Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У грудні 2021 року адвокат Оверковський Костянтин Володимирович в інтересах [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» (далі - відповідач, було перераховано АТ «Ощадбанк»), третя особа Перший відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) про стягнення грошових коштів. У обґрунтування позовних вимог вказано, що під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 2-1455-2010 за яким було незаконно відкрито ВП № [NUMBER] було стягнуто з доходів боржника суму в загальному розмірі 7 927,60 грн. за період з 12.2019 року - 11.2020 року. Факт визнання дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо відкриття виконавчого провадження [NUMBER] неправомірними (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення) - є підставою для повернення майна. На підставі викладеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 7 053,29 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2022 року позовну заяву, залишено без руху. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 27.06.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про приєднання доказів. 09.08.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2022 року цивільну справу №127/35841/21, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року цивільну справу №127/35841/21 - прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Соколова О.М. Ухвалено, розглядати справу за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 22.01.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. 25.09.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, у матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Матеріалами справи встановлено, що 06.12.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист №2-1455-2010 в частині боржника [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за договором іпотечного кредиту в розмірі 1 204 351, 52 грн. Постановою Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сиридюк Т.В. від 01.10.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] по виконанню вищезазначеного виконавчого листа стосовно [PERSON] в розмірі загальної заборгованості в сумі 1 018 232,26 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2021 року у справі № 127/2-1455/2010, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 11.08.2021 року та ухвалою Верховного Суду від 24.11.2021 року скаргу [PERSON] на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сиридюк Тетяни Василівни задоволено частково. Визнано дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сиридюк Тетяни Василівни щодо відкриття виконавчого провадження [NUMBER] неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сиридюк Тетяни Василівни від 01.10.2019 про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з виконання виконавчого листа №2-1455-2010 виданого Ленінським районним судом м. Вінниця 06 грудня 2010 року про стягнення заборгованості з [PERSON] у задоволенні решти вимог відмовлено. Так, матеріалами справи встановлено, що під час проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 2-1455-2010 за яким було відкрито ВП № [NUMBER] було стягнуто з доходів боржника [PERSON] суму в загальному розмірі 7 927,60 грн. за період з 01.12.2019 року - 09.11.2020 року, з яких 7 053,29 грн. - було перераховано АТ «Ощадбанк». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Факт визнання дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо відкриття виконавчого провадження [NUMBER] неправомірними (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення) - є підставою для повернення майна. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що відповідач безпідставно набув грошові кошти в розмірі 7 053,29 грн. то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позову відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, стороною позивача документально підтвердженні витрати на правову допомогу. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 5 000, 00 грн - понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved