Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

28.02.2025 позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон Кредит» 26.11.2023 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1313591 (далі - договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Слон Кредит» надає споживачці кредит у розмірі 2500 грн. строком на 360 днів, а споживачка зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредитні кошти у вказаному розмірі шляхом перерахунку на її особисту банківську картку [NUMBER] , зазначену нею в ІТС при оформленні договору. Відповідачка взяті на себе зобов`язання виконувала з істотним порушенням умов кредитного договору, не здійснила повернення суми наданого для неї кредиту та не сплатила суми процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 24.07.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого Товариство набуло право вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників до договору факторингу, зокрема, до [PERSON] за вище вказаним кредитним договором у загальному розмірі 17437, 50 грн. Товариство скористалось своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до договору № 1313591 від 26.11.2023, а тому на дату складання позовної заяви заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 23\~132, 50 грн. та складається з: 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 20\~632 грн. заборгованість по відсотках. Відповідно до ухвали судді від 10.03.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовом заявив про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 26.11.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір № 1313591 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А085. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500 грн. строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день (стандартна процентна ставка) та 0,010 % в день (знижена процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 25 000 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23\~132, 50 грн. (п.1.8., п.п.1.8.1. та 1.8.2. договору). Кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки та договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до вказаного кредитного договору та підписана відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, доведено до відома [PERSON] дати, види та розмір платежів за кредитом, зокрема, дата внесення останнього платежу у розмірі 4375 грн. 20.11.2024, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту. Відповідачка ознайомилась з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та 26.11.2023 о 14:50:26 електронним підписом одноразовим ідентифікатором M166 підписала паспорт споживчого кредиту, зміст якого відповідає умовам укладеного кредитного договору. ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало для [PERSON] кредитні кошти в розмірі 2500 грн., вказане підтверджується даними листа ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20240802-4401 від 02.08.2024, з якого вбачається, що останнє, маючи повноваження на підставі договору про переказ коштів № 06.06.2022-1 від 06.06.2022, перерахувало 26.11.2023 від ТОВ «Слон Кредит» кошти в сумі 2500 грн. на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] . 24.07.2024 між ТОВ «Свеа Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» укладено договір факторингу № 2407-24, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит відступило для ТОВ «Свеа Фінанс», а останнє набувало за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, що підтверджується даними договору факторингу та платіжної інструкції № 9703 від 25.07.2023 про оплату фінансування згідно договору факторингу. Відповідно до п.3.1.1. вказаного договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений в п.2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісії та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24.07.2024 №2407-24 Товариство набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1313591 від 26.11.2023 в сумі 17437, 50 грн., з яких: 2500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14\~937, 50 грн. заборгованість за простроченими процентами. Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» за плату прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1313591 від 26.11.2023, за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 23\~132, 50 грн., яка складається з: 2500 грн. заборгованість за основним боргом та 20\~632, 50 грн. заборгованість за відсотками, яка нарахована до 22.10.2024. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1313591 від 26.11.2023, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним. Підписавши кредитний договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, ними погоджено усі істотні умови договору, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та надав відповідачці кредитні кошти згідно його умов. [PERSON] свої зобов`язання а договором не виконала, кредит не повернула, відсотки за користування ним не сплатила, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці. Матеріали справи містять належні та допустимі докази наявності заборгованості, яка нарахована відповідно до умов укладеного кредитного договору. Проте, суд вважає необхідним зазначити про таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 року не більше 1,5%, а з 21.08.2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом не заперечуються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір між сторонами укладено 26.11.2023, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за процентами за період з 23.04.2024 по 20.11.2024 нараховувався за процентною ставкою 2,50 %, тобто у розмірі більшому ніж встановлений законом. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що розмір заборгованості з 23.04.2024 по 20.11.2024 підлягає перерахунку, виходячи з встановлених пунктом 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальних розмірів денної процентної ставки. Так, позивачем за період з 27.11.2023 по 26.12.2023 нараховано 7,50 грн. боргу по процентах із застосуванням зниженої процентної ставки (0,010% в день) для першого періоду згідно умов договору. Отже, відповідно до умов договору із застосуванням процентної ставки 2,5 % в день від 27.12.2023 по 22.04.2024 (118 днів) борг відповідачки становить 7375 грн. з розрахунку 2500 грн. х 2,5% х 118 днів = 7375 грн. За період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) із застосуванням процентної ставки 1,5% в день борг відповідачки становить 4500 грн. (2500 (тіло кредиту) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді)). За період з 21.08.2024 по 20.11.2024 (92 днів) із застосуванням процентної ставки 1% в день борг відповідачки становить 2300 грн. (2500 (тіло кредиту) х 1% (розмір процентної ставки) х 92 (кількість днів у періоді)). Отже, загальний розмір заборгованості відповідачки становить 16682, 50 грн. (2500 грн. тіло кредиту + 14\~182, 50 грн. борг по процентах, що склався з: 7,50 грн. + 7375 грн. + 4500 грн. + 2300 грн.). За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позовної заяви в частині визначення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1313591 від 26.11.2023, стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» 16682, 50 грн. заборгованості за даним договором. Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на висновок щодо часткового задоволення позову, в результаті чого розмір задоволених позовних вимог складає 72,11 %, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позову в суді першої інстанції в сумі 1746, 74 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2422,40*72,11%).

Outcome: partial