Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

17 квітня 2025 року [PERSON] звернулася із вказаною заявою до суду, зазначивши, що [INFO] в м. Луганськ, тобто на тимчасово окупованій території України, помер її чоловік [PERSON] . Проте вона позбавлена можливості у позасудовому порядку здійснити реєстрацію факту його смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть [PERSON] , яке було видане 09 листопада 2023 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Луганськ, тобто видане установою на тимчасово окупованій території України, в силу ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Із урахуванням наведеного, заявниця просить задовольнити вказану заяву. Згідно з ухвалою суду від 17 квітня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що 06 листопада 1986 року за актовим записом №603 Відділом ЗАГС Виконавчого комітету Рубіжанської міськради Ворошиловградської області зареєстровано шлюб між заявницею та [PERSON] , після укладення якого прізвище заявниці змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується довідкою про укладення шлюбу №А-00005 від 01 лютого 2024 року. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2023 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Луганськ, [PERSON] , [INFO] , помер в м. Луганськ [INFO] , про що було складено актовий запис №3684. З`ясовано також, що заявниця, яка є спадкоємцем до майна померлого за законом, позбавлена можливості здійснити реєстрацію факту його смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть із тих підстав, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Наведена обставина стала підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Разом із тим, факт смерті [PERSON] , [INFO] , в м. Луганськ 04 листопада 2023 року підтверджується довідкою про смерть №08.5- 3612/14-4 від 09 листопада 2023 року, в якій причиною смерті зазначено «ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення шлунку». Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки вона є дружиною померлого [PERSON] , а отже, спадкоємцем до його майна за законом. Із матеріалів справи також встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Мерефа Харківської області та був громадянином України. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного та

Outcome: approved