Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 07.09.2023 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (надалі за текстом АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3000013997, шляхом підписання електронним підписом, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 15300,00 грн на строк до 07.09.2026 року із зобов`язанням сплатити проценти за користування ним у розмірі 20,00 % річних. Кредитні кошти в розмірі 15300,00 грн позивачем були перераховані відповідачу на зазначений нею рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на дату складання позовної заяви 26.02.2025 року становить розмір 12453,10 грн, з яких 11439,15 грн заборгованості по тілу кредиту, а 995,95 грн заборгованості по відсотках. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача відповідний позов шляхом подання через свого представника до суду позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по Кредитному договору № 3000013997 від 07.09.2023 року в розмірі 12453,10 грн, а також понесені ним судові витрати. Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи (а.с.4), про що також заявлено в окремому клопотанні, доданому позивачем до позовної заяви (а.с.29). 21.03.2025 року ухвалою суду (а.с.35-36) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до його електронного кабінету 22.03.2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.38), а відповідачу разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області від 21.03.2025 року № 03-17/446 (а.с.33), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610241517147, яке 01.04.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строки відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини: 07.09.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 3000013997 (а.с.10-12) з використанням останньою для його електронного підписання удосконаленого електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа, відповідно до якого відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 15300,00 грн на строк до 07.09.2026 року із зобов`язанням сплатити проценти за користування ним у вигляді фіксованої ставки в розмірі 20,00 % річних. Одночасно з підписанням зазначеного кредитного договору [PERSON] , також був підписаний Додаток №1 до Кредитного договору № 3000013997 від 07.09.2023 року - графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с.13-14) з використанням останньою для її електронного підписання удосконаленого електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа та Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.8-9) та Додаток № 1 до Паспорту споживчого кредиту орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с.7) удосконаленого електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа. При цьому, 07.09.2023 року АТ «ОТП БАНК» надало кредитні кошти за згаданим вище кредитним договором [PERSON] шляхом їх перерахування на її рахунок, про що свідчить меморіальний ордер АТ «ОТП БАНК» № 8965791 від 07.09.2023 року (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3000013997 виконаного станом на 16.01.2025 року (а.с.16), доданого АТ «ОТП БАНК» до позовної заяви, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 12435,10 грн, з яких 11439,15 грн кредит, а 995,95 грн відсотки. З метою досудового врегулювання спору АТ «ОТП БАНК» було направлено відповідачу [PERSON] письмову вимогу про погашення заборгованості від 21.01.2025 року за Вих. № 13956343 (а.с.5) із вимогою про погашення загальної суми заборгованості у розмірі 12435,10 грн в 30 денний строк з дня отримання цієї вимоги та попередженням про те, що у випадку невиконання боргових зобов`язань банк буде змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. При цьому, дана вимога 25.01.2025 року була надіслана позивачем рекомендованим листом № 0610225924557 на адресу відповідача, зазначену у змісті самого кредитного договору підписаного останньою, що підтверджується копією списку № 20342-04-3-10 (ф. 103) (а.с.6). Даних про погашення заборгованості після 09.09.2024 року матеріали справи не містять, оскільки у вище зазначеному розрахунку містяться відомості про здійснення сплати частини кредиту і відсотків на строкову суму лише по платіжний період з 08.08.2024 року по 09.09.2024 року, тож відповідач належним чином не виконала свого обов`язку, а саме не сплатила кошти для повного погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідно до умов договору. Водночас, із змісту інформації наданої суду Слобідською селищною радою Подільського району Одеської області від 21.03.2025 року № 03-17/446 (а.с.33), вбачається те, що відповідачем [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 3000013997 від 07.09.2023 року, а також враховуючи те, що відповідач не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. - щодо судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, згідно платіжного доручення АТ «ОТП БАНК» № 2901597092 від 20.02.2025 року (а.с.1).

Outcome: approved