Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

21.02.2025 р. Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне. 18.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9515841710. Відповідно до\~умов кредитного договору №\~9515841710, та\~паспорту кредиту\~№5841710 позичальнику надано кредит у сумі 46932,64 грн, строком на 36 місяців, зі сплатою річних процентів 0, 01 % від суми боргу за договором, та щомісячних процентів 2, 49 % від суми кредиту. 20.01.2022 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №01/09/2021 від 01.09.2021. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги, позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 9515841710 від 18.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору у відповідачки станом на 10.02.2025 р. утворилася заборгованість на загальну суму 68670,60 грн., з якої: за тілом кредиту 46601,76 грн, за річними процентами 5,18 грн, за щомісячними процентами 22063,66 грн, яку [PERSON] , добровільно не сплачує. З огляду на вказане, АТ «ТАСКОМБАНК» просило стягнути з відповідачки заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 68670,60 грн та витрати з оплати судового збору в сумі 3028,00 грн. Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства. На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Через електронну пошту суду надала заяву, про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, жодних заяв та клопотань не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Як зазначено в позові відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення їй судових повісток, у зв`язку з чим, у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідача було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Статтею 12\~та частиною\~1\~статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610\~ЦК\~України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9515841710. Відповідно до\~умов кредитного договору №\~9515841710, та\~паспорту кредиту\~№5841710 позичальнику надано кредит у сумі 46932,64 грн, строком на 36 місяців,\~зі сплатою\~річних процентів\~ 0,\~01\~%\~від суми\~боргу за\~договором,\~та щомісячних\~процентів \~2,\~49\~%\~від суми\~кредиту (а.с.7-9,10-11). 20.01.2022 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №01/09/2021 від 01.09.2021 (а.с.21-24, 28). Сторони погодили що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Таким чином АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 9515841710 від 18.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору у відповідачки станом на 10.02.2025 р. утворилася заборгованість на загальну суму 68670,60 грн., з якої: за тілом кредиту 46601,76 грн, за річними процентами 5,18 грн, за щомісячними процентами 22063,66 грн, яку [PERSON] , добровільно не сплачує. З доданого до позову розрахунку вбачається, що станом на 10.02.2025 року відповідач має заборгованість на загальну суму 68670,60 грн., з якої: за тілом кредиту 46601,76 грн, за річними процентами 5,18 грн, за щомісячними процентами 22063,66 грн (а.с.30). Вказана заборгованість на час розгляду справи в суді відповідачем не погашена. За таких\~обставин,\~суд доходить\~висновку,\~що позов\~АТ «ТАСКОМБАНК» слід задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією № 2120 від 13.02.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: approved