Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~з вказаним\~позовом,\~обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1991 року, який був зареєстрований Миколаївською селищною радою м. Слов`янська Донецької області, за актовим записом №40.\~Від шлюбу\~неповнолітніх дітей\~не мають. Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, спільно не мешкають та господарства не ведуть. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач та його представник адвокат Прокопцев С.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягали. Відповідачка та її представник адвокат Бакуменко А.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником відповідача надано суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просить розглянути справу без їхньої участі. Крім того, просить зазначити що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися 16 червня 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 1991 року, який був зареєстрований Миколаївською селищною радою м. Слов`янська Донецької області, за актовим записом №40. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили свої шлюбні відносини з 16 червня 2023 року. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1ст.\~142\~ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із цим, враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за звернення до суду із даним позовом, що становить 484,48 грн. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишкові 50% понесених ним судових витрат в сумі 484,48 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved