Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника за довіреністю Незамай А.Д. звернулось до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною завою, в якій просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №С-406-011172-20-980 від 28.12.2020 у розмірі 30631, 92 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 14886,94 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 15744,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.12.2020 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №С-406-011172-20-980. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №С-406-011172-20-980 від 28.12.2020, укладеним між АТ «Ідея банк» та відповідачем, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всі нарахування, що відбувались до дати отримання позивачем права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що ним не здійснювалось жодних додаткових нарахувань та штрафних санкцій, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув кредитні кошти у встановлений строк. Тому, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новим кредитором, за кредитним договором №С-406-011172-20-980 від 28.12.2020 у сумі 30631,92 грн., з яких: 14886,94 грн заборгованість за основним боргом та 15744,98 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою судді від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань не надав, правом надати відзив не скористався. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законодавством порядку шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 28.12.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі Договір) №С-406-011172-20-980, відповідно до якої банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200\~000,00 грн., ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди 15\~000,00 грн., процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії 58,8% (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8%річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно з Тарифами банку. Відповідно до п. 2.4. Договору розмір обов`язкового мінімального платежу (ОМП) встановлюється Тарифами та ДКБОФО. Дата сплати ОМП за попередній розрахунковий період (РП) до останнього операційного (банківського) дня наступного РП, який визначається ДКБОФО. Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Договором та ДКБОФО в т.ч. черговість погашення вимог банку здійснюються відповідно до умов ДКБОФО та Тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою: www.ideabank.ua. Відповідач власноручно підписав договір, а отже погодився з його умовами, а також з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є його невід`ємними умовами та обов`язкові для виконання. Доказами, які підтверджують факт отримання [PERSON] грошових коштів за договором є первинні документи, оформлені відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме банківська виписка. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, кредитор має право вимагати їх повернення та належного викоанння договору. Заборгованість відповідача, відповідно до розрахунку, становить 30631,92 грн., з яких: 14886,94 грн. заборгованість за основним боргом, 15744,98 заборгованість за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісіями, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). З системного аналізу наведених положень цивільного законодавства випливає, що законом до договору кредитування встановлено обов`язковість письмової форми, про дотримання якої свідчить підпис сторін. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовою кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування в порядку, визначеному цим договором. Всупереч цьому відповідач не виконав свого зобов`язання, не погасив кредитну заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В подальшому, 07.07.2023 між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №С-406-011172-20-980 від 28.12.2020. У підтвердження цього фату позивачем надано Витяг з реєстру боржників №1, відповідно до якого позивач має непогашену заборгованість у розмірі: 30631,92 грн., з яких: 14886,94 грн. заборгованість за основним боргом, 15744,98 заборгованість за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісіями. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив дій на погашення існуючої заборгованості. Тому, на думку суду, позовні вимоги підтверджені й доведені в повному обсязі. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства, має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved