Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, де просить ухвалити рішення про усиновлення нею дитини - [PERSON] , [INFO] , яка з 22 вересня 2023 року перебуває під її опікою, оскільки має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Вона має всі умови для повноцінного виховання дитини. Просить заяву задовольнити. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги поданої заяви, вказала, що має бажання бути матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , яку любить та піклується про неї. З 2023 року є опікуном дитини. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечень щодо вимог викладених в заяві не надала, зазначила, що заявниця є опікуном дитини з 2023 року, вважає доцільним усиновлення дитини заявницею. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року відкрито провадження у справі. 04 квітня 2025 року заявницею подано уточнену заяву. Вислухав учасників справи, дослідив письмові матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У відповідних положеннях Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено: Стаття 3 «1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів». Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Як видно із свідоцтва про народження, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради №287 від 16 серпня 2023 року [PERSON] , [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради №245 від 20 вересня 2023 року [PERSON] , [INFO] призначено опікуна [PERSON] та як видно із довідки остання отримує щомісячну державну допомогу на утримання дитини. Службою у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради 17 травня 2023 року надано висновок про можливість [PERSON] бути усиновлювачем, строк дії висновку продовжено до 07 травня 2025 року. Воробйовська Злата відвідує КЗДО №187 КМР з 01 серпня 2024 року та заявниця створила всі умови для розвитку дитини. Відповідно до медичних висновків, стан здоров`я дитини та заявниці є задовільним, остання можє бути усиновлювачем. Як видно із Акту обстеження умов проживання від 04 лютого 2025 року за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створено необхідні умови. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи відомості стосовно заявниці про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність незнятої та непогашеної судимості, про її розшук відсутні. Заявниця є головою та бухгалтером ФГ "Хлібодар-ПГ" та головним бухгалтером ФГ "Поляна", має постійний дохід, що підтверджується відповідними довідками. Виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради складено висновок про доцільність усиновлення заявницею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються главою 18 Сімейного кодексу України про усиновлення. Згідно із ст.211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Згідно з п.4 ч.1 ст. 213 СК України особи, які є родичем дитини, мають переважне перед іншими право на усиновлення дитини. Частинами 1, 2 ст. 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Відповідно до ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно з ч.1 ст.223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Відповідно до ч.1 ст.224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Згідно зі ст.ст.4, 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом № 3017-VI (3017-17) від 15 лютого 2011 року, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, у кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Відповідно до ст.229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Статтею 233 СК України передбачено, що на підставі рішення суду про усиновлення, в актовий запис про народження дитини, державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Судом не відхилено жодного доказу, наданого заявницею, не встановлено підстав, які б перешкоджали усиновленню нею дитини, усиновлення доцільне і відповідає інтересам дитини. Отже, судом встановлено, що всі умови для усиновлення заявницею дитини дотримані, перешкоди для усиновлення відсутні, усиновлення дитини відповідає найвищим інтересам для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, тому суд вважає необхідним дану заяву про усиновлення задовольнити, та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved