Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено угоду № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно якої відповідачці надано грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 58,70 % річних. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023 відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за угодою № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК«Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК«Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за угодою № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії. Станом на 19.12.2023 загальна заборгованість відповідачки за за угодою № С02.221.72118 від 13.01.2017 становить 18 488, 07 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 7 055, 67 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 11 432, 40 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь. Провадження у справі відкрито 21.02.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 13.01.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено угоду № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно якої відповідачці надано грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 58,70 % річних. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023 відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за угодою № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023 відповідно доумов якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за угодою № С02.221.72118 про відкриття кредитної лінії. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за угодою № С02.221.72118 18 488, 07 з яких заборгованість за основним боргом - 7 055, 67 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 11 432, 40 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ч. 1ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Також не було отримано доказів того, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Зважаючи на викладене, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, копію додаткової угоди №1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, копію акту №1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, копію акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.12.2024, копію наказу розпорядження № 02-К від 28.06.2024, копію платіжної інструкції від 20.12.2024 № 1084. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved