Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна (далі адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., представник позивача) через систему «Електронний суд» звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтовує тим, що 09.07.2020\~сторони зареєстрували\~шлюб у Канівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №63. Позивач зазначає, що за час спільного проживання, у тому числі й до укладення повторного шлюбу між сторонами, у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між сторонами не склалися. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства сторони не ведуть. У зв`язку з чим позивачкою буде пред`явлений позов про розірвання шлюбу. Після фактичного припинення шлюбних відносин спільні діти залишилися проживати разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що вона самостійно несе витрати на утримання дітей: купує продукти харчування, одяг та несе інші додаткові витрати зумовлені розумовим та фізичним розвитком спільних дітей. Відповідач залишив сім`ю та відмовляється добровільно брати участь в утриманні спільних неповнолітніх дітей. Відповідач являється працездатною особою, отримує постійний дохід та не має на власному утриманні третіх осіб тому, на думку позивача, відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання спільних двох неповнолітніх дітей. Також зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивач матеріально одна забезпечити не в змозі. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, також просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала, щодо заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача судової кореспонденції, яка повернулася із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 19-20, 21-22), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11\~ст.128 ЦПК України\~відповідач викликався\~до суду\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~(а.с.\~17). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.07.2020 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №63, що підтверджується копіює повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.01.2025 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.9). З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.06.2017 та серії [NUMBER] від 09.07.2020 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,10). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу її\~матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України, передбачено на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, у разі відсутності домовленості між сторонами, право позивача на стягнення аліментів є безумовним та не може ставитися в залежність від позиції відповідача. Таким чином, позивач у відповідності до ст. ст.\~180,\~185 СК України, має право на отримання від відповідача аліментів на дітей. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені\~ст. 182 СК України, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір в розмірі 1211,20 грн., як така що звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved