Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Волинській області звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що в ході позапланового заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що [PERSON] о 15 год. 00 хв. 27.01.2023 на території Ковельського спеціалізованого лісогосподарського приватного акціонерного товариства «Тур» в 48 кварталі 16 виділі зрізав без будь-яких дозволів сироростуче дерево породи вільха. 27.01.2023 відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення. 02.02.2023 була винесена постанова № 000086 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 65 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. [PERSON] 02.02.2023 сплатив штраф у сумі 510 грн. Державною екологічною інспекцією у Волинській області проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок зрізування сироростучого дерева породи вільха, відповідно до якого сума збитків становить 6503,62 грн., яка відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підлягає стягненню з відповідача на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області. Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник Державної Екологічної інспекції у Волинській області в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Ф.119, 06\~102\~401\~879 41. Відзиву на позов не подав. З огляду на неявку в судове засідання учасників справи, її розгляд судом відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, здійснено без їх участі. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК України). У судовому засіданні 23.04.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв?язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 13 год. 45 хв. 28.04.2025. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено що постановою Державної екологічної інспекції у Волинській області № 000086 від 02.02.2023, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн. Суть правопорушення полягає в тому, що [PERSON] 27.01.2023 о 15 год. 00 хв. на території Ковельського спеціалізованого лісогосподарського приватного акціонерного товариства «Тур» в 48 кварталі 16 виділі зрізав без будь-яких дозволів сироростуче дерево породи вільха. Постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 65 КУпАП від 02.02.2023 [PERSON] отримав 02.02.2023 та добровільно сплатив штраф у сумі 510 грн., що підтверджується копією квитанції. Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Волинській області проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок зрізування одного сироростучого дерева породи «вільха» на території 48 кварталі [NUMBER] виділі Ковельського Слат «ТУР» громадянином [PERSON] . Розмір заподіяної шкоди за порушення вимог природоохоронного законодавства становить 6503,62 грн.. На адресу відповідача [PERSON] було направлено претензію на суму 6503,62 грн., проте він її не відшкодував, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про рослинний світ» від 09.04.1999 з подальшими змінами і доповненнями (далі - Закон № 591-XIV) використання природних рослинних ресурсів здійснюється в порядку загального або спеціального використання. Згідно із ч.1 ст.9 Закону № 591-XIV у порядку загального використання природних рослинних ресурсів громадяни можуть збирати лікарську і технічну сировину, квіти, ягоди, плоди, гриби та інші харчові продукти для задоволення власних потреб, а також використовувати ці ресурси в рекреаційних, оздоровчих, культурно-освітніх та виховних цілях. Згідно із ч.1 ст.10 Закону № 591-XIV спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. У частині 5 статті 10 Закону № 591-XIV визначено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів місцевого значення здійснюється за дозволом, що видається в порядку, який визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Частина 1 ст. 69 КУпАП передбачає відповідальність за незаконну порубку і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення Відповідно до преамбули Закону України № 1264-XII від 25.06.1996 «Про охорону навколишнього природного середовища» з подальшими змінами і доповненнями (далі - Закон № 1264-XII) охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України. З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров`я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів. Цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. Згідно із ст.4 Закону № 1264-XII від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів. Стаття 41 Закону № 1264-XII встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 68 Закону № 1264-XII, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно із ст. 69 Закону № 1264-XII шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, за змістом наведених законодавчих норм відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання. Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 65 КУпАП, набрала законної сили, тому на підставі ч.6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що наведені у цій постанові обставини та винуватість відповідача у незаконній рубці дерева породи «вільха» є доведеними і додатковому доказуванню не підлягають. Розмір заподіяної довкіллю навколишньому природному середовищу внаслідок такої незаконної порубки становить 6503,62 гривень, що доводиться приєднаним до позову відповідним розрахунком, складеним у відповідності із Таксою, встановленою додатком 1 постанови КМ України від 23.07.2008 року № 665. Відповідно до ст.ст.\~12, 81 ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано розрахунок розміру шкоди. Будь-яких доказів, які б спростували проведений інспектором з охорони навколишнього природного середовища розрахунок відповідач суду не надав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved