Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня надходження заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу чи особи, куди дитину буде влаштовано. В обґрунтування своїх позовних вимог вказано на те, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . 12.11.2009 року до управління-служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради надійшов 15.09.2016 вх. № 981/10-7 від управління-служби у справах дітей Дніпропетровської міської ради, згідно якого до управління - служби надійшла інформація від мешканців Чечелівського району, що за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня дівчинка на ім`я [PERSON] . Дівчинка постійно знаходиться на дитячому майданчику біля двору без супроводу дорослих, сусіди періодично годують її, бо дитина голодна. У ході проведення роботи з родиною та з`ясування всіх обставин, спеціалістами управління-служби у справах дітей здійснено вихід за адресою проживання родини та було виявлено, що родиною не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а саме: квартира перебувала в занедбаному стані, потребувала генерального прибирання, відсутні продукти харчування та готові страви. Дівчинка виглядала на час виходу не доглянутою, голодною, дуже худорлявою та хворобливою. Крім цього, разом з родиною мешкав дідусь дівчинки - [PERSON] , який зловживав алкогольними напоями, а дівчинка була свідком цього. Отже, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, 16.09.2016 року мати дитини, [PERSON] написала заяву щодо влаштування дитини до центру соціально психологічної реабілітації дітей. За клопотанням управління-служби малолітню [PERSON] , влаштовано до Комунального закладу соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації «Барвінок» Дніпровської міської ради. Згідно з наказом управління-служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 16.09.2016 № 62 [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Також, ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] громадянкою [PERSON] та не піклування її про дитину підтверджується листами Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7» та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, згідно яких жінка не створює для дитини належних умов, її вихованням не займається. Спеціалістами управління-служби у справах дітей неодноразово проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] щодо необхідності наведення ладу в житловому приміщенні, а також необхідності створення належних умов для повноцінного проживання та розвитку дитини, відповідального ставлення до виховання доньки, належного догляду за нею. Безвідповідальне ставлення до виховання дитини, її розвитку та соціалізації призвело до того, що 13.08.2022 року до відділення поліції № 6 Дніпропетровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення через лінію «102» про те, що [PERSON] (12 років) розповіла подругам, що зустрічається з хлопцем, якому 29 років та вони мають інтимні стосунки. Також повідомили, що в квартирі [PERSON] дуже брудно, батьки постійно вживають алкогольні напої. Інспекторами сектору ювенальної превенції відділення поліції Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснено виїзд за адресою проживання родини: [ADDRESS] , де було встановлено наступне: в квартирі мешкають, [PERSON] , [INFO] і донька - [PERSON] , [INFO] , співмешканець матері - [PERSON] , [INFO] . На місці було встановлено, що є друг родини [PERSON] , [INFO] , який з дозволу матері іноді возить [PERSON] на дачу, щоб вона відпочила від міста та покупалась в річці. Повідомлення про розбещення неповнолітньої не підтвердилось, але під час перебування за місцем мешкання родини, інспекторами встановлено, що умови мешкання дитини в квартирі погані, а саме: квартира однокімнатна, родина спить в одній житловій кімнаті, в якій мати та її співмешканець палять цигарки, на столі біля дивану була повна попільничка, в повітрі стоїть постійний цигарковий сморід, в квартирі брудно, розкидані брудні речі та пляшки з-під алкогольних напоїв, відсутнє електропостачання, через це відсутній холодильник та запаси їжі. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення' за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Також, в подальшому родина неповнолітньої дитини, неодноразово продовжувала потрапляти в поле зору правоохоронних органів через недбале ставлення матері до виховання дитини та її злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно з наказом управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 01.04.2024 року № 36 неповнолітню було взято на облік, як дитину, яка схильна до самовільного залишення свого постійного місце проживання. Також, згідно характеристик КЗО «Неповна середня загальноосвітня школа-інтернат №2» Дніпровської міської ради мати [PERSON] часто відмовляється спілкуватись з педагогами школи навіть в телефонному режимі, не відвідує батьківські збори. Не має постійного місця роботи. Були випадки появи матері у стіні алкогольного сп`яніння. [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню доньки. 01.05.2024 року та 05.06.2024 року на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Внаслідок чого комісією прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини та рекомендовано органу опіки та піклування підготувати відповідний висновок та позов до суду. В судове засіданн я представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником було надано до суду заяву відповідно до якої просила розгляд справи завершувати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 15 серпня 2017 року №00018530334 державна реєстрація проводилась відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] неодноразово притягнена до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків постановами Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровську, а саме: від 28.09.2022 року № 204/6577/22, від 02.03.2023 року № 204/12012/22, від 18.03.2024 року № 204/2091/24, від 20.03.2024 року № 204/2092/24, від 03 червня 2024 року 204/3945/24. Згідно з наказом управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 01.04.2024 № 36 неповнолітню [PERSON] , [INFO] було взято на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах та як дитину, яка схильна до самовільного залишення свого постійного місця проживання. Згідно Розпорядженням Голови Центральної адміністрації ДМР від 11.09.2024 року №399р затверджено висновок, відповідно до якого вирішено за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі злісним ухиленням від виконання батьківських обов`язків, веденням нею аморального способу життя та зловживання алкогольними напоями, що провокує негативні прояви в їх поведінці та становить загрозу для життя та здоров`я дитини. В судовому засіданні було надано пояснення свідком [PERSON] , яка є працівником соціальної служби, пояснила, що 20 березня 2024 року вони отримали повідомлення, що [PERSON] не відвідує школу. Працівники вийшли на адресу проживання дитини. Дитина була хвора. Дівчинка проживала в однокімнатній квартирі, в якій відрізано світло. Зазначила, що у дитині відсутня декларація з лікарем. В школі відносно дитини - булінг. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положення вказаної Конвенції узгоджуються з нормами законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Суд зазначає, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифіковано Законом України № 69-V від 03 серпня 2006 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. В судовому засіданні було допитано дитину [PERSON] в присутності психолога, яка вказала, що проживає наразі в м. Макучево, вже три місяці. Коли проживала з матір`ю погано їла, готовили у сусідів, оскільки дома не було світла та води, мати пила кожну неділю. Вказала, що наразі хоче залишитися в м. Мукачево. Вирішуючи питання про відібрання дитини у матері суд дійшов висновку, що умови в яких опинилася дитина, у зв`язку із неможливістю матері забезпечити їй безпечні умови існування та розвитку, тому є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно же до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Слід зазначити, що інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Зокрема згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У зв`язку з вищевказаними положеннями чинного законодавства, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зокрема нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно же з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами 11 вересня 2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 11 вересня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу чи особи, куди дитину буде влаштовано. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved