Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 3202818200-490062 у розмірі 50\~763,31\~грн, з яких: 9000,00 грн за сумою кредиту; 23\~562,00\~грн за процентами за користування позикою; 15\~326,93 грн - інфляційні збитки за період з 06.02.2022 по 15.01.2025; 2874,38 грн - 3% річних за період з 06.02.2022 по 15.01.2025. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено договір № 3202818200-490062 про надання коштів у позику на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Договір № 3202818200-490062 укладено за допомогою веб-сайту https://koshelok.ua/, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Кошельок", у рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесу обробки інформації діють як одне ціле. Відповідно до умов указаного договору ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 9000,00 грн; початковий строк кредитування 29\~днів; процентна ставка 2,20 % на добу за початковий строк кредитування, визначений п. 2.3, п. 3.6, п. 3.7 договору; сума кредиту та нараховані проценти за початковий строк користування позикою за 29 днів становить 14\~742,00 грн (9000,00 грн тіло кредиту + 742,00 грн проценти за користування позикою за перші 29 днів). ТОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. У свою чергу відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 50\~763,31 грн, з яких: 9000,00\~грн - заборгованість за сумою кредиту; 23\~562,00 грн - заборгованість за процентами за користування позикою; 15\~326,93 грн - інфляційні збитки за період із 06.02.2022 по 15.01.2025; 2874,38 грн 3 % річних за період із 06.02.2022 по 15.01.2025, яку позивач просив стягнути на свою користь. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13\~лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 24 березня 2025 року 09-30 год., яке у подальшому відкладено на 21 квітня 2025 року 10-00 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідачка не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань - не подавала до суду. З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 11.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 3202818200-490062 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с. 9-13). Відповідно до умов указаного договору ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 9000,00 грн; тип кредиту споживчий кредит; проценти за користування кредитом 5940,00 грн, які нараховуються за стандтартною (базовою) процентною ставкою 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; дисконтна процентна ставка 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки фіксована; строк кредитування 29\~днів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та 11.10.2021 перерахував грошові кошти на картку № [NUMBER] у розмірі 9000,00 грн, що підтверджується копією довідки АТ\~«Таскомбанк» від 14.11.2024 про підтвердження платежу та повідомленням від ТОВ «Тас лінк» про успішне зарахування коштів на картку клієнта (а. с. 17). Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором № 3202818200-490062 від 11.10.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, заборгованість [PERSON] становить 32\~562,00 грн, з яких: 9000,00 грн за кредитом; 23\~562,00 грн за процентами (а. с. 15, 16). Відповідно до розрахунку інфляційних збитків та 3 % річних згідно зі\~ст. 625 ЦК України, інфляційні збитки за період з 06.02.2022 по 15.01.2025 складають 15\~326,93 грн, 3 % річних 2874,38 грн (а. с. 16 - зворот). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст.\~215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Стаття 652\~ЦК\~України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно\~до правового висновку Верховного Суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних відомостей особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Подібна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у справі №\~127/33824/19 від 07.10.2020, проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником. Зокрема, як зазначив Верховний Суд, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Доказ підписання договору, що міститься в іншому документі (ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі/паспорті кредиту, свідчить про законність дій та наявність волевиявлення сторін на укладення договору. Відповідно до ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи наявні в справі докази, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Кошельок» та відповідачкою. Підписавши договір електронним підписом, відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови кредитування. Зі справи вбачається, що відповідачка не дотрималася взятих за договором зобов`язань щодо своєчасної сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до утворення заборгованості в зазначеному позивачем розмірі, який не спростований відповідачкою. Оскільки фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~банку не\~повернуті,\~прострочено сплату\~процентів за\~користування кредитними\~коштами,\~то суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення боргу за сумою кредиту у розмірі 9000,00 грн та процентів за користування позикою у розмірі 23\~562,00 грн, а всього 32\~562,00\~грн. Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід зазначити таке. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 06.02.2022 по 15.01.2025. Водночас, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, нараховані інфляційні втрати та 3 % річних, починаючи з 24.02.2022 не підлягають стягненню з позичальника, оскільки він звільнений від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Крім того, позивачем не надано розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних за період з 06.02.2022 по 24.02.2022, що унеможливлює перевірку судом обґрунтованості та розміру заявлених до стягнення вимог. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки інфляційних втрат та 3 % річних. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити частково позов, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 32\~562,00 грн, з яких: 9000,00 грн за сумою кредиту; 23\~562,00 грн за процентами за користування позикою. У задоволенні позову в іншій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 50\~763,31 грн, а суд задовольнив позов у розмірі 32\~562,00 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 64,14\~\~%, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1553,73 грн.

Outcome: partial