Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У серпні 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити певні дії, згідно з якою позивач просить суд: зобов`язати Ритуальну службу спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) здійснити кремацію та поховання [PERSON] без оригіналу свідоцтва про смерть від 17.06.2021 року [NUMBER] . Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] (77 років), що померла [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ». Свідоцтво про смерть від 17.06.2021 серії [NUMBER] та лікарське свідоцтво про смерть від 14.06.2021 №33 [PERSON] були 17.06.2021 надані її сину [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , який проживав за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується підписом [PERSON] у лікарському свідоцтві про смерть від 14.06.2021 №33. Однак після видачі свідоцтва про смерть сину [PERSON] , останній відмовився ховати померлу та зник в невідомому напрямку (разом з оригіналом свідоцтва про смерть), надавши нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть). Крім того, протягом лікування син [PERSON] не приймав участі в її житті і не здійснював догляд. Померла проживала одна. Тобто, фактично [PERSON] за життя була одинокою особою від поховання якої відмовились рідні. З 10.06.2021 року і по теперішній час тіло [PERSON] перебуває у морзі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ». Фінансування витрат на поховання фінансовим планом КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» не передбачено. У зв`язку з вище викладеними обставинами, позивач направив Лист від 27.08.2021 №061/203/1-01/1698 до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням видати дублікат свідоцтва про смерть від 17.06.2021 серії № [NUMBER] . За результатами розгляду вищевказаного листа, відділ державної реєстрації актів цивільного стану надав лист від 08.09.2021 №2215/21.10-08 в якому зазначив, що свідоцтва виготовляються в одному екземплярі та другого примірника у відділі на зберігання не залишається. У подальшому, КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» звернулось з проханням провести кремацію тіла померлої до Подільської окружної прокуратури міста Києва та Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації). У листі Подільської окружної прокуратури міста Києва 14.04.2023 зазначалось, що на підставі дублікату лікарського свідоцтва про смерть від 14.06.2021 №33 прокуратура не заперечує проти держаавного захоронення КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» тіла померлої хворої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в стаціонарі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ». Тобто, впадок опрацьований правоохоронними органами та має дозвіл назахоронення через кремацію та зареєстрований у Відділі смерті м.Києва. У свою чергу, Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» (КМДА) було розглянуто звернення позивача від 18.04.2023, з проханням здійснити захоронення померлої [PERSON] по нотаріально завіреній копії свідоцтва про смерть, та надано лист від 21.04.2023 №480 в якому відповідач зазначив, що у разі відсутності документів передбачених ст. 16 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання здійснюється за рішенням суду. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. 10.08.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справ за позовом Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання вчинити певні дії. 15.04.2024 року постановою Київського апеляційного суду м. Києва ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 17.05.2024 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні, яке відбулось 19.08.2024 року, представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів з Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . 19.08.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано з Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану належним чином завірену копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] . 18.09.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 19.08.2024 року від Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшли витребувані матеріали. 13.02.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» виконавчого органу КМР «КМДА» до Ритуальної служби спеціального підприємства «Спеціальний комбінат підприємств комунально-побутоваго обслуговування» (КМДА) про зобов`язання вчинити певні дії. 13.02.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувати з Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про особу, якою отримано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] з підтверджуючими документами. 03.04.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2025 року від Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшли витребувані матеріали. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату місце та час судового розгляду була повідомлена належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , відповідно до Свідоцтва про смерть від 17.06.2021 серії [NUMBER] та лікарського свідоцтво про смерть від 14.06.2021 №33 [PERSON] померла [INFO] . З 10.06.2021 року і по теперішній час тіло [PERSON] перебуває у морзі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ». Свідоцтво про смерть від 17.06.2021 серії [NUMBER] та лікарське свідоцтво про смерть від 14.06.2021 №33 [PERSON] були 17.06.2021 надані її сину [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , який проживав за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується підписом [PERSON] у лікарському свідоцтві про смерть від 14.06.2021 №33. Однак, після отримання свідоцтва про смерть останній відмовився ховати померлу та поїхав у невідомому напрямку. У зв`язку з вище викладеними обставинами, позивач направив Лист від 27.08.2021 №061/203/1-01/1698 до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням видати дублікат свідоцтва про смерть від 17.06.2021 серії № [NUMBER] . За результатами розгляду вищевказаного листа, відділ державної реєстрації актів цивільного стану надав лист від 08.09.2021 №2215/21.10-08 в якому зазначив, що свідоцтва виготовляються в одному екземплярі та другого примірника у відділі на зберігання не залишається. У подальшому, КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» звернулось з проханням провести кремацію тіла померлої до Подільської окружної прокуратури міста Києва та Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (Київської міської державної адміністрації). У листі Подільської окружної прокуратури міста Києва 14.04.2023 зазначалось, що на підставі дублікату лікарського свідоцтва про смерть від 14.06.2021 №33 прокуратура не заперечує проти держаавного захоронення КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» тіла померлої хворої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в стаціонарі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ». Тобто, впадок опрацьований правоохоронними органами та має дозвіл назахоронення через кремацію та зареєстрований у Відділі смерті м.Києва. Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» (КМДА) було розглянуто звернення позивача від 18.04.2023, з проханням здійснити захоронення померлої [PERSON] по нотаріально завіреній копії свідоцтва про смерть, та надано лист від 21.04.2023 №480 в якому відповідач зазначив, що у разі відсутності документів передбачених ст. 16 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання здійснюється за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про державний реєстр актів цивільного стану» свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. Відповідно до статті 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі. Згідно з статті 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають вимогам нормативно-правових актів та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством. Відповідно до статті 16 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлих одиноких громадян, осіб без певного місця проживання, громадян, від поховання яких відмовилися рідні, знайдених невпізнаних трупів здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Стаття 28 Конституції України зазначає, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Згідно до статті 5 Загальної декларації прав людини ніхто не повинен зазнавати тортур, або жорстокого, нелюдського, або такого, що принижує його гідність. поводження і покарання. Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Право на повагу до гідності є абсолютним: воно не підлягає жодним обмеженням та стосується не лише життя людини, але й гідного ставлення до неї після смерті. Більш чітко цей аспект визначений у статті 298 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка говорить, що кожен зобов`язаний шанобливо ставитися до тіла людини, яка померла, та до місця її поховання. Відповідно до статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно статті 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Також, стаття 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачає, що усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину; згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів; побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству. Дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися в повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе. Таким чином, українське законодавство гарантує громадянину право після смерті бути похованим у той спосіб, як сам громадянин цього забажає, а також таке ставлення до тіла, якого громадянин прагне. У свою чергу, українське законодавство гарантує громадянину «право на поховання», а не «на гідне поховання»; по-друге, враховуючи, що це лише право на «волевиявлення», тобто побажання про належне ставлення до тіла, а не власне належне ставлення. При цьому реалізація волевиявлення особи на належне ставлення до її тіла після смерті забезпечується лише морально- етичними орієнтирами осіб, які здійснюють цю діяльність, а не чіткими правовими механізмами. Згідно статті 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Згідно статті 4 Закону України «Про поховання та похоронну справу» діяльність у галузі поховання базується на таких основних принципах: гарантування державою належного поховання померлих; достойного ставлення до тіла померлого; поховання в установленому законодавством порядку з урахуванням волевиявлення померлого, вираженого особою при житті, а за його відсутності - з урахуванням побажань родичів; створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; запобігання випадкам не поховання померлих; компенсації державою витрат, пов`язаних з похованням померлих, відповідно до закону; безоплатного виділення місця для поховання померлих (їхніх останків) чи урн із прахом померлих на кладовищі (у колумбарії); конфіденційності інформації про померлого; забезпечення збереження місць поховань. Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» наруга над тілом (останками, прахом) померлого - вчинення непристойних умисних дій над тілом (останками, прахом) померлого, самовільне знімання одягу з тіла (останків, праху) померлого, переміщення в інше місце або розчленування чи знищення тіла (останків, праху) померлого, здійснення акту некрофілії, використання частин похованого тіла з ритуальними чи іншими, не передбаченими чинним законодавством цілями, або вчинення інших дій, що мали на меті зневажити родину чи суспільну пам`ять про померлого, продемонструвати негативне ставлення до померлого, завдати образи рідним та близьким померлого, виявити зневагу до суспільних, релігійних принципів та традицій в цій сфері. Із зазначеного випливає, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в стаціонарі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» та тіло якої по теперішній час перебуває у морзі КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ»», через нелюдське поводження особи яка зобов`язувалась її поховати, зокрема сина, що проявляється у отриманні ним оригіналу свідоцтва про смерть з подальшою відмовою поховати померлу та зникненням у невідомому напрямку (разом з оригіналом свідоцтва про смерть), втратила свої гарантовані права на належне поховання та достойне ставлення до тіла померлої, що прямо порушує принцип верховенства права щодо визнання в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю, встановлення і забезпечення прав і свобод якої є головним обов`язком держави (статті З Конституції України). Отже, з метою гарантування державою належного поховання померлої, достойного ставлення до її тіла та безпосередньо запобігання випадку непоховання померлої, Ритуальна служба СКП «Спецкобінат ПКПО» (КМДА) має здійснити кремацію та поховання [PERSON] без оригіналу свідоцтва про смерть від 17.06.2021 серії [NUMBER] . Крім того, відповідач зазначені обставини визнав у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб чи відповідача, суд дійшов висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved