Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

у серпні 2024 року ТОВ "ФК "Суперіум" звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 грудня 2020 року [PERSON] уклав з ПАТ "Укрсиббанк" договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER]. 22 червня 2021 року між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК "Суперіум" було укладено договір факторингу № 211, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема, і за договором № [NUMBER] від 27 грудня 2020 року. Таким чином, позивач набув грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 23799,00 грн, яка утворилася, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року справу було надіслано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, на підставі частини дев`ятої статті 28 ЦПК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року справу було повернуто до Дарницького районного суду м. Києва. 06 лютого 2025 року справа надійшла до зазначеного суду. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 лютого 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. З матеріалів справи вбачається, що згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», які надійшли до суду 21 серпня 2024 року, відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим ні за адресою: [ADDRESS] , яка вказана у позовній заяві, ні за будь-якою іншою в м. Києві. У Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про [PERSON] 28 жовтня 2024 року до суду з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України надійшла інформація про те, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання [PERSON] , не встановлено. Матеріали справи також містять копію паспорта відповідача, в якому на сторінці 11 містить відмітка Святошинського РВ ГУДМС України про реєстрацію 12 червня 2011 року місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року (із врахуванням положень статті 32 ЦПК України з метою недопущення відмови у доступі до правосуддя позивачу) судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням справи до розгляду у судове засідання на 18 березня 2025 року на 15:30 год. Судове засідання призначене на 18 березня 2025 року у зв`язку із неявкою сторін було відкладено на 17 квітня 2025 року на 12:00 год. У судове засідання призначене на 17 квітня 2025 року учасники справи не з`явились. У позовній заяві позивач просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Судова повістка, адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою" адресат відсутній за вказаною адресою". Окрім того, оголошення про виклик відповідача у судове засідання було опубліковано на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 17 квітня 2025 року було вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2020 року [PERSON] підписав анкету-заявку про надання споживчого кредиту зі змісту якої вбачається, що [PERSON] просить АТ «Укрсиббанк» надати йому споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом - 36 місяців; сума кредиту - 23799,00 грн; перший внесок 6000,00 грн. Окрім того, просив надати йому додатковий кредит - кредитну картку з максимальною сумою ліміту 50000,00 грн; строк ліміту кредитування - 24 місяці. Анкети-заявка містить відомості про товар - смартфон Apple iPhone 12Mini 128 GB вартістю 27999,00 грн. Відповідно до копії видаткової накладної № ПРМФТ-0980-43347868 від 27 грудня 2020 року, відвантажено товар смартфон Apple iPhone 12Mini 128 GB (blue) загальною вартістю 27999,00 грн., постачальником якого є ТОВ «Сав-Дістрибьюшн», одержувачем - [PERSON] . Вказана накладна містить підпис [PERSON] у графі «Отримав». Окрім того, матеріали справи містять акт приймання-передачі товару - смартфону Apple iPhone 12Mini 128 GB (blue), загальною вартістю 27999,00 грн, який містить реквізити та підписи продавця ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» та покупця [PERSON] ; а також копію фіскального чеку про оплату товару. Таким чином вбачається, що АТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання та оплатило [PERSON] вартість товару зазначеного у анкеті-заявці. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент підписання анкети-заявки відповідач звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов заяви, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору (анкети-заявки), тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такої заяви. 22 червня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено договір факторингу № 211, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступає ТОВ «ФК «Суперіум» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Суперіум» приймає права вимоги до боржників. Відповідно до копії реєстру боржників до вказаного договору факторингу, до ТОВ «ФК «Суперіум» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором від 27 грудня 2020 року на загальну суму 23 799,00 грн. Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед АТ "УкрСиббанк" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу. Таким чином, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Суперіум». Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору (анкети-заявки) між відповідачем та АТ "УкрСиббанк", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем становить 23799,00 грн. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язаний, що виражається у неповерненні позичених коштів, позивач направив на адресу позичальника досудову вимогу від 21 грудня 2023 року № 97203960000/23-1, про погашення заборгованості у розмірі 23799,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією досудової вимогою. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не надав суду заперечень щодо укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів, а також доказів відсутності у нього заборгованості чи наявність її в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав покладене на нього грошове зобов`язання, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 23 799,00 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved