Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині грудня 20324 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 9 лютого 2021 року ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту № 20645. За яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 20 днів повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 12000 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками - 10000 гривень 00 копійок. В подальшому, на підставі договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги за вищевказаним договором. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 12000 гривень 00 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 10500 гривень та витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 05.03.2025 року подав до суду заяву, про додаткове стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10500 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій просив застосувати норми ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він являється військовослужбовцем та учасником бойових дій. На цій підставі просив позов задовольнити в частині стягнення з нього тіла кредиту в розмірі 2000 гривень, а в частині стягнення відсотків відмовити. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 9 лютого 2021 року ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» уклало з [PERSON] договір про надання фінансового кредиту № 20645. За яким ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 20 днів повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом (а.с.19-24). ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією інформаційної довідки № 1179/10 від 22 жовтня 2024 року, наданою ТОВ «Платежі онлайн» (а.с.26). Відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 27 березня 2023 року № 156, [PERSON] перебував на військовій службі з контрактом у військовій частині [NUMBER] НГ України з 11 листопада 2019 року. Згідно копії довідки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 16 травня 2024 року № 1170, [PERSON] в період з 14.02.2024 року по 26.02.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 5 липня 2024 року. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання», гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», а також главою 73 «Факторинг» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання фінансового кредиту № 20645 від 9 лютого 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «[NUMBER]». У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» в електронній формі (а.с.25). Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. 17 лютого 2022 року було укладено договір факторингу №02-17/02/2022 (а.с.28-35), відповідно до якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 20645 від 9 лютого 2021 року. Вказана обставина підтверджується копією Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року та копіями платіжних інструкцій про розрахунок за відступлені права вимоги за договором факторингу №02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року (а.с.36-38). Як вбачається із змісту позовної заяви ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12000 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками - 10000 гривень 00 копійок. Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків відповідач посилався на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Таким чином, на відповідача [PERSON] , поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а кредитна установа ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р. у справі № 502/1438/18. Як зазначено вище, довідками військових частин підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі з 11.11.2019 року. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Зазначене вище щодо правильного застосування положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повністю узгоджується з правовими висновками, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд в обов`язковому порядку має враховувати при застосуванні норм права у спірних правовідносинах, що викладені в таких постановах: від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18); від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18); від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18); від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18); від 04 вересня 2019 року у справі №554/10264/17 (провадження № 61-42778св18); від 18 січня 2023 року справа № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22). Зокрема, суд Касаційної інстанції при застосуванні положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» переглядаючи законність та обґрунтованість рішення судів нижчих інстанцій по суті заявлених учасниками справи касаційних вимог щодо права військовослужбовця та членом їх сімей на звільнення від нарахованих штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом дійшов до наступного правового висновку. Наявність у відповідача статусу учасника бойових дій очевидно свідчить про його участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду. Отже, суд ухвалюючи рішення бере до уваги, що у відповідача [PERSON] відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом на підставі ч.15 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 2000 гривень. У задоволенні решти заявлених позовних вимог, слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З платіжної інструкції №33581 від 4 грудня 2024 року вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок (а.с.1). Оскільки позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено частково, а саме на 16,67 % (2000 / (12000 / 100)), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 403 гривні 81 копійка ((2422,40/100) х 16,67%) грн. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Пархомчук С.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року (а.с.39-43). Зі змісту акту про отримання правової допомоги від 3 березня 2025 року та рахунку, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесло ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» становить 10500 гривень. Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то й заявлені позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на 16,67%, що становить 1750 гривень 35 копійок (10500 / 100 х 16,67%). На підставі викладеного та

Outcome: partial