Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

29.08.2023 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Субочева С.Ю. звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, якою просив встановити факт його спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років до моменту відкриття спадщини із [PERSON] , [INFO] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ), яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер рідний батько позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом був його єдиний син позивач - [PERSON] та дружина померлого - [PERSON] , [INFO] , із якою батьком позивача був укладений шлюб 14.10.2003 року. При цьому представник позивача вказав, що [PERSON] , як порядний син та пасинок, враховуючи, що [PERSON] , яка приходилась йому мачухою, самостійно не могла забезпечити належне ведення побуту та господарства, внаслідок похилого віку та важкого стану здоров`я, а саме через довготривалу захворюваність (серцево-судині хвороби, церебральний атеросклероз та ін.), продовжив забезпечувати постійний догляд, піклування та усю можливу допомогу батьку, за час його життя, та своїй мачусі. Разом з тим, зазначив, що [PERSON] , після смерті свого батька, прийняв на себе усі обов`язки з його поховання, а також подальшого піклування та догляду про [PERSON] . В той же час, представник позивача вказав, що після смерті батька, [PERSON] та [PERSON] звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини за законом до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, де було відкрито спадкову справу за №704/2015, зареєстровану у спадковому реєстрі за №57763236. До складу спадщини після померлого [PERSON] увійшла однокімнатна квартира [ADDRESS] , та належала останньому на праві приватної власності. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] зі своєю мачухою [PERSON] , залишились фактично проживати разом однією сім`єю, і в той же час, [PERSON] , з розумінням, що цього б хотів його батько, відмовився від своєї частки у спадщині на користь мачухи [PERSON] . Прийнявши відповідне рішення про відмову від спадщини після свого батька на користь своєї мачухи, [PERSON] надав відповідну заяву до нотаріальної контори, та 18.12.2015 року державним нотаріусом 12 ХДНК Доценко О.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на користь [PERSON] за р. №4-594 на вищевказану квартиру із зазначенням відповідних підстав для отримання спадщини. Проживаючи у подальшому однією сім`єю, позивач [PERSON] надавав усіляку допомогу своїй мачусі [PERSON] , допомагав сплачувати комунальні платежі, вони робили інші спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сім`ї, продуктів, предметів побуту та господарства, зокрема гр. [PERSON] надавав фінансову підтримку у лікуванні мачухи [PERSON] , забезпечував допомогу по домогосподарству, як у вказаній квартирі, так і на дачній земельній ділянці у садовому товаристві «Геліантус», що розташована в смт. Васищеве, Харківського району, Харківської області, де батьку [PERSON] та його мачусі [PERSON] була надана земельна ділянка для ведення господарства з садівництва та городництва. Позивач усіляко надавав піклування та усесторонній догляд за [PERSON] , адже внаслідок похилого віку, стану здоров`я та тривалого вимушеного перебування у закладах охорони здоров`я на лікуванні, остання не могла самостійно забезпечувати належний побут та піклування про себе, а інших родичів гр. [PERSON] не мала. При цьому представник позивача вказав, що як до смерті батька позивача - [PERSON] , так і після його смерті, позивач [PERSON] та [PERSON] відносились один до одного як до рідних членів сім`ї, зустрічали разом усі свята, підтримували теплі стосунки та відносини, які притаманні батькам та дітям. У березні 2021 році стан здоров`я [PERSON] значно погіршився та [INFO] вона померла. Обов`язки з організації заходів поховання [PERSON] , а також вчинення обрядових дій поклав на себе позивач [PERSON] , як найбільш близька особа до померлої, та за підтримки подруги та сусідки [PERSON] - [PERSON] , з якою було укладено договір-замовлення №003573 від 17.03.2021 року із КП «РИТУАЛ» ХМР для проведення кремації, та 16.04.2021 гр. [PERSON] було отримано прах померлої [PERSON] для подальшого поховання. На теперішній час [PERSON] продовжує доглядати вищевказану сімейну квартиру його батька та мачухи, сплачує комунальні платежі. При цьому представник позивача вказав, що за життя [PERSON] не залишила заповіту, а тому гр. [PERSON] , враховуючи, що жодних інших родичів або осіб, які б заявили право на спадщину не має, у встановлений законодавством шестимісячний строк, а саме 10.09.2021 року звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, та 10.09.2021 нотаріусом було заведено спадкову справу №29/2021. Згідно отриманої відповіді від нотаріуса, станом на 10.09.2021 року жодна інша особа крім [PERSON] не зверталась до органів нотаріату для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В той же час, 23.09.2021 року листом за вих. №248/02-14 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С. було повідомлено, що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , [INFO] , позивачу [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги за законом, необхідно надати нотаріусу документ, що підтверджує факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, та для встановлення даного юридичного факту запропоновано звернутись до суду. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] дійсно проживав із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю більше п`яти років на час відкриття спадщини, а також те, що встановлення даного юридичного факту має для нього юридичне значення, так як це необхідно для оформлення спадщини після смерті його мачухи, а встановлення даного юридичного факту здійснюється виключно на підставі рішення суду, [PERSON] вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 року матеріали даної цивільної справи направлені для розгляду до Фрунзенського районного суду м.Харкова за підсудністю. За результатами автоматизованого розподілу від 23.11.2023 року вищезазначена справа надійшла у провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Іващенка С.О. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.03.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. належним чином завірену копію спадкової справи №29/2021, відкритої після смерті [PERSON] 26.03.2023 року від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. до суду надійшла копія спадкової справи №29/2021, відкритої після смерті [PERSON] . Відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату суду за № 365/24 від 21.05.2024 року проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 справа надійшла у провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартинової О.М. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.05.2024 року вказану цивільну справу прийнято в провадження судді Мартинової О.М., продовжено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2024 року по вищевказаній цивільній справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Субочев С.Ю. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від представника відповідача не надходило. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, якою просила слухати справу за її відсутності. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання. Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що неявка представника відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, на чому наполягали учасники судового процесу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Зокрема, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.1980 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . 14.10.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.10.2003 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2015 року. Відповідно до довідки про причини смерті (до форми №106/о №493 видається для поховання) виданої КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №6» від 13.06.2015 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років, причиною смерті ракова інтоксикація рак легенів. Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом реєстраційний №4-594 від 18.12.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Доценко О.О., вбачається, що спадкоємцем померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] , у тому числі з урахуванням частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з однокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50200600 від 18.12.2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Зі змісту довідки управління Пенсійного фонду України №1425 від 11.09.2008 року вбачається, що [PERSON] , 1940 року народження, перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України в Київському районі мХаркова і отримує пенсію за віком по довічно. [PERSON] , [INFO] , в період з лютого 2011 року по 06.01.2020 року хворіла на серцево-судинні хвороби, церебральний атеросклероз, екстрасистолічна аритмія, сахарний діабет ІІ типа, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., гемморрагічні інсульти у лівій та правій півкулі головного мозку з легким правобічним геміпарезом та елементами моторної афазії, гіпертонічні хвороба ІІІ ст., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., церебральна судина криза, ІХС, дифузний кардіосклероз та залізодефіцитна анемія, важкого ступеню, що підтверджується копіями відповідних виписок із медичних карток за вказаний період. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 17.03.2021 року, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис №4972. Суду також надано копію договору-замовлення №003573 на організацію та проведення поховання [PERSON] , а також акти на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення від 17.03.2021 року. З відповіді КП «Ритуал» ХМР від 18.11.2021 року вбачається, що відповідно до договору-замовлення №003573 від 17.03.2021 року підприємством проведено кремацію померлої [PERSON] та реалізовано предмети ритуальної атрибутики. Прах померлої після кремації отримано 16.04.2021 року [PERSON] 10.09.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. за заявою про прийняття спадщини [PERSON] , заведена спадкова справа за №29/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66370531 від 10.09.2021 року, а також матеріалами спадкової справи. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66368685 від 10.09.2021 року, а також інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №66368674 від 10.09.2021року, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, а також за життя [PERSON] заповіт не складала, спадковий договір не укладала. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON] , немає. В матеріалах спадкової справи №29/2021, заведеної після смерті [PERSON] міститься заява [PERSON] від 23.09.2021 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] 23.09.2021 року листом за вих. №248/02-14 приватний нотаріус ХМНО Луценко В.С. повідомив [PERSON] , що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , позивачу необхідно надати нотаріусу документ, що підтверджує факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що [PERSON] , після смерті свого батька, взяв на себе усі обов`язки із його поховання, а у подальшому відмовився від спадщини на користь своєї мачухи - [PERSON] . При цьому [PERSON] продовжував підтримувати фактичні сімейні відносини з мачухою [PERSON] , яка проживала з родиною позивача, надавав усіляку допомогу, зокрема допомагав сплачувати комунальні платежі і по теперішній час продовжує сплачувати комунальні послуги за квартирою, що належить померлій, надавав фінансову підтримку у її лікуванні, забезпечував допомогу по домогосподарству, як у вказаній квартирі, так і на дачній земельній ділянці у садовому товаристві «Геліантус». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона на протягом 16 років очолює садове товариство «Геліантус». З 2014 року [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] разом з сином чоловіка [PERSON] та його дружиною [PERSON] однією сім`єю часто приїжджали відпочивати та господарювати на дачній земельній ділянці. При цьому свідок зазначила, що після смерті [PERSON] , [PERSON] вступила до товариства та разом родиною [PERSON] вони продовжували спільно вести дачне господарство. Вони приїжджали до садового товариства кожні вихідні, починаючи з березня місяця і до кінця листопада місяця. Внески в садове товариство «Геліантус» сплачувала [PERSON] , яка була членом товариства. Всю роботу по садівництві виконував [PERSON] , привозив продукти харчування та будівельні матеріали. При цьому свідок вказала, що [PERSON] мешкала разом з родиною [PERSON] і в них були гарні взаємовідносини. Разом з тим зазначила, що [PERSON] допомагав у лікуванні [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] . Вказала, що дружиною її свекра [PERSON] була - [PERSON] . При цьому зазначила, що вона та її чоловік [PERSON] , свекор [PERSON] та його дружина [PERSON] разом будували дачу. Разом з тим вказала, що її родина постійно допомагала в лікуванні [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] , вони не залишили [PERSON] , яка проживала разом з родиною позивача, та продовжували доглядати за нею, надавати матеріальну допомогу, а також допомагали в лікуванні. При цьому наголосила, що [PERSON] відмовився від своєї частки спадку після смерті свого батька [PERSON] на користь [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що вона та [PERSON] сприймали [PERSON] як члена сім`ї, їздили разом на дачну земельну ділянку, доглядали за нею, допомагали по господарству, надавали матеріальну допомогу, купували продукти харчування, ліки та інше. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкала по сусідству з [PERSON] , а саме в квартирі [ADDRESS] , та часто ходили один до одного в гості. [PERSON] тривалий час хворіла. При цьому вказала, що родина позивача [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, як в квартирі [PERSON] , так і в квартирі [PERSON] . Разом з тим зазначила, що [PERSON] доглядав за [PERSON] , привозив їй ліки, возив до лікарні та забирав до себе жити, а також надавав матеріальну допомогу. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, показання останніх підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зі змісту постанови садового товариства «Геліантус» вбачається, що відповідно до статуту садового товариства п.12 у випадку вибуття із товариства його члена, один із родичів може вступити в товариство, якщо він спільно з ним користувався садовою ділянкою та приймав участь в його розробці. У випадку смерті члена садового товариства «Геліантус», переважаюче право на вступ до товариства надається одному із спадкоємців померлого, проживаючого в даному регіоні. Оскільки [PERSON] на протязі багатьох років працювала на ділянці спільно з чоловіком [PERSON] та його сином [PERSON] , то після смерті подружжя ділянка [NUMBER] успадковує [PERSON] . [PERSON] ознайомлений зі Статутом, зобов`язується повністю його виконувати та за його заявою прийнято в члени СТ «Геліантус». Садова ділянка № [NUMBER] з кадастровим номером 6325181500:01:035:0016 переходить у власності [PERSON] для її подальшої обробки та використання. З копій квитанцій, наданих стороною позивача, за період з 2015 р. по 2023 р. здійснювалися оплати за надані комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , як померлими [PERSON] та [PERSON] , а також позивачем [PERSON] . Крім того, зі змісту відповіді №64/0/677-22 від 20.01.2025 року КНП «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради вбачається, що відповідно до медичної документації гр. [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради вбачається в такі періоди: з 27.01.2017 р. по 07.02.2017 р.; з 16.12.2019 р. по 06.01.2020 р. Також повідомлено, що запитувана інформація щодо здійснення громадянином [PERSON] відвідування, піклування, догляду, забезпечення харчуванням та лікарськими засобами, супроводження при виписці з лікарні громадянки [PERSON] не може бути надана, адже облік такої інформації не здійснюється у KHП «МКЛ №7» XMP. Разом з тим значено, що згідно відомостей реєстраційної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо громадянки [PERSON] , [INFO] за вказані періоди лікування містяться відомості про контактну особу/родича пацієнта - «Син - [PERSON] , тел. [NUMBER] ». Досліджені судом докази свідчать про доведеність спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків та спільне проживання спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] . У свою чергу будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем суду не надано. Крім того, суд бере до уваги, що позивач [PERSON] , після смерті свого батька [PERSON] , відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] . В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у тому числі, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК (435-15) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК (435-15). Ознаки проживання однією сім`єю окреслив і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Факт, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини. Судом також взято до уваги, що лише позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті мачухи - [PERSON] , та за його заявою була відкрита спадкова справа №29/2021 від 10.09.2021 року, та більше ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини не звертався та свідоцтво про право на спадщину ні за законом ні за заповітом нікому із спадкоємців не видавалось. У зв`язку з тим, що [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом позасудовому порядку, оскільки в іншій спосіб неможливо встановити проживання позивача та спадкодавця однією сім`єю, він був змушений звернутись в суд з позовом про встановлення юридичного факту. Викладені обставини дають підстави суду вважати, що матеріалами справи підтверджується факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, заява про встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню. На підставі ст. 1264 ЦК України,

Outcome: approved