Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

31 березня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Ковальову Н.М., засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду із вказаним позовом у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в сумі 15000,00 грн щомісячно та на її утримання в сумі 7000,00 В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 17 вересня 2022 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , який має інвалідність. Тривалий час сторони проживають окремо в різних населених пунктах, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому шлюб між ними існує формально. Дитина має інвалідність з ДЦП. Дитина потребує постійного догляду, через шо позивачка не працює. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач неофіційно працює різноробочим на будівництві та має додаткові сезонні роботи на олійному заводі, у зв`язку з чим має щомісячний дохід в розмірі 60 тисяч гривень, фізично здоровий, інших утриманців не має, а тому може та зобов`язаний сплачувати аліменти та малолітнього сина до повноліття та позивачку до досягнення дитиною шести років. З цих підстав просить позов задовольнити. В письмовому відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] пред`явлений позов в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Позов в частині стягнення аліментів на малолітнього сина визнає частково, в сумі 2933,75 грн, позов в частині стягнення аліментів на утримання позивачки не визнає повністю. Суть заперечень полягає у тому, що стан здоров`я відповідача після повернення його з лав ЗСУ погіршився, на його утриманні перебуває його батько [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи. Грошові кошти, які просить стягнути з нього позивачка є додатковими витратами на дитину про що позовна вимога не заявлена. Платити аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною шести років він не повинен, оскільки він не має можливості надавати таку допомогу через відсутність достатніх стабільних доходів. В судове засідання учасники справи не з`явилися. В позовній заяві представник позивачки адвокат Ковальова Н.М. просила розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 17 вересня 2022 року Горохівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 103, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17 вересня 2022 року (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивачки, тому позов в частині розірвання шлюбу потрібно задовольнити. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що беззаперечно стверджується дослідженою судом копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 05 травня 2023 року (а.с.8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З доданого до позовної заяви корінця медичного висновку КП «Горохівська багатопрофільна лікарня» № 10 про дитину-інваліда віком до 18 років від 19 лютого 2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має ДЦП. Довідкою № 10 КП «Горохівська багатопрофільна лікарня» стверджується потреба дитини-інваліда [PERSON] у домашньому догляді (а.с.12). Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] , вони зареєстровані за адресою місця проживання в [ADDRESS] (а.с.9-10). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з січня 2024 року по 17 квітня 2025 року відповідач доходів не отримував (а.с.44). З отриманої судом в порядку ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України відповіді № 1331692 від 29 квітня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, вбачається, що відповідач [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2025 року доходів не отримував (а.с.58). [PERSON] має непрацездатного батька, якому 26 січня 2016 року встановлено другу групу інвалідності (а.с.46). Надана відповідачем виписка з медичної картки стаціонарного хворого свідчить про тимчасові розлади здоров`я з 30 січня по 17 лютого 2023 року (а.с.43) та жодним чином не свідчить про незадовільний стан здоров`я відповідача, що унеможливлює виконання ним аліментного обов`язку. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я малолітнього сина [PERSON] , те що він знаходиться на матеріальному утриманні позивачки та проживає з нею, відповідач участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, є працездатною особою, не має інших утриманців, офіційно не працює. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших утриманців, тощо), судом не встановлена. Жодного доказу, що батько відповідача перебуває на його утриманні відповідач [PERSON] не надає, навпаки, у відзиві вказує, що станом на даний час єдиним джерелом доходу його батька є пенсія по інвалідності, яка йому призначена з 05 жовтня 2016 року. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки ні позивачем ні відповідачем суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про розмір доходу відповідача, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на малолітню дитину у розмірі 5000,00 грн щомісячно. Вказаний розмір аліментів є справедливим та розумним. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років, суд виходить з такого. За змістом ч. 3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психологічного розвитку, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 3 ст. 84 ЦПК України). Отже, згідно указаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психологічного розвитку, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачкою жодними доказами не доведено саме можливість, а не обов`язок, відповідача [PERSON] надавати їй указану матеріальну допомогу, а відповідач поданими доказами доводить відсутність у нього доходів і як наслідок неможливість сплати аліментів на утримання дружини, відтак суд не вбачає правових та фактичних підстав для задоволення позову у цій частині. Окрім цього суд погоджується із запереченнями відповідача про те, що витрати на лікування дитини, профілактичні процедури, огляди тощо є додатковими витратами на дитину. Така вимога в суді не пред`являлася, що позбавляє суд можливості її вирішити. Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (а.с.31) за позовною вимогою про розірвання шлюбу, яку визнав відповідач, підлягають розподілу за правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачка у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, а тому судові витрати у цій частині підлягають розподілу у відповідності до правил, визначених ч. 6 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов майнового характеру задоволений на 22,72% відтак з відповідача на користь держави слід стягнути 550,37 грн (2422,40 * 22,72% = 550,37).

Outcome: partial