Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі до 11 грудня 2007 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дочка навчається у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денному відділенні. У зв`язку з тим, що [PERSON] потребує постійної матеріальної підтримки з боку батьків пов`язаною з поточними витратами на навчання позивач просить\~стягнути з\~відповідача аліменти\~на утримання\~повнолітньої дитини\~на період\~її навчання.\~ Ухвалою суду від 26.03.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи сповіщалися завчасно та належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи,\~сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 11.12.2007. Від шлюбу мають повнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.06.2007 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-11 зворот). На даний час донька досягла повноліття, проживає разом з позивачем, про що свідчать довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6340 від 10.10.2024 та витяг з реєстру територіальної громади (а.с. 5-5 зворот). Згідно з довідкою навчально-наукового інституту природокористування та гуманітарних наук Національного університету «Чернігівська політехніка» від 17.12.2024 № 1000 -23/2658, [PERSON] навчається у вказаному учбовому закладі на 2 курсі денної форми навчання. Навчається за спеціальністю 035 «Філологія» за рахунок коштів державного бюджету, освітній ступінь бакалавр. Початок навчання 01.09.2023, закінчення навчання 30.06.2027 (а.с. 9). У своїй позовні заяві позивач вказує, що донька навчається на денній формі навчання, то вона не має можливості отримувати власних доходів, тому кошти за навчання та на її утримання сплачує позивач, але її доходу не вистачає щоб повністю забезпечити дитину повноцінним навчанням та утриманням. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, натомість відповідач, відзив на позов не подав, своїх заперечень щодо позовних вимог не висловив, доказів, які б спростовували твердження позивача до суду також не надав. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved