Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

21.10.2024 [PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Богодухівський районний відділ державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,у якому просить: 1) припинити стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця (справа 613/596/20 від 09 липня 2020 року), виконавче провадження номер за АСВП 62924468; 2) звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнутих за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09 липня 2020 року (справа № 613/596/20), виконавче провадження номер за АСВП 62924468, в подальшому; 3) визнати виконавчий лист № 613/596/20, який виданий Богодухівським районним судом Харківської області 10.08.2020 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.07.2020 по справі № 613/596/20 було вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн., щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 09.06.2020 до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 02.09.2020 Богодухівським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 6294468. Позивач [PERSON] вказує, що на даний час дитина проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується актом про фактичне проживання особи на території Богодухівської міської ради Харківської області, виданим 15.07.2024, та довідкою про зареєстрованих у житловому будинку осіб № 3040 від 13.07.2024, виданою Центром надання адміністративних послуг Богодухівської міської ради. З посиланням на ст.ст.\~179,\~197 Сімейного кодексу України\~позивач вважає, що оскільки змінилося місця проживання дитини, наявні обставини, що мають істотне значення, а тому необхідно припинити обов`язок утримання дитини з боку позивача на користь відповідачки у справі про стягнення аліментів, звільнивши [PERSON] від сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] на користь [PERSON] . У зв`язку з вказаним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяв просив розглядати справу за його відсутності. Повідомив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, просив ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до у відповідності до п.2 ч.7, п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, а також шляхом направлення судової повістки СМС-повідомленням на номер телефону, наданий позивачем. Причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, клопотань про відкладення судового розгляду не заявляла. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилась у судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] з 29.05.2017 зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 13.07.2024 № 3040. 02.09.2020 начальником Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 62924468 з виконання виконавчого листа № 613/596/20 від 10.08.2020, виданого Богодухівським районним судом Харківської області, про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою : [ADDRESS] . Згідно з довідкою Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області від 18.10.2024 № 26.1-31/38317, [PERSON] дійсно сплачує аліменти [PERSON] згідно з виконавчим листом № 613/596/20, виданим 10.08.2020 Богодухівським районним судом Харківської області. Станом на 01.10.2024 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів. Згідно з актом обстеження умов проживання від 19.07.2024, складеним працівниками Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Умови проживання дитини задовільні, у дитини є окрема кімната, в квартирі зроблений сучасний ремонт. Для виховання та проживання дитини створені умови, є необхідні меблі та речі. В родині дружні відносини між батьком та сином. [PERSON] виявив бажання проживати з батьком. Відповідно до акту про фактичне проживання (не проживання) особи на території Богодухівської міської ради від 15.07.2024, складеним депутатом Богодухівської міської ради Білашем І.А., квартальною [PERSON] , за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживає за адресою : [ADDRESS] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до\~ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271\~цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 10.08.2020 Богодухівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , з чого випливає, що станом на дату ухвалення відповідного судового рішення та видачі виконавчого листа дитина проживала разом із матір`ю за адресою : [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилався на обставину, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів, оскільки наразі його син [PERSON] не проживає разом з матір`ю, проживає разом з батьком у його квартирі за адресою : [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджено актом обстеження умов проживання, складеним Службою у справах дітей Богодухівської міської ради 19.07.2024, а також актом про фактичне проживання від 15.07.2024, складеним посадовими особами Богодухівської міської ради за участю сусідів позивача, а також довідкою про реєстрацію місця проживання дитини з батьком. Зміна фактичних обставин після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Щодо дати, з якої необхідно припинити стягнення аліментів на утримання сина, суд зазначає, що документи, які підтверджують фактичне проживання дитини [PERSON] з батьком, складені у липні 2024 року (15 та 19 липня 2024 року), при цьому, не містять дати, з якої саме дитина проживає з батьком. Доказів проживання дитини з батьком раніше, ніж 15.07.2024, позивачем до суду не надано. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що дитина [PERSON] проживає з батьком з 15.07.2024, і саме з цієї дати слід припинити стягнення аліментів. Оскільки встановлені судом обставини щодо проживання сина [PERSON] в період з 15 липня 2024 року з батьком і є тими обставинами, які мають істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами та припинення їх стягнення, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 15.07.2024 та звільнення позивача від сплати аліментів за виконавчим листом № 613/596/20 від 10.08.2020. Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити, що згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц). З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Отже, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або за інших обставин, які визначені положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial