Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

24 березня 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту вимушеного переселення. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою, до початку бойових дій він був зареєстрований та володів нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, яка розпочалася у лютому 2022 року, був вимушений переселитися до смт Градизьк Кременчуцького району Полтавської області, де він зареєструвався як вимушений переселенець за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок збройної агресії російської федерації ним було втрачено нерухоме майно внаслідок активних обстрілів та окупації ворогом м.Сєвєродонецька. Встановлення даного факту йому необхідно для визначення статусу як особи, на яку поширюється дія Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року,\~оскільки саме в результаті збройної агресії рф, заявник був вимушений переселитися з території м.Сєвєродонецька Луганської області задля уникнення загрози життю та здоров`ю. Крім того, для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між його переселенням із зони проведення бойових дій та військовою агресією рф, захистом його порушених прав та подальшого стягнення компенсації за пошкодження нерухомого майна, оскільки це неможливо без встановлення факту вимушеного переселення. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт його вимушеного переселення починаючи від 13.12.2022 з місця його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , у якості тимчасово переселеної особи до [ADDRESS] , яке відбулося внаслідок збройної агресії росії проти України та проведення ворогом активних обстрілів та окупації м.Сєвєродонецьк. 10 квітня 2025 року представник заінтересованої особи Міністерства юстиції України Мазур О.О. направила пояснення, у яких прохала суд їх врахувати та ухвалити законне й обґрунтоване рішення на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи. Заявник в судовому засіданні просив суд задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Міністерства юстиції України Мазур О.О. в судовому засіданні при прийнятті рішення покладалась на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено\~судом, [PERSON] є власником \~частки квартири\~ [ADDRESS] ,\~де зареєстроване\~його місце\~проживання (а.с.3-4,\~6). Як вбачається з довідки від 13.12.2022 № 1607-5002384904 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до частини 3 статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. У справі що розглядається: факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню; наслідком саме збройної агресії російської федерації стала окупація частини території України, яка засуджена як на національному рівні, так і міжнародною спільнотою; метою встановлення факту вимушеного переселення з окупованої території України задля уникнення загрози життю, здоров`ю, свободи, особистих прав на свободу пересування, вираження думки, майнових прав, права на судовий захист на окупованій території саме у результаті збройної агресії російської федерації є визначення статусу заявника як особи, що перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ратифікованої Україною 03 липня 1954 року, з відповідними правовими наслідками. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду (справа № 207/1523/22, провадження № 61-1705св23). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Частиною 1 ст.4, ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена Постановою форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. Положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» порядок підтвердження і встановлення факту наявності збройного конфлікту або тимчасової окупації території України не передбачено, проте не виключається можливість звернення внутрішньо переміщеної особи до суду для встановлення конкретної причини внутрішнього переміщення, якщо від цього юридичного факту у цієї особи виникають, змінюються або припиняються певні правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією,\~затвердженого наказом\~Міністерства розвитку\~громад та\~територій України\~від 28.02.2025\~року №376, Сєверодонецька міська територіальна громада Луганської області з 25.06.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Судом встановлено, що причиною внутрішнього переміщення заявника з постійного місця проживання до іншого тимчасового місця проживання на території України (смт Градизьк Кременчуцького району Полтавської області), є саме збройна агресія російської федерації проти України та тимчасова окупація частини Луганської області, отже заява є обґрунтованою, оскільки встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення та від цього залежать його права. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, а саме підлягає встановленню факту вимушеного переселення [PERSON] з території м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке відбулося внаслідок збройної агресії росії проти України та проведення ворогом активних обстрілів та окупації м.Сєвєродонецьк. Відповідно до ч. 7 ст. 294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Оскільки, заявник звільнений від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved