Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.08.2020 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття кохання. Спільне господарство не ведеться останні два роки, оскільки відповідач почав служити у ЗСУ, а на даний час перебуває у СІЗО. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 22.08.2020 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно поданої заяви просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом вручення через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1», пр. що свідчить розписка у матеріалах справи, пояснень або заперечень не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.2020 року, зареєстрований Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №192. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями\~ст.113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, проживають окремо понад 2 роки, не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, відповідач перебуває у ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» за скоєний злочин. Неповнолітні діти відсутні. Враховуючи зазначені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача витрат судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved