Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі Відповідач-1) на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 37156 грн. 90 коп., стягнути з [PERSON] (далі Відповідач-2) на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6773 грн. 84 коп., франшизу у розмірі 2600 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000 грн., а також стягнути з обох відповідачів понесені судові витрати, які складаються з наступного: сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку у розмірі 8000 грн., витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості у розмірі 5000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 16 січня 2024 року, о 20 год. 30 хв., водій [PERSON] , Відповідач-2 у цій справі, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», р/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі вул. Марійська, з боку вул. Вільної Ічкерії в напрямку вул. Світлогірська в м. Кривому Розі, не був уважним, перед початком обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху вільна на достатній відстані для обгону, не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] позивача у цій справі. Внаслідок даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~вказані автомобілі\~отримали механічні\~ушкодження.Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2024 року у справі №214/1482/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави. На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Opel Astra», р/н [NUMBER] , була забезпечена у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №214809668, у зв`язку з чим 16 липня 2024 року на рахунок позивача від Відповідача-1 було зараховано суму страхового відшкодування у розмірі 120243 грн. 10 коп. Однак, позивач не погодився з визначеною Відповідачем-1 та сплаченою йому сумою страхового відшкодування, позаяк згідно висновку експерта №33/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 23.03.2024 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , складає 227313 грн. 29 коп., що прирівнюється в даному випадку до ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу, а вартість відновлювального ремонту становить 1077667 грн. 64 коп., що свідчить про те, що належний йому транспортний засіб є фізично знищеним. Разом з тим, згідно висновку експерта №80/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 23.05.2024 року, утилізаційна вартість автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , складає 60539 грн. 45 коп. Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що Відповідач-1 зобов`язаний відшкодувати йому недоплачене страхове відшкодування у розмірі 37156 грн. 90 коп., розраховане наступним чином: 160000 грн. (ліміт страхового відшкодування згідно полісу) 120243 грн. 10 коп. (сума сплаченого страхового відшкодування) 2600 грн. (франшиза). Разом з тим, Відповідач-2 має відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 6773 грн. 84 коп., розраховану як: 227313 грн. 29 коп. (ринкова вартість автомобіля) 60539 грн. 45 коп. (утилізаційна вартість) 160000 грн. (ліміт страхового відшкодування за полісом), а також франшизу у розмірі 2600 грн., що передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668. Окрім того, позивач також просить стягнути з Відповідача-2 на його користь завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює у 30000 грн., що полягає в негативній зміні його життєвого устрою та зниженні якості його життя, у зв`язку з тим, що він був позбавлений можливості користуватись належним йому автомобілем, що викликало суттєві незручності у пересуванні, а також схвильованості через те, що тепер йому потрібно відшукувати грошові кошти на новий транспортний засіб. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачі мають відшкодувати йому понесені судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., проведенням транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку у розмірі 8000 грн. та транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості у розмірі 5000 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. Ухвалою суду від 19.11.2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачам 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач-1 скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відсутні підстави для задоволення позову, а також заяву на виконання ухвали суду щодо витребування доказів. Так, у наданому відзиві представник зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виконано обов`язок зі сплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 120243 грн. 10 коп., яке було вирахувано на підставі даних Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/24/0371 наступним чином: 207244 грн. 73 коп. (ринкова вартість транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди) 84401 грн. 63 коп. (вартість транспортного засобу в пошкодженому стані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) 2600 грн. (франшиза, встановлена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668). Разом з тим, представник посилається на те, що долучені позивачем до позовної заяви висновки експерта транспортно-товарознавчих досліджень є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки було порушено порядок залучення експерта. Окрім того, зазначено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, у зв`язку з чим представник проти суд про зменшення суми таких витрат. Відповідь на відзив на позов та інші заяви по суті розгляду справи до суду не надходили. За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що дослідивши які, приходить до наступного. Так, згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2024 року у справі №214/1482/24, яка 11 березня 2024 року набрала законної сили, 16 січня 2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась за вини [PERSON] , тобто Відповідача-2 у цій справі, який 16 січня 2024 року, о 20 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Opel Astra», р/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі вул. Марійська, з боку вул. Вільної Ічкерії в напрямку вул. Світлогірська в м. Кривому Розі, по мокрому асфальтному покриттю, не був уважний, перед початком обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху вільна на достатній відстані для обгону, не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не відреагував на її зміну під час виконання маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним, не обрав в темну пору доби необхідної швидкості для руху, при виникненні небезпеки своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , тобто позивача у цій справі. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , належить [PERSON] - позивачу у цій справі. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668, автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , було застраховано у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Строк дії договору страхування при цьому становив із 00 год. 00 хв. 02 червня 2023 року по 01 червня 2024 року включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну була встановлена у розмірі 160000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 320000 грн., розмір франшизи 2600 грн. 17 січня 2024 року позивач звернувся до Відповідача-1 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 16 квітня 2024 року з заявою про страхове відшкодування. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/24/0371 від 11.07.2024 року, виконаного ФОП [PERSON] на замовлення Відповідача-1, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу майна, автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 260029 грн. 95 коп. з ПДВ на вартість матеріалів та складових, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди прирівнюється до ринкової вартості на дату оцінки та складає 207244 грн. 73 коп., а ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , в пошкодженому стані складає 84401 грн. 63 коп. Як убачається із розрахунку страхового відшкодування, виконаного на підставі даних вказаного вище Звіту, розмір страхового відшкодування, яке 16 липня 2024 року було сплачено позивачу, становило суму у розмірі 120243 грн. 10 коп., вирахувану наступним чином: 207244 грн. 73 коп. (ринкова вартість транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди) 84401 грн. 63 коп. (вартість транспортного засобу в пошкодженому стані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) 2600 грн. (франшиза, встановлена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668). Між тим, згідно Висновку експерта №33/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 23.03.2024 року, наданого судовим експертом автотоварознавцем Рейнюком О.В. на замовлення позивача, за проведення якого позивачем було сплачено 8000 грн. 00 коп., вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , складає 227313 грн. 29 коп., що прирівнюється в даному випадку до ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу, а вартість відновлювального ремонту становить 1077667 грн. 64 коп. Разом з тим, згідно Висновку експерта №80/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 23.05.2024 року, наданого судовим експертом автотоварознавцем Рейнюком О.В. на замовлення позивача, за проведення якого позивачем було сплачено 5000 грн. 00 коп., утилізаційна вартість автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , складає 60539 грн. 45 коп. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;\~3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 30 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі Відповідач-2, як винуватець дорожньо-транспортної пригоди, має нести відповідальність за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика. При цьому, ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Так, суд погоджується із наданими позивачем та зазначеними вище Висновком експерта №33/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 23.03.2024 року та Висновом експерта №80/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 23.05.2024 року, а відтак і з розміром, завданих позивачу матеріальних збитків. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст.\~102\~ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно ч. 1\~ст.\~106\~ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У ч. 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Так, суд зазначає, що вказаний вище висновки надані з дотриманням встановленої ЦПК процедури\~судовим експертом автотоварознавцем, який отримав кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власнику транспортного засобу» та сертифікат експерта вищого ступеня Союзу експертів України, а також із зазначенням того, що вказані висновки були підготовлені для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Натомість, у наданому Відповідачем-1 Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/24/0371 від 11.07.2024 року, виконаного ФОП [PERSON] на замовлення Відповідача-1, відсутні відомості про те, що особа, яка виконувала цей звіт обізнана про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а також відсутні відомості про ознайомлення позивача з його змістом та викладеними у ньому висновками. Між тим, надані позивачем висновки разом із позовною заявою та іншими долученими до неї документами були доведені до відома відповідачів, зокрема Відповідача-1, який вправі був ініціювати подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою спростування результатів зазначених у наданих позивачем вказаних вище висновків, тобто доказів на спростування визначеного розміру матеріального збитку завданого позивачу відповідачами не надано, а відтак ці обставини не були спростовані в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Отже, враховуючи те, що належний позивачу автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», р/н [NUMBER] , є фізично знищеним, оскільки згідно зазначених вище висновків експерта витрати на його ремонт перевищують його вартість на момент дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що позивачу підлягає відшкодуванню різниця між вартістю його транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд погоджується із визначеною позивачем сумою матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню з Відповідача-1 у розмірі 37156 грн. 90 коп., розраховану наступним чином: 160000 грн. (ліміт страхового відшкодування згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668) 120243 грн. 10 коп. (сума сплаченого страхового відшкодування) 2600 грн. (франшиза). Разом з тим, суд погоджується із визначеною позивачем сумою матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню з Відповідача-2 у розмірі 6773 грн. 84 коп., розраховану наступним чином: 227313 грн. 29 коп. (ринкова вартість автомобіля) 60539 грн. 45 коп. (утилізаційна вартість) 160000 грн. (ліміт страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668). Окрім того, з Відповідача-2 на користь позивача також підлягає відшкодуванню сума франшизи у розмірі 2600 грн., що передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214809668, зважаючи на наступне. Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~«Про страхування» франшиза\~- це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Умовами п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, в ідеальному значенні франшиза\~це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку такою особою є Відповідач-2. Стосовно позовних вимог щодо відшкодування Відповідачем-2 на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна\~шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, покладено саме на особу, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто на Відповідача-2, позаяк його вина у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, під час якої було пошкоджено керований позивачем автомобіль, повністю підтверджується доказами у справі, зокрема постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2024 року та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. При цьому, суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пережив нервове потрясіння, крім того, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу він втратив можливість користуватись ним, що призвело до негативних змін його життєвого устрою та зниженні якості його життя, позаяк він вимушений був змінити звичний ритм життя, докладати додаткових зусиль задля його організації, що спричиняло ряд незручностей та призвело до душевних страждань, а тому суд уважає, що позивачеві було спричинено моральної шкоди. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд, окрім вищевикладеного, також ураховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як ступінь вини Відповідача-2, який визнав свою вину, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу під керуванням позивача та вартість відновлювального ремонту, розмір якого значно перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а тому вважає, що позивачеві спричинено моральної шкоди, яку оцінює в 15000 грн. та яку вважає не більш, ніж достатньою для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно визначеної позивачем ціни позову та наявної в матеріалах справи квитанції убачається, що позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Разом з тим, вартість проведення транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, за проведення якого позивачем було сплачено 8000 грн. та транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості, за проведення якого позивачем було сплачено 5000 грн., відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, суд відносить до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог наступним чином: з Відповідача-1 підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 787 грн. 28 коп. та судові витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчих досліджень у розмірі 8775 грн., а з Відповідача-2 підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 423 грн. 92 коп. та судові витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчих досліджень у розмірі 4225 грн. Стосовно розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 2-4\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~\~чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати за правничу допомогу, розмір яких складає 14000 грн. Судом установлено, що 17 липня 2024 року між позивачем та адвокатом Щербанем В.С. було укладено Договір про надання правничої допомоги №1039, за яким згідно платіжної інструкції від 17.07.2024 року, позивач сплатив адвокату 14000 грн. Обсяг наданих послуг і виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги №1039 від 17.07.2024 року підтверджується актом №1 виконаних робіт у досудовому порядку від 05.08.2024 року.\~\~ Так, оцінивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами розмір понесених витрат на правничу допомогу, розмір яких є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, обсягу послуг,\~наданих адвокатом,\~а також\~часом витраченим\~адвокатом, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню відповідачами у повному обсязі пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з Відповідача-1 у розмірі 9450 грн. та з Відповідача-2 у розмірі 4550 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial