Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами від 17.06.2020 року, 14.12.2020 року та 17.03.2021 року станом на 01.12.2024 року у розмірі 103723,18 грн., та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 17.06.2020 року, 14.12.2020 року та 17.03.2021 року, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , відповідно до умов яких позивач передав відповідачу кредит в загальній сумі 91854 грн. З часу отримання кредиту відповідач належним чином не виконував грошове зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договорів просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 01.12.2024 року, становить 103723,18 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2025 року відкрито провадження у вищенаведеній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, а також не заперечував щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори, а саме: 17.06.2020 року кредитний договір №2001614718901, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 21854 грн.; 14.12.2020 року кредитний договір №1001764532301, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 50000 грн. та 17.03.2021 року кредитний договір №1010050310, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 20000 грн. З матеріалів справи вбачається, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договорами виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував. З розрахунку заборгованості за вказаними договорами, який надано позивачем вбачається, що станом на 01.12.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить: - по кредитному договору від 17.06.2020 № 2001614718901 41917,69 грн., з яких: 21853,87 грн. - заборгованість за кредитом та 20063,82 грн. - заборгованість по процентам; - по кредитному договору від 14.12.2020 року № 1001764532301 42613,98 грн., з яких: 24667,68 грн. - заборгованість за кредитом; 6,30 грн. - заборгованість по процентам та 17940 грн. заборгованість за комісією; - по кредитному договору від 17.03.2021 року № 1010050310 19191,51 грн., з яких: 10833,76 грн. - заборгованість за кредитом; 2,33 грн. - заборгованість по процентам та 5355,42 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 року складає 103723,18 гривень. З метою досудового врегулювання спору на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена без задоволення, порушення не усунуті. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності дост.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 554\~ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048, ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610\~ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок заборгованості за кредитними договорами, наданий позивачем, який ні відповідачем, ні матеріалами справи не спростовується. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту за користування кредитними коштами не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості є обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved