Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого зазначив, що перебував із [PERSON] у офіційному шлюбі з 14.07.2017 до 08.12.2020 року. Від шлюбу народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . 08.12.2020 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб був офіційно припинено, діти залишились проживати з позивачем. З початком збройної агресії РФ проти України, позивач разом із своєю матір`ю відправив усіх дітей до Німеччини. [INFO] мати позивача померла у Німеччині і до Німеччини приїхала відповідачка для догляду за дітьми. Позивач зазначає, що незважаючи на його постійну фінансову допомогу на утримання дітей, [PERSON] через свого представника в Україні звернулась до Дзержинського суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] 15 серпня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова був винесений судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей починаючи з 05.07.2023 та відкрито виконавче провадження № 72914806 від 03.10.2023. У жовтні 2024 року двоє неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] та [PERSON] повернулись до України та почали проживати із батьком за адресою: [ADDRESS] на повному його фінансовому утриманні позивача. Донька, [PERSON] залишилась проживати із матір`ю у Німеччині. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 з [PERSON] припинено стягнення аліментів на [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на підставі судового наказу № 638/7104/23 від 17 липня 2023 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова. Аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх доходів позивача продовжуються стягуватись, що позивачем не оспорюється. Позивач зазначає, що самостійно не може забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, тому відповідач, яка є здоровою та працездатною, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). [PERSON] просив суд стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 лютого 2025 року і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.2017 (видано повторно) та Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.07.2008 відповідно. 17 липня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ № 638/7104/23, яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05.07.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року у справі № 638/19448/24, яке набрало законної сили 25 лютого 2025 року, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу № 638/7104/23 від 17 липня 2023 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова. Після набрання рішенням законної сили ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням та до досягнення [PERSON] повноліття. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 7, 12, 14) та Актом обстеження умов проживання від 11 жовтня 2024 року (а.с. 16). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 182 СК України). Частиною 3 статті 183 ЦПК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, у ч. 3 ст. 183 СК України законодавець закріпив загальний підхід до визначення частка заробітку (доходу) платника аліментів, а саме 1/3 частка заробітку (доходу) платника аліментів на утримання двох дітей. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що для стягнення аліментів у розмірі, меншому, ніж це передбачено ч. 3 ст. 183 СК України, повинні існувати поважні та непереборні обставини, які позбавляють платника аліментів об`єктивної можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, та які відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення її від обов`язку утримувати дітей з урахуванням їх потреб. Також відповідачем не надано доказів перебування у неї на утриманні інших осіб, яких вона зобов`язана утримувати відповідно до закону. Суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває дочка [PERSON] , проте з відповідача на її утримання стягуються аліменти у розмірі 1/4 від доходу платника аліментів. Відповідачем не надано доказів щодо стану її здоров`я, який позбавляє її сплачувати аліменти на утримання дітей в зазначеному розмірі. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, відтак має об`єктивну можливість та зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від доходу. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, ту обставину, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд стягує з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2025 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання цього позову, тобто у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved