Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

В листопаді 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Товариство) звернулося до Дарницького районного суду міста Києва суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 16 500 грн заборгованості за договором позики, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн та 7100 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 16 квітня 2024 року між Товариством та [PERSON] за допомогою вебсайту https://clickcredit.ua/ru шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір позики № 2211596, який підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору Товариство зобов`язувалось надати для [PERSON] у власність грошові кошти (позику) в сумі 10 000 грн, перерахувавши їх на картковий рахунок відповідачки, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути позику та сплатити відсотки у визначених договором строк та розмірі. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором перед [PERSON] виконав надавши їй кредит у вказаній сумі. Однак відповідачка свої зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати відсотків у строки і на умовах, передбачених договором позики належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вказаному вище розмірі, яка складається з: 10 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1 500 грн сума заборгованості за процентами за процентною ставкою 0,50 %, 5 000 грн сума заборгованості за процентною ставкою 2,70 % (проценти за понадстрокове користування). Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року матеріали даної цивільної справи передано за територіальної підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полонського районного суду Хмельницької області від 14.02.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Горщара А.Г. Відповідно до ухвали судді від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв, клопотань по суті справи. Відповідачка копії ухвали про відкриття проведення, позовної заяви з доданими до неї документами отримала 21.02.2025, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 16 квітня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використанням вебсайту https://clickcredit.ua/ було укладено договір позики № 2211596 (з фіксованою процентною ставкою) (далі Договір), який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором s4UD77, що був надісланий позичальниці на вказану нею електронну пошту, про що свідчать дані Договору (а.с.11-14) та довідки про укладення договору (ідентифікації) (а.с.28). Відповідно до умов Договору відповідачка отримала позику в сумі 10 000 грн строком на 30 днів, дата повернення позики 16.05.2024, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 1.2 Договору проценти грошові кошти, що нараховуються на суму позики і є платою за користування такою позикою (Договором передбачено денну процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування позикою, розміри ставок визначені Договором). У підпункті 2.2. Договору сторони погодили застосування денної процентної ставки у розмірі 0,50 % на день та процентної ставки за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі 2,70 % за день. Відповідно до п.4 Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором. За положеннями п.18 Договору якщо сума позики, зазначена в п.2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. До укладення договору відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6JH50O підписано паспорт споживчого кредиту, умови якого відповідають умовам вказаного вище договору позики (а.с.26-27). Товариство виконало свої зобов`язання за Договором позики та надало 16.04.2024 відповідачці позику у розмірі 10000 грн шляхом безготівкового перерахування на банківський картковий рахунок позичальниці [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт» № КД-000000781 від 20.09.2024, маска картки відповідає масці картки, яка вказана позичальницею в п.29 Договору (а.с.13 зворот). Відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, суму позики не повернула, проценти відповідно до умов Договору не сплатила. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам суд зазначає про таке. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За положеннями частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.\~ Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1\~статті 3 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договір позики підписаний електронним підписом позичальниці, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до договорів позики.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем, матеріали справи не містять. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості від 16.04.2024, наданого позивачем, загальна заборгованість [PERSON] за договором № 2211596 станом на 17.09.2024 становить 16 500 грн, яка складається з 10 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 500 грн заборгованості за процентами за користування позикою у строк, визначений договором - з 16.04.2024 по 15.05.2024 (30 днів), 5 000 грн заборгованості за понадстрокове користування позикою з 17.05.2024 по 04.06.2024 (а.с.34-36). Оскільки, відповідно до умов договору позики відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 10 000 грн строком до 16.05.2024, однак порушила свої зобов`язання за Договором, не повернула суму позики та не сплатила проценти за користування нею у встановлений Договором строк, відтак позивач має право на стягнення виниклої заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у строк, визначений договором. Вказані обставини відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами, власного розрахунку заборгованості не надала. Що стосується вимоги позивача про стягнення процентів за понадстрокове користування позикою суд зазначає про таке. Пунктом 18 та підпунктом 2.2. Договору передбачено право позикодавця на нарахування процентної ставки за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі 2,70 % за день з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність: розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в пункті 79 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Загальні правові\~та організаційні\~засади споживчого\~кредитування в\~Україні відповідно\~до міжнародно-правових\~стандартів у\~цій сфері\~визначаються Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону у договорі\~про споживчий\~кредит зазначаються,\~зокрема, інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Судом встановлено, що строк позики за Договором становить 30 днів, дата повернення позики 16.05.2024. Відповідачка порушила взяті за договором позики зобов`язання та у визначений договором строк отримані в позику кошти не повернула, відсотків за користування ними не сплатила. У пункті 18 Договору сторони обумовили нарахування позикодавцем процентної ставки за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 Договору (2,70 %) за кожен день такого користування, що є узгодженою мірою відповідальності за прострочення боржницею виконання грошового зобов`язання, а саме іншим платежем, який застосовується чи стягується при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі наведеного відсутні підстави для стягнення з відповідачки 5 000 грн процентів за понадстрокове користування позикою, оскільки такі є іншим платежем за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит та нараховані позивачем як міра відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 11 500 грн (10 000 грн тіло кредиту + 1500 грн проценти за користування позикою). В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи з задоволення позовних вимог на 69,70%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2110,52 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02.09.2024, укладений з адвокатським об`єднанням «Правовий курс, додаток № 2 форму акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02.09.2024, платіжну інструкцію № 1d4679 від 24.10.2024, статут адвокатського об`єднання «Правовий курс», довіреність Товариства та копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Стеценка М.В., відповідно до яких витрати позивача на правничу допомогу по справі про стягнення заборгованості з [PERSON] склали 7100 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4948,70 грн (69,70 % від 7100 грн).

Outcome: partial