Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У грудні 2024 року позивач ПрАТ «АРКС» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 22 січня 2022 року о 15.20 год у місті Києві по пр..Повітрофлотському,92-б сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «КІА Sportege», державний номер [NUMBER] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] провадження у справі закрито за закінчення строків накладення адміністративного стягнення. 14 січня 2022 року між ПрАТ «АРКС» та власником автомобіля «КІА Sportege», державний номер [NUMBER] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №4013а1кп. На підставі заяви страхувальника ПрАТ «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 69097,76 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] застрахована не була. Позивач зазначає, що виплачене страхове відшкодування в сумі 69097,76 грн., залишилося невідшкодованим, просить стягнути з відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Рух справи Дніпровський районний суду міста Києва ухвалою від 19 грудня 2024 року постановив передати справу до Оболонського районного суду міста Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] та отримано Інформацію від 19 грудня 2024 року №123727774 про відсутність відомостей стосовно зареєстрованого місця проживання [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року, в якій усунуто описку ухвалою від 20 березня 2025 року, відкрито спрощене позовне провадження. Справу призначено до розгляду на 24 квітня 2025 року. Від представника позивача 16 квітня 2025 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скористався правом безпосередньої участі, в судове засідання не з`явився. Судова кореспонденція надсилалась на адресу, зазначену в постанові суду, як місце проживання відповідача [ADDRESS] , проте повернута без вручення із позначкою « адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності належно сповіщеного відповідача. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 14 січня 2022 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «П.У.Л», в особі директора, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №4013а1кп, за умовами якого застраховано транспортний засіб «КІА Sportege», державний номер [NUMBER] (а.с.5-12). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] провадження у справі закрито за закінчення строків накладення адміністративного стягнення. В постанові встановлено, що [PERSON] порушив п.12.1,13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Будучи причетним до ДТП, [PERSON] залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП (а.с.4). ТОВ «П.У.Л» звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із повідомленням про настання страхового випадку та зі заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК«АРКС» провело виплату ТОВ «П.У.Л», страхового відшкодування в сумі 69097,76 грн.(а.с.17-19). На момент скоєння ДТП 22 січня 2022 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] застрахованою не була, що доводиться довідкою про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник ПАТ «СК«АРКС» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість)від 27 січня 2022 року, рахунку -фактури від 07 лютого 2022 року ТОВ «Українська автомобільна корпорація» від вартість ремонтних робіт та матеріалів для відновлення пошкодженого стану автомобіля «КІА Sportege», державний номер [NUMBER] складає 69097,76 (а.с.15-16). Зі страхового акту № ARX3172294 від 07 лютого 2022 року, розрахунку страхового відшкодування, платіжного доручення № 869112 від 09 лютого 2022 року ПрАТ «СК «АРКС» здійснило страхову виплату ТОВ «П.У.Л» в сумі 69097,76 грн. (а.с. 19). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПрАТ «СК«АРКС» заявлених позовних вимог до [PERSON] , а саме щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 69097,76 грн, так як цивільна правова відповідальність водія на момент ДТП застрахована не була. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved