Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21.04.2021 року у справі №265/1083/21, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та закрито провадження по справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] 29.12.2020 року о 01-00 г., на узбережжі річки Кальміус у Лівобережному районі м.Маріуполя, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову, виготовлене зі сіткоснастевого матеріалу, сітку «павук», тобто грубо порушив правила рибальства, передбачені п.п.3.15, 4.6 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 року №19, ст.63 Закону України «Про тваринний світ», здійснивши вилов водних живих ресурсів риби піленгас, завдавши навколишньому природному середовищу матеріальної шкоди, розмір якої згідно розрахунку до протоколу №003697 від 29.12.2020 року, становить 4080 грн. \~ \~ \~ \~Посилаючись на вказані обставини, а також, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, питання про відшкодування шкоди не вирішувалось, уповноваженими особами заходи щодо стягнення завданої відповідачем шкоди не вживались, прокурор просив стягнути з [PERSON] на користь Маріупольської міської ради матеріальну шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби, в сумі 4080 грн. та на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в сумі 2270 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В наданій заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, зазначивши про підтримання позову. \~ \~ \~ \~Аналогічні заяви надійшли від Азовського басейнового управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, а також Маріупольської міської ради. Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомляв, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 21.04.2021 року у справі №265/1083/21, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та закрито провадження по справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до вказаної постанови судом встановлено, що [PERSON] 29.12.2020 року о 01-00 г., на узбережжі річки Кальміус у Лівобережному районі м.Маріуполя, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову, виготовлене зі сіткоснастевого матеріалу, - сітку «павук», здійснивши вилов водних живих ресурсів риби піленгас в кількості 6 шт. Згідно розрахунку матеріальної шкоди, до протоколу про адміністративне правопорушення №003697 від 29.12.2020 року, складеного відносно [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого навколишньому природному середовищу, склала 4080 грн. Відповідно до положень ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. За приписами ст.3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону України, є у тому числі риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку, які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Згідно з п.4 ч.2 ст.10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 63 зазначеного вище Закону передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за\~порушення законодавства\~в галузі\~охорони,\~використання і\~відтворення тваринного\~світу несуть\~особи,\~винні,\~окрім іншого,\~в незаконному\~вилученні об`єктів\~тваринного світу\~з природного\~середовища; виготовленні, зберіганні, реалізації та застосуванні заборонених знарядь добування тварин. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.\~Розмір\~компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», добування (вилов) - це вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. За змістом ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, як здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно п.п.3.15, п. \~ \~ \~ \~6.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562 (діяли на момент вчинення відповідачем правопорушення), заборонений лов водних живих ресурсів із застосуванням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань; застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року (справа №541/307/17) зазначено, що громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Відповідно до ст.56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. ЄСПЛ в свої рішеннях звернув увагу, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, §35). Таким чином, суд вважає, що долученими до позовної заяви доказами доведено факт порушення відповідачем порушив правила рибальства та здійснення незаконного вилову риби забороненими засобами рибальства, внаслідок чого державі було заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 4080 грн. Також суд враховує, що уповноваженими державою особами, в інтересах яких пред`явлено позов прокурором, не було вжито заходів щодо відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів, що свідчить про неналежне здійснення ним захисту інтересів держави, у зв`язку із чим звернення прокурора до суду із вказаним вище позовом є правомірним. В зв`язку з цим, а також враховуючи положення ст.ст.29,69-1 БК України, ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища, завдану відповідачем матеріальну шкоду в сумі 4080 грн. слід стягнути з останнього на користь Маріупольської міської ради. В частині поставленого в позові питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнення з відповідача судового збору в сумі 2270 грн. на користь Донецької обласної прокуратури, суд враховує наступне. В пред`явленому позові прокурор посилався на відсутність підстав для повторної сплати судового за поданий до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська позов, посилаючись на те, що судовий збір в сумі 2270 грн. раніше було сплачено Донецькою обласною прокуратурою за пред`явлення Лівобережною окружною прокуратурою Донецької області аналогічного позову до [PERSON] до Іллічівського районного суду м.Маріуполя по справі №264/9748/21, матеріали якої в подальшому було втрачено в звязку із тимчасовою окупацією м.Маріполя. Поряд з цим, суд враховує, що долучена до позову копія платіжного доручення №2026 від 23.07.2021 року містить в якості призначення платежу - судовий збір за позовом Донецької обласної прокуратури до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя. Таким чином, вказане платіжне доручення не є свідченням сплати судового збору за поданий раніше Лівобережною окружною прокуратурою Донецької області аналогічний позов до [PERSON] , що подавався до Іллічівського районного суду м.Маріуполя по справі №264/9748/21. За вказаних обставин та враховуючи задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі ставок, встановлених ст.4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред`явлення позову, тобто в сумі 3028 грн.

Outcome: approved