Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Гончарук Олександр Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09.12.2020 мобільний номер [PERSON] з її персональними даними, сім-картку Водафон [NUMBER] , а також соціальні мессенджери вайбер, телеграм були взламані та не доступні внаслідок протиправних дій (втручання) третіх осіб. Виявивши дану ситуацію позивач зателефонувала до колл-центру Водафон/Vodafone (ПрАТ «ВФ Україна») з проханням заблокувати телефонний номер [NUMBER] , але мобільний номер знову був розблокований невідомими і таке відбувалося декілька разів. Врешті [PERSON] заблокувала сім-картку без права відновлення, але зранку вона знову була розблокована. Наступного дня 10.12.2020 позивач фізично звернулась до центру обслуговування Водафон /Vodafone, перевипустила сім-картку за номером телефону [NUMBER] , а також перейшла на контракт, тобто підв`язала свої паспорті дані до мобільного номеру, щоб в подальшому захистити себе від зламу сім-картки і треті особи не мали можливості без наявного оригіналу паспорту розблокувати телефонний доступ, отримати її дані та користуватися месенджерами. Після повторної активації номеру телефону [NUMBER] надійшли текстові смс-повідомлення про оформлення онлайн-кредів. Починаючи з 07.01.2021, з TOB "СС ЛОУН" та ТОВ "ЕКВІФІН УКРАЇНА" почалися щоденні дзвінки і смс-повідомлення про оформлення 09.12.2020 онлайн-кредитів. [PERSON] вдалося з`ясувати, що невідомі особи від її імені оформили онлайн-кредити в ТОВ "СС ЛОУН" на суму 5 000 грн. та в ТОВ "ЕКВІФІН УКРАЇНА" на суму 1000 грн. 15.01.2021 відкрито кримінальне провадження №12021045650000048 за ч.1 ст.190 КК України за заявою [PERSON] стосовно шахрайських дій невідомих осіб, які від її імені оформили онлайн кредит в організаціях ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ЕКВІФІН Україна». [PERSON] визнано потерпілою. Станом на 25.09.2023 досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває 10.02.2021 між ТОВ «СС ЛОУН» і ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу №40071779-89. 25.06.2021 [PERSON] звернулась до ТОВ «Фінфорс» з повідомленням про вчинення шахрайських дій. 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за №96245, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у розмірі 11850,00 грн., який був скасований в судовому порядку. 12.11.2023 [PERSON] звернулась до відповідачів та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» із заявою про вчинення шахрайських дій та видалення недостовірної інформації. 15.11.2023 ТОВ «Фінфорс» повідомило, що повідомлення прийнято до уваги, проте до набрання вироком суду законної сили [PERSON] вважається боржником ТОВ "Фінфорс". Таким чином, станом на 05.12.2023 існує кредитний договір №1143482-A від 09.12.2020, укладений між позивачем та ТОВ «СС Лоун», право вимоги по якому перейшло до ТОВ «Фінфорс». При цьому позивач до ТОВ «СС ЛОУН» з проханням про отриманням кредиту 09.12.2020 не зверталась, не залишала будь-яких заявок на отримання кредиту, не надавала своїх персональних даних ТОВ «СС Лоун» та згоду на їх обробку, у тому числі на передачу бюро кредитних історій, не ставила свій підпис (у тому числі електронний, на кредитному договорі чи будь-яких документах), не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту у ТОВ «СС Лоун», не отримувала будь-яких коштів від ТОВ «СС Лоун». Банківська картка, на яку перераховувались кошти, так само як і електронна пошта Cornassveta@gmail.com, не належить [PERSON] , проте наявні зобов`язання по кредитному договору №1143482-A від 09.12.2020 та відомості про неї у кредитній історії, що порушує права позивача. Просив визнати недійсним кредитний договір №1143482-A від 09.12.2020 на суму позики 5000 грн., укладений між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун». 16.01.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази та відмовлено в залученні третьої особи. 08.11.2024 постановлено ухвалу про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» захід процесуального примусу у вигляді штрафу, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» в дохід державного бюджету штраф у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн., стягувачем якого є Державна судова адміністрація України. 12.12.2024 представник ТОВ «Фінфорс» подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до отримання результатів (винесення вироку суду) у кримінальній справі №12021045650000048, яке суд залишає без задоволення, оскільки суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, а не в порядку кримінального провадження. Відповідачем не надано доказів, що в провадженні того чи іншого суду перебуває кримінальна справа, де потерпілою визнана [PERSON] , інших підстав для зупинення провадження у справі судом не встановлено. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.12.2020 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №1143482-А, за умовами якого остання отримала в кредит гроші в сумі 5000 грн. безготівково для власних потреб з 09.12.2020 по 07.01.2021 за акційною ставкою 0,01% від суми кредиту в день. Цей договір від імені [PERSON] був підписаний електронним підписом з ідентифікатором /f58570/. 09.12.2020 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] була укладена угода до кредитного договору від 09.12.2020 №1143482-А (автопролонгація), за яким строк автопролонгації становить з 08.01.2021 по 27.01.2021 зі сплатою підвищеної ставки в розмірі 4,15% на день від суми кредиту в розмірі 5000 грн. Ця угода від імені [PERSON] була підписаний електронним підписом з ідентифікатором /f58570/. 15.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за заявою [PERSON] про вчинення відносне неї кримінального правопорушення 09.12.2020 невідомими особами, які шахрайським шляхом заволоділи майном боржника. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.190 КК України. 10.02.2021 між ТОВ «СС ЛОУН» і ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу №40071779-89, згідно з яким останнє набуло право вимоги за кредитним договором від 09.12.2020 №1143482-А. 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за №96245, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у розмірі 11850 грн. за кредитним договором від 09.12.2020 №1143482-А. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2021 у справі №932/10352/21 виконавчий напис за №96245 від 15.07.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України у редакції, чинній на час укладення договору). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 09.12.2020 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №1143482-А, за умовами якого остання отримала в кредит гроші в сумі 5000 грн. безготівково для власних потреб з 09.12.2020 по 07.01.2021 за акційною ставкою 0,01% від суми кредиту в день. Цей договір від імені позивачки був підписаний електронним підписом з ідентифікатором /f58570/. Позивач оспорює зазначений договір, посилаючись на те, що вона його не укладала, ніяких коштів за цим договором не отримувала, а від її імені цей договір був підписаний іншими особами шляхом несанкціонованого доступу до її мобільного телефону. Згідно з відомостями ПрАТ «ВФ Україна» 09-10.12.2000 телефонний номер [NUMBER] був розблокований та заблокований декілька разів, відбулась заміна карти. Беручи до уваги вищенаведені факти, суд зауважує, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти. Відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження зазначених обставин та не довели, що позивач дійсно у зазначений спосіб підписала електронний кредитний договір від 09.12.2020 №1143482-А. Доказом укладання кредитного договору та спростуванням доводів позивачки могло бути підтвердження перерахування кредитних коштів в сумі 5000 грн. на банківський рахунок позивачки, проте таких доказів суду надано не було. При цьому суд враховує, що позивач, з`ясувавши, що від її імені невідомі особи оформили кредит, з метою захисту своїх прав звернулась до органів поліції з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення ч.1 ст.190 КК України, яке було 15.01.2021 зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, а позивач визнана в ньому потерпілою. За таких обставин твердження позивача укладення оспорюваного кредиту іншою невідомою особою заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме [PERSON] цього одноразового ідентифікатора, у справі відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваним кредитним договором, тому наявні достатні праві підстави для судового захисту прав та інтересів позивачки. Таким чином, волевиявлення позивачки на укладення 09.12.2020 правочину з ТОВ «СС Лоун» не було. За таких обставин, суд вважає можливим визнати його недійсним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, а також ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з кожного відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved