Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.02.2024 здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», також відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-яких операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 01.02.2024 підписала паспорт кредиту за допомогою OTP пароля, після чого із відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано кредитний договір б/н від 01.02.2024 (надалі - Договір) про надання строкового кредиту у розмірі 32300,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний графік кредиту. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за вказаним Договором не виконала, внаслідок чого станом на 29.09.2024 має заборгованість в розмірі 35207,00 грн, з яких 32300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2907,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.02.2024 у сумі 35207,00 грн, а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено у справі судове засідання на 11.12.2024. Ухвалою суду від 11.12.2024 відкладено судовий розгляд цивільної справи на 30.12.2024. Ухвалою суду від 30.12.2024 клопотання представника відповідача - адвоката Моленя Р.Б. задоволено, вирішено розгляд цивільної справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором проводити за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання у справі на 15.01.2025. 15.01.2025 представником відповідача - адвокатом Моленем Р.Б. подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача зазначає, що 01.02.2024 відповідач не укладала жодних договорів із позивачем, у тому числі кредитних, не користувалась коштами, наданими відповідно до зазначеного вище кредитного договору, оскільки 01.02.2024 близько 15:00 год. на телефонний номер відповідача [NUMBER] надійшов дзвінок з телефонного номеру [NUMBER] . Під час телефонної розмови невідома особа представилась працівником компанії-оператора мобільного зв`язку «Київстар» та попросила відповідача повідомити цій особі числовий код, який надійшов відповідачу на номер телефону [NUMBER] у СМС-повідомленні. Одразу після виконання вказаних дій відповідач втратила доступ до мобільного та інтернет-зв`язку, доступ до власного кабінету у додатку «Приват24» та, відповідно, усіх банківських рахунків та платіжних карток, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк». Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером відповідача як клієнтки АТ КБ «ПриватБанк». Однак, 01.02.2024 о 15:00 год. відповідач втратила можливість використовувати номер телефону [NUMBER] як свій фінансовий номер. У подальшому невідомі особи без відома та дозволу відповідача, від її імені, користуючись її фінансовим номером телефону та усіма особистими даними та документами, що знаходились у кабінеті додатку "Приват24", вчиняли певні дії, як наприклад, укладення договорів із службами миттєвого кредитування, інших кредитних договорів, переказ коштів на невідомі відповідачу рахунки. 01.02.2024 близько 17:00 відповідач звернулась до свого оператора зв`язку та на її прохання номер телефону [NUMBER] було заблоковано. Окрім цього, 01.02.2024 відповідач звернулась в телефонному режимі до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням заблокувати її карткові рахунки для попередження вчинення шахрайських дій. 02.02.2024 відповідач звернулась у поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення та за вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження №12024211040000319 за ч. 4 ст. 190 КК України, шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Отже, 01.02.2024 о 15:00 відповідач втратила доступ (можливість використовувати) до свого фінансового номера [NUMBER], власного акаунту у «Приват24», усіх платіжних інструментів та, відповідно, не могла укласти та не укладала із позивачем кредитного договору №б/н від 01.02.2024, підписаного (згідно відомостей позивача) о 15:28. Зважаючи на те, що відповідач не вчиняла жодних дій, спрямованих на укладення спірного кредитного договору, такий договір є неукладений, а правовідносини за ним не виникли. Отже, між відповідачем та позивачем відсутні будь-які зобов`язальні правовідносини, відтак, на переконання представника відповідача, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.02.2024 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню (том 1, а.с. 113-129). Ухвалою суду від 15.01.2025, постановленою в судовому засіданні, продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято до розгляду поданий представником відповідача відзив на позовну заяву. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 10.02.2025. 21.01.2025 представником позивача Меркуловою В.В. подано відповідь на відзив, яка надійшла до суду 28.01.2025, у якій зазначає, що викладені представником відповідача обставини та аргументи не відповідають дійсності, є необґрунтованими і надуманими, виходячи з наступного. На спростування доводів представника відповідача щодо факту неукладення кредитного договору між сторонами, зазначено, що згідно копії анкети-заяви від 01.02.2024 вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також з копії анкети-заяви чітко слідує, що відповідач висловила згоду на укладення договору та виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 01.02.2024 підписала паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 01.02.2024 про надання строкового кредиту у розмірі 32300,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки 18% та додатково підписано графік кредиту. Таким чином, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Стосовно доводів представника відповідача про заволодіння коштами з картки відповідача третіми особами шахрайським способом, представник позивача зазначила, що за даним фактом Управлінням безпеки по Західному макрорегіону ГО проведено службове розслідування. У ході проведення службового розслідування встановлено, що по картковому рахунку відповідача проведено запит на отримання PIN-коду картки через «Приват24», також відбулася зміна пароля на вхід в «Приват24» відповідача з використанням PIN-коду картки [NUMBER] ; аналізом логів входу [PERSON] в «Приват24» під логіном «[NUMBER]» зафіксовано нетиповий клієнту вхід з WEB-версії «Пр24», та з нетипового девайсу: REDMI ANDROID, 11 при типовій для відповідача моделі - SM-A225F/SAMSUNG та у ході перевірки встановлено, що 01.02.2024 вхід в акаунт відповідача здійснено з шахрайських пристроїв: SMARTPHONE [NUMBER] MOZILLA/5.0 (LINUX; ANDROID 10; K) APPLEWEBKIT/537.36 (KHTML, LIKE GECKO) C та PHONE220333QNY/REDMI [NUMBER] 360С7СD81BBC5FDB. Також представник позивача зазначила, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS- повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи «Приват24», паролі Mobile Banking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. При цьому клієнт, відповідач у справі, несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування картки, рахунку та руху коштів на картрахунку і за всі операції, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, системи «Приват24» з використанням передбачених Умовами засобів ідентифікації та аутентифікації. З огляду на вказане, факт шахрайства стосовно [PERSON] став можливим через порушення відповідачем Умов та правил надання банківських послуг, а саме пунктів 1.1.10.10.1, 1.1.10.10.2, 1.1.10.10.9. Ураховуючи наведені обставини, просить задовольнити позов АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі (том 1, а.с. 133-147). Ухвалою суду від 10.02.2025 підготовче засідання відкладено на 26.02.2025 у зв`язку із задоволенням судом клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 26.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2025 о 12:00 год. 24.03.2025 представником відповідача - адвокатом Моленем Р.Б. подано додаткові письмові пояснення у справі, у яких зазначено, що спірний кредитний договір був підписаний одразу після зміни через фінансовий номер клієнта [NUMBER] паролю входу до акаунту відповідача у «Приват24», входу в особистий акаунт відповідача в «Приват24» з невідомих (шахрайських) пристроїв, що свідчить про те, що відповідач не укладала цього договору. Щодо тверджень позивача, що відповідач надала можливість стороннім особам здійснити фінансові операції через свій мобільний застосунок «Приват24» з коректним введенням логіну та паролів, які надходили на фінансовий мобільний номер телефону відповідача, що підтверджує належне проведення автентифікації (авторизації) клієнта банку, представник відповідача вважає такі необґрунтованими, оскільки під час входу в особистий кабінет «Приват24» чи під час зміни паролю не вимагається введення таких даних, як номера мобільного телефону, введення останніх 4 цифр особистої активної картки банку, електронної адреси, присвоєння паролю для входу. А тому під час входу [PERSON] в особистий кабінет «Приват24» 01.02.2024 банк не міг провести належну ідентифікацію клієнта. На підставі наведеного, позивачем не доведено ані волевиявлення відповідача на укладення спірного кредитного договору, ані волю останньої на здійснення спірних транзакцій на загальну суму 32300,00 грн, що були здійснені 01.02.2024 з нетипового пристрою. Оскільки позивач не здійснив належної ідентифікації особи під час входу до облікового запису з невідомого пристрою, під час укладення договору та відкриття кредитного рахунку, вважає, що відповідач не має нести відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу банку та використання коштів. Окрім зазначеного, також наголосив, що позивачем не підтверджено ту обставину, що відповідач сприяла своїми діями (бездіяльністю) заволодінню третіми особами вищезазначеними кредитними коштами у розмірі 32300,00 грн. При вирішенні спору просив врахувати правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 13.05.2015 у справі №6-71цс15 та висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 08.02.2018 у справі №552/2819/16-ц, від 14.02.2018 у справі №127/23496/15-ц, від 20.06.2018 у справі №691/699/16-ц, від 03.07.2019 у справі №537/3312/16-ц, від 26.08.2020 у справі №766/19614/18, від 11.09.2024 у справі №753/12781/23, від 06.03.223 у справі №176/1445/22. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі (том 2, а.с. 1-5). 03.04.2025 від представника позивача надійшла до суду заява, доводи якої фактично зводяться до доводів, викладених у відповіді на відзив на позовну заяву (том 2, а.с. 10-14). Ухвалою суду від 24.03.2025, постановленою у судовому засіданні, оголошено перерву у розгляді справи до 10.04.2025 о 12:00 год., а 10.04.2025 до 24.04.2025 о 15:30 год. за клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні представник позивача Ваврик Ю.П. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та запереченнях на додаткові пояснення, просив позов задовольнити у повному обсязі. Серед іншого, вказав, що 01.02.2024 із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 01.02.2024 про надання строкового кредиту у розмірі 32300,00 грн. На даний час відсутнє рішення суду, в якому було б встановлено, що вказаний договір укладено іншою особою, або про визнання договору недійсним. Відтак банк діяв законно, вважав, що підпис належить [PERSON] . Представник позивача не заперечив, що відповідач могла стати жертвою шахрайських дій, однак наголосив, що в такому випадку саме з вини [PERSON] відбулося розголошення конфіденційних даних (паролів, пін-кодів тощо), внаслідок чого зловмисниками було отримано доступ до її акаунту в «Приват24» та здійснено відповідні операції. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача - адвокат Молень Р.Б. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових пояснення, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що 01.02.2024, після дзвінків невідомої особи, відповідач втратила доступ до свого фінансового номера, акаунту у «Приват24» та усіх платіжних інструментів, відповідно, не укладала із позивачем кредитного договору №б/н від 01.02.2024. Наголосив, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] розголосила будь-яку персональну інформацію, своїми діями сприяла втраті конфіденційних даних та надала доступ до своїх банківських рахунків третім особам, які незаконно заволоділи кредитними коштами у розмірі 32300,00 грн. Також у своїх доводах представник відповідача покликався на практику Верховного Суду, зокрема, просив врахувати правові виснови Верховного Суду, викладені у постанові від 11.09.2024 у справі № 753/12781/23, за змістом яких саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 01.02.2024 з використанням ОТР-паролю [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - заява про приєднання). Вказана заява про приєднання підписана ОТР-паролем 01.02.2025 о 15:15 год. (том 1, а.с. 8-20). Як вбачається зі змісту зазначеного документа, підписанням заяви про приєднання [PERSON] на підставі статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Система переказів PrivatMoney», «Операції у відділеннях (умови та правила проведення операцій у відділеннях Банку)», «Автоплатежі», «Сервіс BankID» Умов та Правил АТ КБ «ПриватБанк», що розміщенні в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Відповідно до пункту 14 вказаної заяви про приєднання сторони узгодили використання простого електронного підпису, зокрема за допомогою ОТР-паролю, при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в т. ч., але не виключно, платіжних послуг, укладення між сторонами кредитних договорів, будь-яких інших правочинів, підписання електронних документів. При підписанні електронних документів, здійсненні будь-яких платіжних операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю або одноразового ідентифікатора як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку дію, платіжну операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення будь-якої дії, платіжної операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової або алфавітно-цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТР-паролю або одноразовому ідентифікатору на фінансовий номер телефону клієнта або в особистий кабінет клієнта в системі «Приват24», доступ до якого можливий виключно з використанням фінансового номера телефону (пункт 14.3 заяви про приєднання). 01.02.2024 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з використанням простого електронного підпису (ОТР-паролю) укладено кредитний договір № б/н, за умовами пункту 2.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі, (відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника) в розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни. Вказаний кредитний договір підписано [PERSON] з використанням простого електронного підпису (ОТР-паролю) 01.02.2024 о 15:28 год. (том 1, а.с. 45-51). Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 договору кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] ). Банк надає позичальнику «Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою», договір та графік шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування «Приват24» та відправки на електронну пошту позичальника, що визначена при ідентифікації позичальника. Сторони визначили, що позичальник підписує договір, графік та паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» простим електронним підписом. У пункті 1 договору сторони визначили його істотні умови, а саме: тип кредиту - строковий кредит, сума кредиту - 32300,00 грн, строк кредитування - 36 міс, порядок повернення кредиту - щомісяця рівними частинами згідно з графіком платежів. Також в пункті 1 договору наведено розрахунок загальних витрат за кредитом - 17442 грн та орієнтовану загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 49742,00 грн. За користування кредитом, окрім того, було встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 1,5 % на місяць (18 % річних), реальна річна процентна ставка визначена в розмірі 35,31 % річних. Згідно з пунктом 4.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно з графіком, шляхом зарахування на рахунок [NUMBER] . Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком щодня, не пізніше дня сплати платежу, зазначеного в графіку. Проценти розраховуються на загальну суму кредиту, зазначену в розділі 1 «Істотні умови кредитування» цього договору. До вищевказаного кредитного договору також долучено паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк», підписаний [PERSON] 01.02.2024 о 15:27:56 год. простим електронним підписом (том 1, а.с. 21-23). 01.02.2024 з використанням простого електронного підпису (ОТР-паролю) сторонами підписано графік платежів «Кредит готівкою», який, серед іншого, містить обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит «Кредит готівкою» (том 1, а.с. 54-55). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), встановлено, що 01.02.2024 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 01.02.2024 на вказаний рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 32300,00 грн та 01.02.2024 зменшено кредитний ліміт на суму 32300,00 грн (том 1, а.с. 7 зворот). З виписки за договором № б/н за період з 01.02.2024 по 01.10.2024 вбачається, що 01.02.2024 з картки [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в розмірі 32300,00 грн та у період з 02.03.2024 по 02.08.2024 щомісячно списувалися відсотки за користування кредитом (том 1, а.с. 7). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.02.2024, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 20.09.2024 загальна заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 35207,00 грн, з яких: 32300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - за поточним тілом кредиту, 32300,00 грн - за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, 2907,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 0,00 грн - заборгованість по пені, 0,00 грн - заборгованість по комісії (том 1, а.с. 6). 01.02.2024 близько 17:00 год. [PERSON] виявила шахрайські дії щодо списання коштів з її картки [NUMBER] . Також 01.02.2024 о 17:24:57 год. зареєстровано звернення [PERSON] в ПК «Opereta» про вчинення 01.02.2024 шахрайських дій третіми особами відносно неї, внаслідок яких з її карткових рахунків несанкціоновано списано грошові кошти у сумі 202875,00 грн. З висновку службового розслідування, проведеного СБ АТ КБ «Приватбанк» слідує, [PERSON] 01.02.2024 звернулася на лінію клієнтської підтримки «3700» та повідомила, що 01.02.2024 їй зателефонував невідомий від імені співробітника «Київстар» ( [NUMBER] ) та повідомив, що потрібно провести актуалізацію sim-карти для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку, на що [PERSON] погодилась та передала інформацію з отриманих повідомлень та згодом виявила несанкціоновані списання коштів зі свого карткового рахунку. Також [PERSON] виявила, що її фінансовий мобільний телефон [NUMBER] заблоковано, а тому нею змінено фінансовий номер на новий [NUMBER] . Також в ході службового розслідування встановлені наступні операції відносно клієнтки [PERSON] : 01.02.2024 14:59:03 по картковому рахунку клієнтки проведено запит на отримання PIN-коду картки через «Приват24», 01.02.2024 14:59:21 відбулася зміна пароля на вхід в «Приват24» з використанням PIN-коду картки [NUMBER] , 01.02.2024 14:59:24 під логіном [NUMBER] зафіксовано нетиповий для клієнта вхід з WEB-версії «Пр24», а саме Smartphone Android, 10 Chrome Mobile, 01.02.2024 15:08:17 під акаунтом [NUMBER] відбувався також вхід з нетипового для клієнта девайсу Phone 220333QNY/Redmi Android, 11. При цьому типова для клієнтки модель SM-A225F/Samsung, ідентифікатор imei - [NUMBER] . У ході перевірки було подано заявку вибірка Web (SIMMON, Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, реф. заявки 240207RQ796322).Відповідно до отриманих даних встановлено, що 01.02.2024 вхід в акаунт клієнтки [PERSON] здійснено з шахрайських пристроїв: Smartphone [NUMBER] Mozilla/5.0 (Linux, Android 10; K) Applewebkit/537.36 та Phone 220333QNY/Redmi [NUMBER] (том 1, а.с. 136-140). Також судом встановлено, що 02.02.2024 [PERSON] звернулася до Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. На підтвердження звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій представник відповідача надав суду відповідний витяг з ЄРДР та матеріали кримінального провадження (том 1, а.с. 179-222). Так, 02.02.2024 відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12024211040000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. З Витягу з ЄРДР №12024211040000319 від 02.02.2024 вбачається, що 02.02.2024 до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою звернулася [PERSON] , [INFO] , про те, що 01.02.2024, невідома особа, використовуючи номер телефону [NUMBER] під приводом послуг зв`язку, шляхом проведення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами останньої із банківської картки «ПриватБанк» № [NUMBER] у сумі 120750 грн та 7269 грн кредитних коштів, чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 128019 грн (том 1, а.с. 121, 179). У подальшому постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури від 26.03.2024 визначено підслідність у кримінальному провадженні №12024211040000319 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за ВП №1 (м. Кривий Ріг) Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області, оскільки з матеріалів провадження встановлено, що злочин був закінченим на території, яка знаходиться під юрисдикцією ВП №1 (м. Кривий Ріг) Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області (том 1, а.с. 201). На час розгляду цієї цивільної справи триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у якому відповідач є потерпілою. На вимогу ухвали суду про витребування доказів від 10.02.2025 Приватним акціонерним товариством «Київстар» надіслано інформацію №2138/з/КТ від 13.02.2025, за змістом якої електронні комунікаційні послуги за телефонним номером [NUMBER] у період з 30.01.2024 по 03.02.2024 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі або реєстрації відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 №235 та за жодною особою, зокрема, за [PERSON] , номер зареєстрований не був. Відповідно, відсутні достатні законні підстави вважати, що саме [PERSON] була користувачем телефонного номера [NUMBER] у період з 30.01.2024 по 03.02.2024. Також повідомлено, що 01.02.2024 о 14:55 год. здійснено самостійну заміну сім-карти з телефонним номером [NUMBER] на іншу сім-карту з тим самим телефонним номером, без залучення фахівців ПрАТ «Київстар» або фахівців спеціалізованих партнерських магазинів «Київстар». 01.02.2024 о 16:50 год. телефонний номер [NUMBER] було заблоковано за порушення, передбачені Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 та Умовами надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар». Станом на теперішній час відновлення надання послуг за вказаним номером не здійснювалось (том 1, а.с. 223-224). Крім того, ПрАТ «Київстар» надано інформацію про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримані СМС повідомлення номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період з 30.01.2024 по 03.02.2024 (том 1, а.с. 225). З вказаної інформації, зокрема, встановлено, що 01.02.2024 на номер телефону [NUMBER] здійснено три вхідних дзвінки з телефонного номера [NUMBER] : о 14:40:28 год. тривалістю 8 сек.; о 14:40:55 год. тривалістю 156 сек.; о 14:45:38 год. тривалістю 261 сек. (том 1, а.с. 225 зворот). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 56 частини першої статті 1 Закону України від 30.06.2021 № 1591-IX «Про платіжні послуги» передбачено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. У пункті 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів передбачено обов`язок користувача не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. Згідно із пунктом 146 розділу VII вказаного Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до пункту 147 розділу VII згаданого Положення власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків. Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний правовий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №202/10128/14, від 13.09.2019 у справі №501/4443/14, від 20.11.2019 у справі №577/4224/16, від 17.06.2021 у справі №759/4025/19, від 16.08.2023 у справі №176/1445/22, від 06.09.2023 у справі №686/30030/21. У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходив з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. У постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №127/23496/15-ц та від 20.06.2018 у справі №691/699/16-ц зазначено, що встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Також у постанові від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16 Верховний Суд виснував, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім цього, у постановах Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22, від 11.09.2024 у справі № 753/12781/23 зазначено, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Вказані правові висновки Верховного Суду в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як підтверджується інформацією про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримані СМС повідомлення номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період з 30.01.2024 по 03.02.2024, наданою ПрАТ «Київстар» на вимогу ухвали суду про витребування доказів, 01.02.2024 на номер телефону [NUMBER] здійснено три вхідних дзвінки з телефонного номера [NUMBER] : о 14:40:28 год. тривалістю 8 сек.; о 14:40:55 год. тривалістю 156 сек.; о 14:45:38 год. тривалістю 261 сек. (том 1, а.с. 225 зворот). У протоколі допиту потерпілого від 03.02.2024 зафіксовано показання [PERSON] , за змістом яких 01.02.2024 вона отримала дзвінок з телефонного номера [NUMBER] , у ході якого невідомий чоловік представився працівником оператора мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар» та запропонував їй створити нову сім-карту з метою покращення якості зв`язку. Для цього потрібно було повідомити код, який надійшов у СМС-повідомленні, що вона і зробила (том 1, а.с. 186-187). Так, з інформації про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримані СМС повідомлення номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період з 30.01.2024 по 03.02.2024, наданої ПрАТ «Київстар», вбачається, що 01.02.2024 о 14:44:23 год. на номер телефону [NUMBER] надійшло 4 вхідних СМС від контакта «KYIVSTAR» (том 1, а.с. 225 зворот). Надходження на номер телефону [NUMBER] від контакта «KYIVSTAR» 01.02.2024 о 14:44 год. відповідного СМС про прийняття заявки на заміну сім-картки підтверджується також фото екрана мобільного телефону [PERSON] , який додано до протоколу огляду предмету від 03.02.2024 (том 1, а.с. 194). Таким чином, відповідач повідомила, як вважала представнику ПрАТ «Київстар», лише код, який надійшов їй у вигляді СМС-повідомлення від контакта «KYIVSTAR». Внаслідок виконання вказаних дій [PERSON] втратила доступ до свого фінансового номера клієнта банку, інтернет зв`язку, доступ до особистого кабінету у «Приват24». Виявивши несанкціоноване втручання у роботу її акаунту«Приват24», [PERSON] невідкладно 01.02.2024 звернулася на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» за номером «3700», повідомивши про шахрайські дії з її банківською карткою, після чого її рахунок було заблоковано. Так, за результатами проведеної АТ КБ «ПриватБанк» перевірки встановлено, що 01.02.2024 о 14:59:03 год. по картковому рахунку [PERSON] проведено запит на отримання PIN-коду картки через «Приват24» та після цього змінено пароль на вхід в «Приват24» з використанням PIN-коду картки [NUMBER] , 01.02.2024 о 14:59:24 год. та 15:08:17 год. здійснено входи в акаунт «Приват24» [PERSON] з нетипових для клієнта пристроїв. Крім цього, 02.02.2024 [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї 01.02.2024 шахрайських дій, на підставі якої 02.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12024211040000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якому [PERSON] визнано потерпілою. На час розгляду справи за даним фактом триває досудове розслідування. Водночас посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження, тоді як згідно з усталеною практикою Верховного Суду, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Поряд з цим, як підтверджується матеріалами справи, перевіркою сервісів банку було встановлено зміни у обліковому записі користувача (зміна паролю) та вхід до застосунку «Приват 24» клієнта [PERSON] з нетипових (шахрайських) пристроїв: Smartphone [NUMBER] Mozilla/5.0 (Linux, Android 10; K) Applewebkit/537.36 та Phone 220333QNY/Redmi [NUMBER]. Тоді як типова для клієнтки модель SM-A225F/Samsung, ідентифікатор imei - [NUMBER] . Відтак суд дійшов переконання, що [PERSON] не мала наміру та волевиявлення на здійснення 01.02.2024 будь-яких банківських операцій за своїм банківським рахунком, отримання кредитних коштів та їх використання, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважувала, після виявлення списання коштів з рахунку відразу звернулася із заявою до поліції та повідомила банк. Також, якщо не доведено волевиявлення [PERSON] на отримання кредитних коштів 01.02.2024 у відповідному розмірі, то і проценти як плата за користування цими коштами у розмірі 2907,00 грн не повинні стягуватися, з огляду на те, що [PERSON] кредитними коштами не користувався. Таким чином, зібрані у справі докази дають підстави для висновку, що [PERSON] своїми діями не сприяла здійсненню оспорюваних банківських операцій. Належних доказів на спростування вищезазначених обставин та, навпаки, підтвердження списання банком цих коштів з відома власника рахунків, позивачем не представлено. Водночас у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів. На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 06.03.2023 у справі № 176/1445/22. Крім цього, суд ураховує нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. Тому, враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів, сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач платіжної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей платіжної картки, її особового рахунку, акаунту в додатку «Приват24», незаконному використанню номера платіжної картки, ПІН-коду, CVV коду, терміну дії чи іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 01.02.2024 щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 32300,00 грн, відтак у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким [PERSON] не отримувала кошти, слід відмовити.

Outcome: dismissed