Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Синюк С.Л., через систему «Електронний суд» звернувся 15.04.2025 до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі № 177/3092/24 (провадження № 2/177/169/25) щодо вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення суми страхового відшкодування, задоволено. Однак, судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачем. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача безпосередньою у позовній заяві вказано, що попередній (орієнтовний) розмір витрат, який позивач очікує понести на правничу допомогу складає 15000,00 грн. У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що докази понесених витрат позивачем на правову допомогу буде надано протягом 5 днів після проголошення рішення суду. Між адвокатом Синюком С.Л. та позивачем [PERSON] 14.04.2025 складено та підписано акт наданих послуг по договору про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого, адвокатом надано послуг вартістю 10000,00 грн, які він просить стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на користь позивача. Позивач та її представник правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Від представника позивача Синюка С.Л. надійшла заява про розгляд заяви за його та позивача відсутності. Вимоги за заявою підтримав у повному обсязі. Відповідач участі представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши вимоги заяви та письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2025 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області в справі № 177/3092/24 ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] ТДВ «СК\~«Кредо»про стягнення суми страхового відшкодування, задоволено частково. При цьому, питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд не вирішував (а.с.100-102). Як слідує зі змісту позовної заяви, у її тексті представником позивача зазначено, що [PERSON] очікує понести витрати за надання правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн, а у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що буде звертатися з остаточними вимогами щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в установленому законом порядку (а.с.56-58). Право на відшкодування судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якої заявник має право на відшкодування судових витрат (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01). Так, ст. 15 ЦПК України гарантовано право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Тобто, у разі звернення особи за захистом та/або представленням своїх прав та інтересів саме до адвоката, а не іншого спеціаліста в сфері юриспруденції, право на відшкодування відповідних витрат гарантується Законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України) шляхом подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . За ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Як слідує з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України); 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача Синюком С.Л. зроблено відповідну заяву про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, згідно з якої докази надання такої допомоги будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом встановлено, що інтереси позивача [PERSON] у справі за вищевказаним позовом представляв адвокат Синюк С.Л. на підставі договору про надання правової допомоги від 25.12.2024 № 46, ордеру від 26.12.2024 серії АІ №1765026 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.12.2018 серії КС № 6423/10 (а.с.109-112). Із акта наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 25.12.2024 № 46 слідує, що сторони погодили оплату таких юридичних послуг: консультація по справі, збір та підготовка документів, аналіз законодавства, підготування, складання процесуальних документів по справі, копіювання, надсилання матеріалів, участь в судових засіданнях, тощо. Загальна вартість фактично виконаної роботи та наданих послуг з договором становить 10\~000,00 грн (а.с.114). Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом. Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial