Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулось до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , та є споживачем житлово-комунальних послуг. 21 грудня 2021 року між ними та [PERSON] укладено договір № 139/18-2021 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. На даний час [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, але у порушення умов договору та чинного законодавства не сплачує кошти. Заборгованість Відповідача перед товариством за період з 21 грудня 2021 по 30 листопада 2023 складає 13\~378,83 грн. Вказали, що при зверненні до суду ними понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 13\~738,83 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо такого розгляду сторони не направили. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року здійснено перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 03 червня 2024 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. Направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Конверт повернувся з відміткою «Адресат відсутній», що відповідно до вимог ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. У судове засіданні відповідач [PERSON] або його представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Додатково відповідач викликався шляхом розміщення оголошення на сайті суду та направлення смс повідомлення. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив не подали, не повідомили суду причини неможливості подати відзив, докази. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280ЦПКУкраїни\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,\~274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. ч. 1, 6 ст.\~81ЦПКУкраїни\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Ст. 15 вищевказаного Закону договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Судом встановлено, що 21 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» (виконавець) та [PERSON] (споживач) укладено договір №139/18-2021 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг. За даним договором виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу з управління багатоквартирним будинком, а споживач зобов`язувався оплачувати виконавцю послугу з управління. Ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно довідки від 23.12.2023 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з грудня 2021 року по грудень 2023 року, заборгованість відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 13\~738,83 грн. Згідно довідки від 04.10.2024 року про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року, заборгованість відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 10\~567,69 грн. З поданого розрахунку вбачається, що [PERSON] сплачено загальну суму 9000 грн.: 06 червня 2024 року - 5000 грн. та 10 липня 2024 року 4000 грн. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3\~ст.\~20Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 32Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Стаття 76\~ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81\~ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.6.3 договору сторони погодили, що не залежно від вказаного в платіжному документі призначення платежі, здійсненого споживачем, грошові кошти, що надійшли від споживача на користь виконавця зараховуються в наступному порядку: у першу чергу погашаються борги споживача минулих періодів, у другу чергу погашаються нарахована неустойка (пеня, штраф), у третю чергу погашається сума поточних платежів за надані послуги. Таким чином, сплачені відповідачем у червні-липні 2024 році кошти в розмірі 9000 грн. мають зараховуватись у сплату боргу, заявленого позивачем з грудня 2021 року. Здійснивши відповідний перерахунок, суд встановив наявність заборгованості [PERSON] за надані позивачем житлово-комунальні послуги за період з грудня 2021 року по грудень 2023 року у розмірі 4\~783,83 грн. що підлягає стягненню на користь ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар». Щодо заяв позивача від 07 жовтня 2024 року та від 05 грудня 2024 року. У поданих заяв представник позивача вказував, що відповідач частково сплатив борг в розмірі 9000 грн, а тому провадження має бути закрито в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, тобто відсутність предмету спору. Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право. Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки : виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову. Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору. Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст. Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад,ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2ст.16ЦК України наведене орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги. Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права. Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5. Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Так, звертаючись до суду з позовом ТОВ «УК «Одеський бульвар» вказував на порушення відповідачем обов`язку оплати наданих послуг та як наслідок наявність заборгованості. Тобто при розгляді цієї категорії справ підлягають перевірці доводи позивача щодо надання послуг, відсутність оплати за такі послуги, перевірка розміру заборгованості. З поданих заяв вбачається, що відповідач заборгованість погасив частково, але не повністю, тому суд критично оцінює посилання позивача, що в даному випадку предмет спору перестав існувати. За ст..255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо відсутній предмет спору. За ч.2 ст.49 ЦПК України позивач також має право: відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою ст.49 ЦПК України, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, шо предмет спору наявний у даній справі (заборгованість не погашена у повному обсязі, в тому числі за спірний період), а тому заяви про закриття провадження в цій частині задоволенню не підлягають. Фактично подані заяви представника позивача це заяви про збільшення/зменшення розміру позовних вимог: у першій заяві сума боргу 4738,83 грн. (по долученій довідці період заборгованості з грудня 2021 року по жовтень 2024 року борг 10\~567,69 грн.), у другій 7600,84 грн. (по долученій довідці період заборгованості з грудня 2021 року по жовтень 2024 року борг 10\~567,69 грн.). Зважаючи на положення ст.49 ЦПК (відсутність доказів направлення заяви всім учасникам), суд не може прийняти дані заяви до розгляду, та вирішує спір на підставі первісного позову. Вимоги про повернення судового збору задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість не погашена, предмет спору наявний, а заяв про зменшення розміру позовних вимог і відповідно повернення судового збору в цій частині, у встановленому законом порядку позивач не подавав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення в частині непогашеного боргу, а саме 4738,83 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 939,40 грн судового збору. Крім того, 10 березня 2021 року між АО «ВР Партнерс» та ТОВ «УК «Одеський бульвар» було укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження наданих витрат позивача на правову допомогу було надано відповідні звіти та додатки до договору. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши, додані представником позивачів, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивачів на професійну правничу допомогу у розмірі по 5\~000 грн.. Відповідно до ст.\~15,\~16,\~525,\~625 ЦК України,\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію та

Outcome: partial