Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м (літ.А) з господарськими будівлями і спорудами (літ. Б, В, Г, Д, Ж, N, N1-3), що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] , яка проживала по [ADDRESS] . За життя, 27 грудня 2019 року, [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1695, відповідно до якого [PERSON] все належне її майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати її на момент смерті заповіла позивачу. [PERSON] на момент смерті належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] із закріпленими за господарством земельними ділянками площею 0,89 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,64 га, а також земельні ділянки відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай). Після смерті баби позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. із заявою про прийняття спадщини. Натомість, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що ним не подані документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Предметом спадкування згідно даних технічного паспорту від 20.05.1989 є житловий будинок загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м (літ.А) з господарськими будівлями і спорудами (літ. Б, В, Г, Д, Ж, N, N1-3). Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 11.10.2024 ринкова вартість спадкового житлового будинку становить 199 300 грн (без ПДВ). Станом на 15.04.1991 по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO].; дружина [PERSON] , [INFO].; зять [PERSON] , [INFO].; дочка [PERSON] , [INFO]. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , його дружина [PERSON] померла [INFO] , зять голови колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] . Заповіти на житловий будинок зазначені особи не залишали, спорів та інших претендентів на успадкування часток у праві сумісної власності на житловий будинок не було. Отже, у [PERSON] виникло право згідно закону на успадкування часток у праві сумісної власності на житловий будинок, що належали померлим особам. Однак, через свій похилий вік та стан свого здоров`я за життя вона не встигла оформити спадкування (право власності на житловий будинок). [PERSON] проживала по [ADDRESS] з 22.06.1979. На момент смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала по [ADDRESS] одна. Позивач, як спадкоємець за заповітом, успадкував належне [PERSON] нерухоме майно, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Ухвалою суду від 23.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 18.02.2025 подала до суду зустрічний позов до [PERSON] , Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за нею право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зустрічний позов мотивований тим, що станом на 15.04.1991 по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO]., дружина [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO]., дочка [PERSON] , [INFO]. Отже, [PERSON] мав право на 1/4 частку у власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою. [PERSON] помер [INFO] . Враховуючи те, що мати позивачки за зустрічним позовом [PERSON] була жива після смерті чоловіка [PERSON] , то частка померлого у праві власності на будинок (1/4) мала ділитися навпіл між [PERSON] та позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] в порядку спадкування. Після смерті [PERSON] позивачка за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори, як спадкоємець за заповітом, посвідченим 27.12.2000 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 64, на підставі чого було відкрито спадкову справу № 234/2012. 1/8 частки, належної [PERSON] після смерті батька у будинку, що є предметом розгляду даної справи, не була успадкована, оскільки заповітом не охоплено усієї спадщини, яку [PERSON] мала отримати, як спадкоємець першої черги за законом, та про право власності батька на зазначений будинок їй не було відомо. Ухвалою суду від 20.02.2025 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 17.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач-відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» 06.03.2025 та 30.04.2025 надіслав до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що вимоги первісного позову підтримує повністю. Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області26.11.2024 та 17.01.2025 подала до суду заяви про розгляд справи без участі представника селищної ради, зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позову. Від співвідповідачки-позивачки [PERSON] 11.03.2025 засобами поштового зв`язку отримано заяву про розгляд справи без її участі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із копії інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 83131, виданої 03.12.2024 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012, вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться у [ADDRESS] , належить голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 06.06.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989, реєстровий № 65. Копіями витягів з погосподарської книги Далешівської сільської Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 роки, виданих Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] (особові рахунки № [NUMBER] та № 274), - колгоспний двір. У [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], нумерація житлового будинку [ADDRESS] не змінювалася, що стверджується копією довідки № 393, виданою 20.12.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільно сумісної власності на майно колгоспного двору. Згідно копій витягів з погосподарської книги Далешівської сільської Городенківського району Івано-Франківської області, виданих Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, членами колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] , у 1991-1995 роках були: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO]., дружина [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO]., дочка [PERSON] , [INFO]., що стверджується копією довідки № 396, виданої 20.12.2023 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. Голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 91 рік у [ADDRESS], актовий запис № 21 від 29 липня 1991 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2024 р. центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO]., зять [PERSON] , [INFO]., дочка [PERSON] , [INFO]., що стверджується копією довідки № 438, виданої 04.12.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]., були подружжям свідчить копія повторного свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 1981 р., актовий запис № 1 від 21 січня 1923 р. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 березня 1948 р., письмовий переклад тексту якого перекладено з російської на українську мову перекладачем Рудик О.В., з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 15 від 24 липня 1925 р.; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13 грудня 1948 р., письмовий переклад тексту якого перекладено з російської на українську мову перекладачем Рудик О.В., з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із одруженням з [PERSON] , [INFO] , змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 150 від 13 грудня 1948 р. [PERSON] заповіту не вчиняв. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину в рівних частках, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Інформаційною довідкою № 79489406 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 10.12.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, стверджується, що 22.06.2011 Городенківською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 402 щодо спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . При перевірці реєстру № 1-Д-2001 року для реєстрації нотаріальних дій виявлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад за № 508 від 22 червня 2001 року на спадкоємця [PERSON] , [INFO]., жительку [ADDRESS], однак документи спадкової справи відсутні, про що свідчить повідомлення Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області від 27.12.2024 № 2237/01-16. [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спадковому майні спадкодавця не зверталася. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/4 (2/8) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Дружина спадкодавця - [PERSON] та його дочка - [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що становить по 1/8 частці, однак документи на дані частки спадкового майна не оформили. [PERSON] померла [INFO] у віці 97 років у [ADDRESS], актовий запис № 17 від 06 травня 2004 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 травня 2004 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. [PERSON] , [INFO]., на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею проживали та були зареєстровані: зять [PERSON] , [INFO]., дочка [PERSON] , [INFO]., що стверджується копіями довідок № 138 від 11.04.2024 та № 438 від 04.12.2024, виданих Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] заповіту не вчиняла, що стверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76593164, виданої 12.04.2024 Приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Інформаційною довідкою № 79489441 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 10.121.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 3/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 2/8 (1/4) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/8 частки успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на дану частку спадкового майна [PERSON] не оформила. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті [PERSON] 3/8 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою, однак документи на дану частку спадкового майна не оформила. Частиною 1 ст.534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За заповітом, посвідченим 27.12.2000 виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 64, [PERSON] , житель [ADDRESS], жилий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] заповів своїй дочці [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 51689091 (номер в реєстрі нотаріальних дій 64), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30375117, виданої 07.05.2012 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 84 роки у [ADDRESS], актовий запис № 33 від 05 липня 2006 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2004 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO]., що стверджується копією довідки № 438, виданої 04.12.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Співвідповідачка-позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис за № 62 від 30 листопада 1951 р.; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00050234255, сформованого 25 березня 2025 р. центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 31 від 19 січня 1974 р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, даний шлюб розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.11.2004 у справі № 2-7813, актовий запис № 16 від 11 січня 2005 р., складений відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 234/202, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що співвідповідачка-позивачка [PERSON] 07.05.2012 подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом № 64 від 27.12.2000 після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Суд звертає увагу на те, що дана заява подана нотаріусу з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, оскільки граничною датою її подання є 04.01.2007. На підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 64 від 27.12.2000, складеного [PERSON] на її ім`я, поданої до Городенківської районної державної нотаріальної контори 22.07.2014, їй державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Паньківим Д.М. 22.07.2014 видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 993 та за № 995, на спадкове майно [PERSON] , яке складається із цілого житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , та із права на земельну частку (пай) розміром 102,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у спілці селян «Далешівська» у с. Далешево Городенківського району Івано-Франківської області. Однак, суд критично оцінює доказ прийняття співвідповідачкою-позивачкою [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] , визнає даний доказ неналежним, оскільки вищезазначені свідоцтва про право на спадщину видані [PERSON] з порушенням вимог спадкового права, визначених ЦК України. Зокрема, [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом № 64 від 27.12.2000, складеного [PERSON] на її ім`я, та спадкоємцем першої черги за законом спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняла, так як не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Також у матеріалах спадкової справи відсутні докази поновлення [PERSON] строку для прийняття спадщини за заповітом чи за законом після смерті батька [PERSON] , визначені ст.1272 ЦК України. Оскільки співвідповідачка-позивачка [PERSON] не прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , тому, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця одержала [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/4 (2/8) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, однак до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна не зверталася. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 27.12.2019 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. на нотаріальному бланку серії НОЕ № 819970, зареєстрованим в реєстрі за № 1695, [PERSON] , [INFO] , уродженка та жителька с. Далешево Городенківського району Івано-Франківської області, все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 65311467 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1695), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62989544, виданої 21.12.2020 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. Однак, зі змісту вищезгаданої Інформаційної довідки вбачається, що від імені [PERSON] , [INFO] , 20.08.2019 Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області був посвідчений заповіт, який є чинний та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 64854674 (номер в реєстрі нотаріальних дій 27). Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Враховуючи вищенаведене, заповіт, складений [PERSON] 27.12.2019 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1695), скасував заповіт, складений нею 20.08.2019 (номер в реєстрі нотаріальних дій 27). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, актовий запис № 1288 від 06 липня 2020 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2020 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. [PERSON] , [INFO]., на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - одна, що стверджується копією довідки № 395, виданої 20.12.2024 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 142/2020, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р., вбачається, що позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (21.12.2020). Копією Витягу № 62989534 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 21.12.2020 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66982832 (номер у нотаріуса 142/2020), спадкодавець - [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлої немає. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач-відповідач [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 03.04.2024 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Йому приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р. 03.04.2024 видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 963, № 964, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами: 0,0360 га, кадастровий номер 2621680800:05:003:0021, 1,7119 га, кадастровий номер 2621682100:04:002:0041, 0,1168 га, кадастровий номер 2621680800:05:001:0088, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯЖ № 622836, ЯЖ № 622931. 12.04.2024 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р. видано позивачу-відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1081, на право на земельну частку (пай) розміром 83,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 234253, спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 2/8 (1/4) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/8 частки успадкована нею після смерті батька [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, 3/8 частки успадкована нею після смерті матері [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, 2/8 успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на дані частки спадкового майна [PERSON] не оформила. Підставою звернення позивача-відповідача [PERSON] до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 213/02-31 від 03.06.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що ним не подані документи, які підтверджують право власності на даний житловий будинок. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , виготовленого 06.12.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1957 році, господарські будівлі та споруди - в 1957, 1960, 1980, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку (літ А) загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, господарських будівель і споруд (літ. Б, В, Г, Д, Ж, N, N1-3), що розташований за вищевказаною адресою, станом на 11.10.2024 становить (без урахування ПДВ) 199 300 грн, що стверджується копією висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ТОВ «ЕКА Захід». За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,89 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,64 га, про що свідчить копія довідки № 394, виданої 20.12.2023 Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004, державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 405100037, сформованої 24.11.2024, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 06.06.1990 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, у рівних частках успадкували після смерті [PERSON] 1/4 (2/8) частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , що становить по 1/8 частці, однак документи на дані частки спадкового майна не оформили. Крім того, їм належало по 1/4 (2/8) частці у даному житловому будинку, як членам колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить по 3/8 частки. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] 3/8 частки вищезгаданого житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, однак документи на дану частку спадкового майна не оформила. Крім того, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 1/4 (2/8) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , однак документи на дану частку спадкового майна не оформила. Отже, [PERSON] фактично стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , проте документи на дане майно не оформила. Позивач-відповідач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчував би право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Також судом встановлено, що співвідповідачка-позивачка [PERSON] не набула права власності на 1/8 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , оскільки не прийняла спадщину після його смерті. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачем-відповідачем [PERSON] права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , відсутність підстав для визнання за співвідповідачкою-позивачкою [PERSON] права власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 112, 120, 121, 123, 524-526, 529, 534, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1254, 1268-1270, 1272, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved