Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

27.11.2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов, який позивач мотивує тим, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач [PERSON] є споживачем вказаних послуг, оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та мешкає, підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії. З 01.11.2021 року між Позивачем та Відповідачем укладений ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР № 62200403 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води (вказаний типовий індивідуальний договір розміщено в загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «Міські теплові мереж»). З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність. Предметом регулювання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189 (далі Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». Загальна сума боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води за період з 01.08.2019 по 31.10.2024 становить 36 609,75 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. Ухвалою суду від 04.12.2024 у даній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. 23.12.2024 до початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про здійснення переходу з порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.12.2024 було задоволено клопотання відповідача [PERSON] та здійснено перехід з розгляду вказаної цивільної справи, в порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. 08.04.2025 до Хортицього районного суду м. Запоріжжя від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності в порядку ч. 3 ст. 267 ЦПК України, яку відповідач мотивує тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягення з відовідача суми боргу після спливу 3-х років зазначеного періоду часу виникнення та спливу спірних відносин, а саме період заборгованості з 01.08.2019 по 31.10.2021, до якого відповідач просить суд застосувати строк позовної давності. 14.04.2025 від представника позивача Концерну «МТМ» - Прокоп`євої Т.О. надійшли заперечення на заяву відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, мотивуючи їх тим, що Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 року на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України "'«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 року на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 року, постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже, Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Позивача, строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Прокоп`єва Т.О. вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. В судовому Відповідачем [PERSON] подану ним 08.04.2025 заяву про застосування строків давності було відізвано. Також, Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, пояснив, що позивач не обґрунтував належним чином свої позовні вимоги, докази про нарахування заборгованості не надав, не вказав з чого складається сума заборгованості, в розрахунку заборгованості не вказаний розмір житлової площі, з якої нараховується плата за користування житлово-комунальних послуг, до позову не надано первісних документів про нарахування суми сплати за користування житлово-комунальних послуг. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.ст. 15,\~16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з\~ст.ст. 610-611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається, так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~№ 2189-VIII від 09.11.2017, який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.\~\~Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21.07.2005\~(далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з пунктами 20, 21 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку\~\~води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії. Відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає у вказаній квартирі і не оспорює цього факту. 02.10.2021 Концерном «Міські теплові мережі» оприлюднено на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі-Договір), що є публічним договором приєднання. Відповідно до п. 1, п. 2, п. 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». Таким чином, з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з відповідачем [PERSON] укладено Типовий індивідуальний договір № 62200403 про надання послуги з постачання теплової енергії, послуги гарячої води (арк. 18-20). Згідно з довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на вказану квартиру, за період з 01.11.2019 року по 31.10.2024 року, заборгованість за послуги з теплової енергії та гарячого водопостачання складає 36609,75 грн, яку відповідач належним чином не оплачує (арк. 14). Згідно розрахунку основного боргу за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за оплату про надання послуги з постачання теплової енергії, послуги гарячої води становить 36609,75 грн (арк. 14-17). Доводи відповідача [PERSON] , що докази про нарахування заборгованості позивач не надав, не вказав з чого складається сума заборгованості, в розрахунку заборгованості не вказаний розмір житлової площі, з якої нараховується плата за користування житлово-комунальних послуг, до позову не надано первісних документів про нарахування суми сплати за користування житлово-комунальних послуг, суд вважає не доведеними, оскільки позивачем надано розрахунок заборгованості, і підстав вважати його не вірним суд не знаходить, також відповідач не заперечував, що користувався послугами, які надавав позивач. Контррозрахунку Відповідачем суду також не надано. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.08.2019 по 31.10.2024, що становить 36 609,75 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. При цьому суд виходить з того, що квартира відповідача була підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання та теплової енергії, ці послуги у зазначений період йому надавалися і ним споживались, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію не здійснював. Враховуючи викладене, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку в повному розмірі. Згідно з ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved