Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду через свого представника Пархомчука Сергія Валерійовича з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 1998291 від 06.06.2021 року в сумі 9042,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6042,00 грн. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . 06.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1998291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, тобто розглядати справу за відсутності представника позивача. В прохальній частині заяви від 21.04.2025 року проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак, відповідач у контексті положень п. 3 ч. 8 ст.128, ст.131\~ЦПК\~України вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідачки не надходило. Суд, зі згоди позивача, та враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 19.03.2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 21.04.2025 року через електронний суд надійшла заява від представника позивача про розподіл судових витрат. Встановлені судом обставини: 06.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1998291 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3000,00 грн; дата надання кредиту: 06.06.2021 року; строк кредиту: 16 днів; валюта кредиту: UAH; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 1,90 % в день; Відповідно до п. 1.6. кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 3 912,00 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 10.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 9 042,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6 042,00 грн. Згідно п. 2.1. договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту На підтвердження виконання товариством п. 2.1 кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №30204-0403 від 04.03.2024 року, відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06.06.2021 14:05:06 на суму 3000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 92600200, призначення платежу: Зарахування 3000 грн на карту [NUMBER] 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що 13.01.2025 року останнім на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 1998291 від 06.06.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання (докази направлення додаються). Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1998291 від 06.06.2021 року в сумі 9 042, 00 грн., а також судові витрати в сумі 2 422,40 грн та 10 500,00 грн витрат на правову допомогу. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050\~ЦК\~України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516\~ЦК\~України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст.\~1077\~ЦК\~України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Позивачем було надано докази того, що [PERSON] уклала кредитний договір № 1998291 від 06.06.2021 року та отримала суму кредиту в розмірі 3000,00 грн. Позивачем було надано виписку з особового рахунку відповідачки та витяг з реєстру боржників, з якого вбачається, що [PERSON] неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту та відсотків за користування кредитом. Доказів на користь того, що відповідачем було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Однак суд не погоджується із розрахованою позивачем сумою заборгованості за договором № 1998291 від 06.06.2021 року. Відповідно до договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачці кредит в розмірі 3\~000,00 грн, строк користування кредитом 16 днів (останній день повернення 22.06.2021 року). Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору (на умовах повернення кредиту в кінці строку кредиту) № 1998291 від 06.06.2021 року, сума кредиту 3\~000,00 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 912,00 грн. А саме сума платежу за розрахунковий період складає 3\~912,00 грн. Отже, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 16 днів, тобто з 06.06.2021 року по 22.06.2021 року. Надана позивачем виписка з особового рахунку відповідача суперечить вищевказаним умовам договору фінансового кредиту. В наданій виписці з особового рахунку вказана заборгованість станом на 10.01.2025 року у сумі 9042,00 грн, однак порядок її нарахування та строки, а саме детальний розрахунок заборгованості не наданий. Отже, на думку, суду позов в даній частині підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 912,00 грн. Судові витрати: Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 3 5445 від 18.02.2025 року про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України\~визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: акт про отримання правової допомоги від 14.04.2025 року, платіжна інструкція № 3 7512 від 14.04.2025 року, рахунок №14.04.2025-17 від 14.04.2025 року, відповідно до яких послуги надано на загальну суму 10 500 грн 00 коп. Отже, позивач на свою користь просив стягнути судові витрати з відповідача у загальній сумі 12 922, 40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 3 912,00 грн,\~з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (43,26 %), а саме судового збору 1047, 93 грн., що стосується витрат на правничу допомогу суд вважає їх завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому з врахуванням критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), враховуючи складність справи та виконані роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 2000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial