Показала, що [PERSON] проживала з [PERSON] близько десяти років, проживали в одній квартирі та вели спільне господарство, завжди ходили в магазин разом, виховували спільну дитину, проживали як сімейна пара, дбали один про одного. В судовому засіданні досліджено фотографії, надані заявником на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу на яких зафіксовані світлини зі спільного відпочинку та спільної присутності заявниці із загиблим [PERSON] , їх дочкою [PERSON] , друзів та родичів у певних місцях: на відпочинку, в громадських місцях, на святкуванні. Зокрема з наданих до суду фотокарток, вбачається, що такі зроблено в період виховання дочки з її народження. Також судом досліджена особиста переписка в месенджері, яка підтверджує теплі почуття і щирі відносини, що притаманні подружжю, підтверджує обумовлення сплати комунальних платежів та інші витрати, які пов`язані спільним побутом; докази спільних поїздок та докази поштових відправлень посилок, які також підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] піклувались один про одного (а.с. 16-23; 61-88 том 1). Поміж з цим, на підтвердження факту спільного сімейного бюджету, заявницею надано виписку АТ «Універсал Банк» від 28.08.2024 по рахунку [NUMBER] , згідно якої встановлюється перерахування коштів від [PERSON] , під час перебування його на військовій службі (а.с. 58-60 том 1). Окрім цього, судом досліджено DVD-R диски, надані заявником, на яких містяться фото світлини та відеофайли, з яких також встановлюється, що загиблий [PERSON] за його життя та [PERSON] спільно виховували дочку, спільно відпочивали та проживали разом. Під час дослідження цих доказів, заінтересована особа [PERSON] , підтвердила вказані обставини. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] у період з 2015 року по день загибелі останнього. При цьому, як вже зазначалось судом, звертаючись з цією заявою, заявник наводить свої аргументи про те, що вона із загиблим [PERSON] були однією сім`єю, спільно проживала з загиблим в одній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно виховували доньку, мали спільні права та обов`язки тощо. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що факт спільного проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] з померлим [PERSON] , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Надані докази та показання свідків, які між собою узгоджуються, визнання цієї обставини заінтересованою особою [PERSON] , яка є матір`ю загиблого [PERSON] підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 2015 року по серпень 2024 року, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, народження у 2016 році дочки, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. Такі особи проживали разом в одній квартирі; підтримували одне одного фінансово, були пов`язані спільним побутом. Окрім того, слід зазначити про те, що звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з загиблим [PERSON] , заявник зазначає, що встановлення такого факту їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, враховуючи наявні в матеріалах справи зібрані докази, заяви заінтересованих осіб: [PERSON] та [PERSON] , які є батьками загиблого [PERSON] , судом не встановлено наявність спору між суб`єктами про право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому заявник вірно звернулася в порядку окремого провадження. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про встановлення факту того, що заявник [PERSON] та [PERSON] проживали в період з 2015 року до день смерті останнього, однією сім`єю як чоловік та дружина, оскільки іншим шляхом його встановити неможливо, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Посилання заінтересованої особи Міністерства оборони України у своїх поясненнях про те, що заявницею не надано належних, допустимих і достатніх доказів про проживання з [PERSON] однією сім`єю суд відхиляє, так як вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими і такими, що підтверджують предмет доказування. Крім того, суд приймає до уваги те, що у ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були внесені зміни, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, були також віднесені жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили передбаченої цією постановою. Вказані особи можуть реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. [PERSON] в судовому засіданні просила суд судові витрати, а саме сплату судового збору залишити за нею. Відтак, понесені судові витрати, за клопотанням заявниці, підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved