Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник ТОВ «Свеа Фінанс» звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Будинок комфорту» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144210206042, за яким ТОВ «Будинок комфорту» надав відповідачу у строкове платне володіння і користування об`єкт оренди з подальшим переходом права власності на умовах, передбачених правилами надання майна в оренду, а відповідач прийняв об`єкт оренди у строкове платне володіння та користування, а також зобов`язання сплачувати ТОВ «Будинок комфорту» орендну плату. ТОВ «Будинок комфорту» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання зі сплати орендних платежів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором. 03 липня 2023 року між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу № 01.02-28/23, за яким ТОВ « Свеа Фінанс» отримало від ТОВ «Будинок комфорту» право вимоги до відповідача за договором оренди майна з правом викупу № 1144210206042 від 06 лютого 2021 року, що складається з права вимоги заборгованості за договором у загальному розмірі 31 576,50 грн., з яких: 21 051 грн. - заборгованість за простроченими орендними платежами і 10\~525,50 грн. - заборгованість за пенею за договором; а також 21 051 грн. - заборгованість за вартістю орендного майна, донарахована позивачем. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, представник позивача змушена звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором оренди майна з правом викупу № 1144210206042 від 06 лютого 2021 року в розмірі 52\~627,50 грн., яка складається з: 21 051 грн. - заборгованість за простроченими орендними платежами, 10\~525,50 грн. - заборгованість за пенею за договором, 21 051 грн. - заборгованість за вартістю орендного майна, а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Петренко Н.С. надала суду клопотання в якому просила розглядати справу у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 21 квітня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Будинок комфорту» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144210206042. Відповідно до п. 1 вказаного договору ТОВ «Будинок комфорту» зобов`язалося передати [PERSON] у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди, з наступним переходом права власності на такий об`єкт до [PERSON] , на визначених правилах і умовах, а [PERSON] зобов`язався прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність на визначених умовах, а також сплачувати ТОВ «Будинок комфорту» орендну плату. Вказаний договір оренди майна з правом викупу було підписано сторонами шляхом обміну електронними документами у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить послідовність дій сторін в інформаційно-телекомунікаційній системі. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що сторони погодили, що за прострочення орендних платежів орендодавець має право нарахувати орендарю пеню в розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів. Свої зобов`язання за вищевказаним договором ТОВ «Будинок Комфорту» виконало у повному обсязі, відповідно до умов договору надав орендареві у строкове платне володіння та користування майно об`єкт оренди рідкокристалічний телевізор LCDtv37-45 «Xiaomi Mi TV UHD 4S 43», шляхом направлення відповідачу об`єкта оренди оператором поштового зв`язку «Нова пошта», що підтверджується копією експрес-накладної № 20450342947890 від 06 лютого 2021 року. Матеріалами справи\~підтверджено,\~що 03 липня 2023 року між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-28/23. Згідно з п. 2.1 вказаного договору факторингу у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Також судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-28/23 від 03 липня 2023 року ТОВ «Будинок комфорту» передало ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за договором оренди № 1144210206042 від 06 лютого 2021 року, розмір загальної суми заборгованості за яким склав 31 576,50 грн., з яких: 21 051 грн. - заборгованість за простроченими орендними платежами і 10\~525,50 грн. - заборгованість за пенею за договором. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». З розрахунку\~заборгованості за\~договором №\~1144210206042\~від 06\~лютого 2021\~року судом\~встановлено,\~що [PERSON] \~за період\~з 06\~лютого 2021\~року по 18 червня 2021 року нараховано: 21051 грн. - заборгованість за простроченими орендними платежами, 10\~525,50 грн. - заборгованість за пенею за договором, 21 051 грн. - сума заборгованості за вартістю неповернутого об`єкту оренди відповідно до умов договору, що на загальну суму в розмірі 52\~627,50 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Вимогами ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних інших. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, по електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, всі дії [PERSON] при укладенні договору № 1144210206042 від 06 лютого 2021 року оренди майна з правом викупу підтверджувалися та підписувалися електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, які направлялися на мобільний номер телефону відповідача. Таким чином, судом встановлено, що договір між позивачем та ТОВ "Будинок Комфорту" укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Положеннями статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 6.4.6. Правил передбачено, що у разі припинення договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, у якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення, а також штрафу у розмірі, визначеному в пункті 8.5 вказаних правил, та сплати вартості об`єкту оренди за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення Договору оренди майна з правом викупу орендних платежів. З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів дійшов висновку, що позивачем доведено факт отримання права вимоги за договором оренди до [PERSON] , доведено факт порушення відповідачем свого зобов`язання зі сплати орендних платежів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 52\~627,50 грн. Оскільки ТОВ «Будинок комфорту» у передбачений законом спосіб передало право вимоги до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», в подальшому перейменованому на ТОВ «Свеа Фінанс», а відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~422,40 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved