Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

28 лютого 2024 року на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю з Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування\~ позову\~зазначено,\~що 09 листопада 2020 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем - ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] в селі Прогрес, Козелецького району, Чернігівської області, не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого, пасажирка автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці ДТП. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 травня 2021 року, у справі № 734/216/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ 05.03.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілим в загальному розмірі 198020,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути із відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 198020,00 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся відповідно до положень ст.128, 130 ЦПК України, відзив не подав. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У\~ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2020 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем - ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] в селі Прогрес, Козелецького району, Чернігівської області, не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на перешкоду, в результаті чого, пасажирка автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці ДТП. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 травня 2021 року, у справі № 734/216/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 12 червня 2021 року. Із вищезазначеного вироку слідує, що дорожньо-транспортна пригода 09 листопада 2020 року, сталася з вини відповідача. Згідно положень ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 10.12.2020 року до МТСБУ звернувся представник потерпілого [PERSON] - [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. 09 березня 2021 року МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] грошові кошти в розмірі 90000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 941768 від 09.03.2021 р. 05.01.2021 року до МТСБУ звернувся представник [PERSON] - [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника та пов`язаного з похованням. 09 березня 2021 року МТСБУ виплатило представнику потерпілого - [PERSON] грошові кошти в розмірі 108020,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 941746 від 09.03.2021 р. Частиною першою статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191\~ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з: смертю потерпілої фізичної особи. Відповідно до\~ст.\~25\~ЗУ «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхова\~(регламентна)\~виплата у\~зв`язку із\~смертю потерпілої\~фізичної особи\~здійснюється,\~якщо смерть\~потерпілої фізичної\~особи настала\~протягом одного\~року з\~дня дорожньо-транспортної\~пригоди та\~є прямим\~її наслідком. Страховик, а у випадках, передбачених\~частиною першою\~та\~пунктом 3\~частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до\~Цивільного кодексу України\~в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та з урахуванням положень Сімейного кодексу України має право на таке відшкодування, у розмірі, що розраховується відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Страхова (регламентна)\~виплата у\~зв`язку із\~втратою годувальника\~кожній особі,\~яка має\~право на\~таку виплату,\~здійснюється у\~формі ануїтету\~-\~рівномірними послідовними\~щомісячними виплатами,\~якщо іншу\~періодичність виплат\~не узгоджено\~особою,\~яка має\~право на\~таку страхову\~(регламентну)\~виплату,\~і страховиком\~(МТСБУ),\~протягом дії\~такого права\~та не\~підлягає подальшому\~перерахунку. Загальний\~мінімальний розмір\~страхової (регламентної)\~виплати особам,\~які перебували\~на утриманні\~одного померлого,\~за весь\~період її\~отримання не\~може становити\~менше 36\~розмірів мінімальної\~місячної заробітної\~плати,\~встановленої законом\~на дату\~настання страхового\~випадку. Страхова виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом третім цієї частини, за письмовими зверненнями осіб, які мають право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, здійснюється одноразово. Страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням. З постанови Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-112цс13 слідує, що при розгляді справи про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування касаційний суд дійшов наступного висновку: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2020 року, визнано відповідача [PERSON] та внаслідок вказаної ДТП спричинена шкода виплачена МТСБУ у розмірі 198020,00 грн. на користь потерпілих осіб, то позивач набув право зворотної вимоги до відповідача виплаченого страхового відшкодування у розмірі - 198020,00 грн. Разом з тим, будь-яких доказів на спростування позовних вимог та їх обґрунтування відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до відповідача про відшкодування завданих збитків в розмірі 198020,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved