Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області через представника, адвоката Дунаєнко О.А. звернулась [PERSON] з позовом до Макарівської селищної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована з позивачем за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 11 травня 1979 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач 13 листопада 2024 року звернулася до Бородянської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус виніс постанову про відмову у чиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно та рекомендував звернутися до суду. Суд ухвалою від 02 січня 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 03 березня 2025 року та відкладене на 20 березня 2025 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Суд за клопотання представника позивача ухвалою від 20 березня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22 квітня 2025 року. Від представника позивача, адвоката Дунаєнко О.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 11 травня 1979 року склала заповіт, посвідчений секретарем Немішаївської селищної ради народних депутатів Бородянського району Київської області Африкановою Д.І., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , 17 лютого 1979 року уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державної реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища, витяг № 00027833023 від 17 вересня 2020 року виданий Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 11 квітня 2006 року виконкомом Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області, актовий запис № 32. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] . Зі змісту довідки старости сіл Андріївка, Червона Гірка від 20 грудня 2021 року № 935\~та виписки\~з погосподарської\~книги за\~2021-2025\~роки від\~20\~грудня 2021\~року №\~936,\~виданої Макарівською\~селищною радою,\~встановлено,\~що за\~обліковою картою\~об`єкта погосподарського\~обліку №\~01-0560-3\~ [PERSON] \~була власником\~(головою\~домогосподарства),\~який розташований\~на вулиці\~Меля О.М. (раніше Садова), село Андріївка, Бучанський (Макарівський) район, Київська область. За архівною довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16 вересня 2021 року № М-218, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилася. Відповідно до Довідки показання об`єкта нерухомого майна КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16 вересня 2021 року № Мк0721106, встановлено, що об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] має такі показники: загальна площа літера (А) 38,0 кв. м, житлова площа літера (А) 23,1 кв. м. Крім того, на земельній ділянці розташовані споруди: колонка питна №1, ворота № 2, огорожа № 3. Згідно із копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 16 вересня 2021 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: житловий будинок (літ. А), загальна площа 38,0 м2, житлова 23,1 м2, що складається з приміщень: коридор - 9,2 м2, кладова - 5,7 м2, житлова 23,1 м2; господарські будівлі та споруди: колонка питна (№1), ворота (№2), огорожа (№3). Позивач 13 листопада 2024 року звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Державний нотаріус Бородянської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно (постанова державного нотаріуса Ткаченко Ю.В. від 13 листопада 2024 року № 2388/02-14). Як зазначила позивач, що немає можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право на нерухоме майно, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Проте через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця, набутого за життя останнього, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, а тому змушена звернутися до суду. Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 Цивільного Кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено у пункті 4.21 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку визначені у статті 31 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема, технічний паспорт, який у позивача відсутній. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , однак через відсутність документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved