Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 165975,39 грн заборгованості за кредитними договорами, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] уклали договір позики № 6080341, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 11 січня 2024 року №\~11-01/2024 на суму заборгованості 26649,28 грн. 24 липня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №\~76581438, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 14 червня 2021 року №\~14/06/21 на суму заборгованості 22867,16 грн. 08 вересня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №\~4645573, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 14 червня 2021 року №\~14/06/21 на суму заборгованості 35414,25 грн. 02 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~5378226, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 29 січня 2024 року №\~29012024 на суму заборгованості 35587,20 грн. 08 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~100162165, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 29 січня 2024 року №\~29012024 на суму заборгованості 45457,50 грн. Ухвалою від 07 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 листопада 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому посилається, зокрема, на: відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів [PERSON] за зазначеними вище договорами, а також доказів на підтвердження факту видачі їй кредитних коштів у вказаних позивачем розмірах та правомірності нарахування вказаних сум відсотків; заперечення [PERSON] отримання кредитних коштів у зазначених позивачем розмірах та невизнання факту укладення цих договорів на зазначених у позові умовах; нарахування відсотків за користування позикою поза межами строку кредитування; укладення договору факторингу №\~14-06/2021 від 14 червня 2021 року, за яким до позивача перейшло право вимоги за договорами №\~76581438 та №\~4645573, задовго до укладення цих кредитних договорів. 29 січня 2025 року відповідач подав відповідь на відзив, у якому, зокрема, зазначив, що: договори № 6080341, №\~76581438, №\~4645573, №\~5378226 та №\~100162165 укладені з [PERSON] з дотриманням відповідного порядку та форми, підписані останньою електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на вказаний позичальником номер телефону; жодних заперечень з приводу не погодження з правилами надання коштів під час укладення договорів відповідач не висловлювала, застережень або зауважень щодо нерозуміння або незгоди з умовами договорів під час їх підписання до суду не подала, правом відмови від підписання цих договорів не скористалася; кредитні договори, укладені відповідачем із первісними кредиторами, врегульовують всі істотні умови, встановлені законодавством, сторони яких узгодили, у тому числі, розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування; відсотки за користування кредитними коштами нараховані в межах, визначених договорами строків; доказами перерахування кредитних коштів за договорами №\~5378226, №\~100162165 та № 6080341 є інформаційні довідки від 02\~вересня 2023 року, від 08 вересня 2023 року та від 31 серпня 2023 року відповідно; відступлення прав вимоги за зазначеними вище кредитними договорами підтверджуються доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями про оплату за договорами факторингу, а дія договору факторингу №\~14/06/21 від 14 червня 2021 року продовжена до 14 червня 2024 року. Окрім того, 29 січня 2025 року відповідач звернувся з клопотанням про витребування доказів, яке суд ухвалою від 03 лютого 2025 року задовольнив та зобов`язав: АТ КБ «Приватбанк» надати до 13 березня 2024 року інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків, відкритих у банку станом на 31 серпня 2023 року; щодо належності [PERSON] карткового рахунку №\~ [NUMBER] ; щодо виписки по рахунку за номером картки №\~ [NUMBER] , що належить [PERSON] ; щодо надходження з 31 серпня 2023 року по 03 вересня 2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 8500,00 грн; щодо надходження з 08 вересня 2023 року по 12 вересня 2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 11400,00 грн; щодо надходження з 02 вересня 2023 року по 06 вересня 2023 року на картковий рахунок №\~ [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 10000,00 грн. Також суд зобов`язав АТ «Акцент Банк» надати до 13 березня 2024 року інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків, відкритих у банку станом на 24 липня 2023 року; щодо належності [PERSON] карткового рахунку №\~ [NUMBER] ; виписку по рахунку за номером картки №\~ [NUMBER] , що належить [PERSON] , щодо надходження з 08 вересня 2023 року по 12 вересня 2023\~року на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] , грошових коштів в сумі 11100,00 грн, щодо надходження з 24 липня 2023 року по 28\~липня 2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] , грошових коштів у сумі 8800,00 грн. 06 лютого 2025 року до суду надійшла аналогічна за змістом відповідь на відзиву, до якої відповідач додатково долучив матеріали щодо укладених з позивачем кредитних договорів. У зв`язку з ненадходженням станом на 13 березня 2025 року витребуваних судом матеріалів, розгляд справи відкладено на 21 квітня 2025 року. 11 та 17 квітня 2025 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Акцент Банк» надійшли витребувані ухвалою суду матеріали. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його та відповідача участі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №\~675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №\~675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону №\~675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону №\~675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Суд установив, що: 1) 31 серпня 2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] уклали договір позики №\~6080341, за умовами якого остання отримала 8500,00 грн строком на 72 дні; акційна процентна ставка 1,24500% на день, базова процентна ставка 2,49000% на день, основна процентна ставка 3,00000%. За умовами цього договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок на карту [NUMBER] . [PERSON] підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f25274. Додатковою угодою, підписаною відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором g77948, строк дії договору продовжено до 06 грудня 2023 року (80 днів). Листом від 27 серпня 2024 року №\~2782_240827152748 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Маніфою», що на виконання умов договору від 08 липня 2020 року №\~ФК-П-20/05-05 воно перерахувало кошти на платіжну карту клієнта: 31 серпня 2023 року 14:33:58 на суму 8500,00 грн, маска карти [NUMBER] . З наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки з рахунку [PERSON] убачається зарахування переказу 31 серпня 2023 року у сумі 8500,00 грн на карту №\~ [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №\~6080341 від 31 серпня 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 8207,37 грн, заборгованість за відсотками 18441,91 грн; розрахунок проведено в межах строку дії договору до 06 грудня 2023 року. Право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло на підставі договору факторингу від 11 січня 2024 року №\~11-01/2024. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення договору позики № 6080341 від 31 серпня 2023 року між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. Наведені обставини відповідачем не спростовані. 2) 24 липня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №\~76581438, за умовами якого остання отримала 8800, 00 грн строком на 25 днів шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника; знижена процентна ставка 0,625%, базова процентна ставка 2,5%. [PERSON] підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором XY5g44cUjo. З наданої АТ «Акцент Банк» виписки з рахунку [PERSON] убачається зарахування переказу 24 липня 2023 року у сумі 8800,00 грн на її рахунок [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №\~76581438 від 24 липня 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 6035,00\~грн, заборгованість за відсотками 16832,16 грн. Отже, відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, зокрема, за основним зобов`язанням у сумі 6035,00 грн, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу. Таким чином, вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ» у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є доведеною. Водночас позивач просить стягнути з відповідача відсотки, нараховані за договором позики №\~76581438 від 24 липня 2023 року у сумі 16832,16 грн за період, який перевищує строк дії цього договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватися позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії договору позики, а після закінчення дії договору позикодавець має право нараховувати встановлені статтею 625 ЦК України відсотки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №\~910/4518/16, зокрема зазначила, що «…надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця». Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Так, зі змісту договору №\~76581438 від 24 липня 2023 року вбачається, що дата повернення позики 18 серпня 2023 року. При цьому, за умовами цього договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором. З огляду на викладене, відсотки за користування коштами мали бути сплачені відповідачем на користь позивача за період із 24 липня до 15 листопада 2023 року та нараховуватись за відсотковою ставкою, виходячи з умов договору та орієнтованої загальної вартості позики. Оскільки заявлені до стягнення відсотки за користуванням кредиту нараховані за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 16 листопада 2023 року слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Отже, у межах строку кредитування сума несплачених відсотків становить 9740,80 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. Право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року №\~14/06/21. 3) 08 вересня 2023 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №\~4645573, за умовами якого остання отримала 11100, 00 грн строком на 15 днів шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника; базова процентна ставка за перший день користування позикою 14,86%, базова процентна ставка з другого дня 2,5%. [PERSON] підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором chhmfpFt25. За умовами цього договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором. З наданої АТ «Акцент Банк» виписки з рахунку [PERSON] убачається зарахування переказу 08 вересня 2023 року у сумі 11100, 00 грн на її рахунок [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №\~4645573 від 08 вересня 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 10384,00\~грн, заборгованість за відсотками 25030,25 грн; розрахунок проведено в межах строку дії договору. Право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року №\~14/06/21. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення договору позики №\~4645573 від 08 вересня 2023 року між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. Наведені обставини відповідачем не спростовані. 4) 02 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~5378226, за умовами якого остання отримала 10000,00 грн на 106 днів; пільговий період 16 днів, поточний період 90 днів; проценти протягом пільгового періоду 0,88%, протягом поточного 3,00%. [PERSON] підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором S65718. Відповідно до платіжного доручення №\~109178535 від 02 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] 10000,00 грн на рахунок [NUMBER] *57. З наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки з рахунку [PERSON] убачається зарахування переказу 02 вересня 2023 року у сумі 10000,00 грн на карту №\~ [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №\~5378226 від 02 вересня 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 9000,00\~грн, заборгованість за відсотками 25887,20 грн. Отже, відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, зокрема, за основним зобов`язанням у сумі 9000,00 грн. Таким чином, вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ» у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є доведеною. Водночас позивач просить стягнути з відповідача відсотки, нараховані за договором позики №\~5378226 від 02 вересня 2023 року у сумі 25887,20 грн за період, який перевищує строк дії цього договору, а саме 17 грудня 2023 року, без надання доказів пролонгації відповідно до вимог пункту 2.3 цього договору. При цьому з наданого позивачем розрахунку заборгованості за цим договором не вбачається нарахування після зазначеної дати процентів, передбачених саме статтею 625 ЦК України, на що посилається позивач у відповіді на відзив. З огляду на викладене, відсотки за користування коштами мали бути сплачені відповідачем на користь позивача за період із 02 вересня до 17 грудня 2023 року та нараховуватись за відсотковою ставкою, виходячи з умов договору та орієнтованої загальної вартості позики. Оскільки заявлені до стягнення відсотки за користуванням кредиту нараховані за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 18 грудня 2023 року слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Отже, у межах строку кредитування сума несплачених відсотків становить 21837,20 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. Право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло на підставі договору факторингу від 29 січня 2024 року №\~29012024. 5) 08 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №\~100162165, за умовами якого остання отримала 11400,00 грн на 105 днів; пільговий період 16 днів, поточний період 90 днів; проценти протягом пільгового періоду 1,25%, протягом поточного 3,00%. [PERSON] підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором F44281. Відповідно до платіжного доручення №\~72065094 від 08 вересня 2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] 11400,00 грн на рахунок [NUMBER] *57. З наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки з рахунку [PERSON] убачається зарахування переказу 08 вересня 2023 року у сумі 11400,00 грн на карту №\~ [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №\~100162165 від 08 вересня 2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 11400,00 грн, заборгованість за відсотками 32917,50 грн; розрахунок проведено в межах строку дії договору. Право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло за договором факторингу від 29 січня 2024 року №\~29012024. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення договору позики №\~100162165 від 08 вересня 2023 року між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. Наведені обставини відповідачем не спростовані. Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд критично оцінює заперечення [PERSON] отримання кредитних коштів у зазначених позивачем розмірах та невизнання факту укладення цих договорів на зазначених у позові умовах, оскільки недійсними договори позики або їх окремі умови у судовому порядку не визнавались, а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доводи відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів [PERSON] за зазначеними вище договорами, а також доказів на підтвердження факту видачі їй кредитних коштів у вказаних позивачем розмірах, спростовані наданими останнім платіжними дорученнями щодо перерахування відповідних сум на рахунок відповідача, а також виписками з рахунків останньої, наданими банками на виконання ухвали суду. Так, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 грудня 2024 року у справі №\~298/825/15: «Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, було встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором». У пункті 52 постанови Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі 916/735/23 викладено висновок про те, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Щодо сумнівів відповідача про можливість укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року №\~14/06/21, суд виходить із того, що в межах заявлених вимог у цій справі він не наділений повноваженнями ревізувати умови укладення цього договору з наведених [PERSON] підстав, яка не є стороною цього договору. Водночас суд погоджується з доводами відповідача про нарахування відсотків за договорами №\~76581438 від 24 липня 2023 року та №\~5378226 від 02 вересня 2023 року поза межами строку кредитування. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором № 6080341 від 31 серпня 2023\~року у сумі 26649,28 грн, за договором №\~76581438 від 24 липня 2023 року у сумі 15775,80 грн, за договором №\~4645573 від 08 вересня 2023 року у сумі 35414,25 грн, за договором №\~5378226 від 02 вересня 2023 року у сумі 31537,20 грн та за договором №\~100162165 від 08 вересня 2023 року у сумі 45457,50 грн, а всього 154834,03 грн. Відповідно до пункту 1 частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2824,82 грн у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: partial