Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 29.10.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 26.11.2005 року сторони уклали шлюбу, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №365. Як зазначає позивачка спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на сімейне життя, різні вподобання, внаслідок чого не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, кожен має окремий бюджет, шлюбні відносини фактично припинені. Позивачка вказує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На примирення не погоджується. Ухвалою суду 09.12.2024 року справу прийнято до провадження суддею Ярощук О.В. Позивачка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилась, 20 березня 2025 року надала заяву про розгляд справи без її участі, додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у т.ч. через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв та клопотань не надав. Судом із метою належного повідомлення відповідача щодо наявного цивільного провадження стосовно нього, 31.10.2024 та повторно 05.12.2024 направлено запит до Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради. Відділ надав відповідь 06.12.2024 якою встановлено зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] з 30.08.2007 року по теперішній час. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 02.09.2024 року. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 до переліку територій, на яких можливі бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією увійшла Мирноградська міська територіальна громада Донецької області. Відповідно до ст.1, п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. \~ \~ \~ \~ Тому, враховуючи, що остання відома зареєстрована адреса місця проживання відповідача знаходиться на території на якій можливі бойові дії, то про відкриття провадження у справі відповідач має бути повідомлений згідно із порядком, визначеним ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно якої, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд вважає необхідним застосувати вказану норму про повідомлення осіб, які мають зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території до осіб, які мають зареєстроване місце проживання на території, на якій можливі бойові дії. Суд у судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України викликав неодноразово відповідача. Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення [PERSON] щодо розгляду справи, яка стосується його безпосередньо. Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за не надсилання заявнику відповідних документів. Суд виходить із того, що відповідач хоч і не отримав кореспонденцію, надіслану йому неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідача за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст.\~247,\~280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч. 1 ст.\~110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 26.11.2005 року сторони уклали шлюбу, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №365. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства, припинено. Позивачка, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у провадженні суду не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позивачем не ставилося питання про стягнення з відповідача судових витрат, останні залишаються по фактично понесеними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved