Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

у січні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути 5689 грн 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 50000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 9000 грн 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 2422 грн. 00 коп. у відшкодування сплаченого судового збору. Обґрунтовано позов тим, що 20.08.2024 року о 14 год. 35 хв., в м. Чернігові по вул. Олександра Довженка, буд. 81 зі сторони вул. Музична в бік вул. Лісковицька, [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, відволікся та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем Audi A4, який у\~свою чергу\~продовжив некерований\~рух та\~скоїв зіткнення\~з попереду\~зупинившився автомобілем\~Daewoo\~Lanos.\~В результаті\~ДТП транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження.\~В ході\~оформлення ДТП\~позивач була\~визнана потерпілою\~у справі,\~оскільки було\~пошкоджено її\~автомобіль Audi\~A4. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.10.2024 по справі № 751/7824/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, 27.08.2024 відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 903359 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказувалось, що керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проходив у лікаря нарколога за адресою: місто Чернігів, вул. Івана Мазепи, 3, що підтверджується висновком № 676 від 20.08.2024. Після ДТП, у позивачки почалися проблеми зі здоров`ям, вона звернулась до медичного закладу та перебувала на лікуванні. На лікування позивачкою були витрачені кошти в сумі 5689 грн. 80 коп. Позивачка продовжує лікування, постійно приймає ліки та періодично проходить лікування у зв`язку з постійними головними болями та головокружінням, які з`явилися у неї після ДТП. Враховуючи всі обставини справи, характер та глибину завданої Позивачці моральної шкоди, ступінь та обсяг її моральних переживань та їх значна тривалість, яка на разі в повній мірі не припинена, наявність причинного зв`язку між вчиненим Відповідачем адміністративним правопорушенням та отриманою нею моральною шкодою, роль і ступінь участі [PERSON] у завданні такої шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважаємо, що з Відповідача на користь Позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 50 000,00 гривень. Ухвалою суду від 24.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. 20.08.2024 року о 14 год. 35 хв., в м. Чернігові по вул. Олександра Довженка, буд. 81 зі сторони вул. Музична в бік вул. Лісковицька, [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, відволікся та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем Audi A4, який у свою чергу продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з попереду зупинившився автомобілем Daewoo Lanos. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В ході оформлення ДТП позивач була визнана потерпілою у справі, оскільки було пошкоджено її автомобіль Audi A4. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.10.2024 по справі № 751/7824/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу від 850 грн. 00 коп. 27.08.2024 відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 903359 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказувалось, що 20.08.2024 року о 10 год. 35 хв., в місті Чернігові по вул. Олександра Довженка, буд. 81 зі сторони вул. Музична водій [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проходив у лікаря нарколога за адресою: місто Чернігів, вул. Івана Мазепи, 3, що підтверджується висновком № 676 від 20.08.2024 року. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10.2024 року по справі № 751/7970/24 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутнітю складу адміністративного правопорушення. 05.09.2024 [PERSON] звернулась до лікаря невролога зі скаргою на головний біль, нудоту та головокружіння після отриманої в ДТП 20.08.2024 травми, який направив її на мультиспіральну комп`ютерну томографію. 06.09.2024 у зв`язку з погіршенням самопочуття, а саме скаргами на виражений головний біль, головокружіння, нудоту, виражену загальну слабкість, коливання артеріального тиску Позивачка була направлена на стаціонарне лікування до КНП лікарня № 4 Чернігівської міської ради з діагнозом струс головного мозку, яке проходила з 06.09.2024 по 13.09.2024. Згідно виписки 1993 епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення реабілітації та лікування хворих з неврологічними захворюваннями від 13.09.2024 зазначено, що [PERSON] була направлена на стаціонарне лікування до КНП Лікарня № 4 Чернігівської міської ради, де за час перебування вона пройшла обстеження і при виписці їй були встановлені наступні діагнози: ЗЧМТ (20.08.2024р. - ДТП), струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, стійкий виражений цефалгічний, астеновегетативний синдром, вестибулопатія. Також у виписці зазначено, що хвора виписана по закінченню лікування з незначним поліпшенням; дано рекомендації продовжити лікування амбулаторно. 11.11.2024 [PERSON] повторно звернулась до лікаря невролога зі скаргою на головний біль, більше в лобній та потиличній ділянці, який починається зранку та турбує цілий день. Підтверджено діагнози: наслідки ЗЧМТ, струсу головного мозку (20.08.24) в вигляді лікворного синдрому, та їй призначено додаткове лікування. 11.11.2024 позивачка отримала електронне направлення на магнітно- резонансну томографію мозку по діагнозу: наслідки внутрішньочерепної травми. Згідно квитанції від 21.11.2024 позивачкою були витрачені кошти на КТ головного мозку та запис дослідження на рентгеноплівку в сумі 1200,00 грн, а також згідно квитанції від 27.11.2024 вона оплатила послуги з проведення МРТ головного мозку в сумі 1600,00 грн. Також,\~позивачем було\~витрачено кошти\~на придбання\~ліків на\~суму 2889,80\~грн.,\~що підтверджується\~відповідними квитанціями. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Така особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно частини 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Оскільки згідно постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.10.2024 доведено винуватість відповідача у скоєнні ДТП, що сталася 20.08.2024, тому між неправомірними діями останнього, який керував джерелом підвищеної небезпеки та завданою позивачці шкодою її здоров`ю, що підтверджується наведеними у позові обставинами та фактами, є причинно-наслідковий зв`язок, а тому [PERSON] є відповідальною особою перед [PERSON] за спричинену їй як потерпілій у ДТП шкоду її здоров`ю, що стало причиною для здійснення нею постійного лікування та приймання ліків та відновлення роботи нервової системи та головного мозку після отриманої в аварії закритої черепно-мозкової травми. Позивачка станом на дату звернення до суду з даним позовом понесла витрати на лікування у сумі 5689,80 грн., які складаються з придбаних ліків та проведених КТ та МРТ голови, що підтверджуються наданими до суду копіями чеків на їхню оплату, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В той же час, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може мати) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України). Розмір моральної шкоди Позивачка обґрунтовує тим, що отримані нею травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою шийного відділу хребта, призвели до постійних головних болей, періодичного головокружіння, появи стійкого вираженого цефалгічного, астеновегетативного синдрому, вестибулопатії, що значно погіршили її задовільний до цього стан здоров`я. З часу аварії та по даний час Позивачка позбавлена можливості працювати, будь-які тривалі , фізичні навантаження призводять до запаморочень, а в деяких випадках і до втрати свідомості, з початку вересня 2024 року Позивачка постійно приймає ліки та періодично проходить огляди невропатолога (невролога), керування автомобілем, а отже мобільність та можливість швидко вирішити ті чи інші питання для Позивачки певний час були недоступними, оскільки головні болі та головокружіння виключали таку можливість, після отриманої травми Позивачка змушена була змінити своє звичне життя, що вимагало докладання певних зусиль для його організації під стан свого здоров`я, зміни звичного укладу життя, перенесення нервового стресу та перебування в постійному нервовому напруженні через постійні головні болі як з моменту аварії, так і на даний час, розуміння того, що наслідки травма у вигляді ЗЧМТ постійно будуть впливати на її нормальний спосіб життя негативно впливають на моральний стан [PERSON] , тому вважаємо, що своїми протиправними діями [PERSON] завдав Позивачці значних немайнових втрат та досить суттєвої моральної шкоди, крім того, після аварії Відповідач ображав Позивачку, виражався нецензурною лайкою та погрожував. Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи з приписів статей 23, 1167 Цивільного кодексу України, враховуючи всі обставини справи, характер та глибину завданої позивачці моральної шкоди, ступінь та обсяг її моральних переживань та їх значна тривалість, яка на разі в повній мірі не припинена, наявність причинного зв`язку між вчиненим відповідачем адміністративним правопорушенням та отриманою нею моральною шкодою, роль і ступінь участі [PERSON] у завданні такої шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди в сумі 50000 грн. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Між позивачкою та адвокатом Великородною М.О. були укладені Договір № 121 про надання правової (правничої) допомоги від 27.11.2024 року та Додаткова угода (договір) № 1 до Договору № 121 про надання правової (правничої) допомоги від 27.11.2024 року, умовами яких передбачено, що вартість послуг адвоката за надання правової допомоги становить 9000,00 грн; з подальшому, 01.01.2025 між Позивачкою та адвокатом Великородною М.О. була укладена Додаткова угода (договір) № 2 до Договору № 121 про надання правової (правничої) допомоги від 27.11.2024 року. На підтвердження виконання Договору № 121 про надання правової правничої) допомоги від 27.11.2024 року та Додаткової угоди (договір) № 1 до нього нами підписано Детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснені адвокатом витрати, необхідні для надання правничої допомоги, що є додатком до Договору № 121, а позивачкою сплачено гонорар на суму 9000,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 28.11.2024. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визнання розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в статті 626 Цивільного кодексу України, принципу «pacta sunt servanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції України. Дана позиція викладена в додатковій постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.06.2022 року у справі № 873/244/21. Таким чином, оскільки витрати на професійну правничу допомогу повністю підтверджені та документально обґрунтовані, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial