Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвокат Бовшик М.Ю., діючи в інтересах [PERSON] звернувсь до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Лагутінська Єлізавета Павлівна, про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності та скасування обмежень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2023 між [PERSON] та відповідачем було украдено договір довічного утримання на автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , згідно якого [PERSON] зобов`язався доглядати за позивачем, нести всі необхідні витрати, допомагати матеріально. Відповідач не бажав виконувати умови спірного договору, оскільки автомобіль залишався у користуванні та власності позивача. Вважає, що спірний договір повинен бути розірваний на підставі рішення суду, оскільки відповідачем не вчиняється жодної дії щодо виконання його умов. Просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 20.02.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Лагутінською Єлізаветою Павлівною, зареєстрований в реєстрі за №178. Визнати за позивачем право власності на автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.3. [NUMBER] та скасувати державну реєстрацію обтяження рухомого майна (заборона на рухоме майно), накладену приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Лагутінською Є.П., зареєстрований в реєстрі за №179. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Лагутінська Є.П. у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.46). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.02.2023 між [PERSON] та [PERSON] було украдено договір довічного утримання (догляду), згідно умов якого відчужувач ( [PERSON] ) передав у власність набувачеві ( [PERSON] ), а набувач прийняв у власність транспортний засіб марки Opel Astra, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечувати утримання та догляд довідно відчужувача, на умовах встановлених цим договором (а.с.18-21). Згідно п.19 Договору, передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу авто марки Opel Astra, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (а.с.22,23). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно до статті 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна у встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Частиною 1 статті 749 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі довічного утримання можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення\~до відчужувача\~права власності\~на майно,\~яке було\~ним передане (частина перша статті 756 Цивільного кодексу України). У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У постанові Верховного Суду України у справі №6-142ц13 від 25.12.2013 визначено, що право на звернення до суду з вимогою про розірвання договору довічного утримання має лише відчужувач спірної квартири. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догляду), позивач посилався на те, що відповідачем не виконується п. 4 Договору (щодо матеріального забезпечення та догляду), що є підставою для його розірвання. Відповідачем на підтвердження виконання ним, передбачених договором довічного утримання обов`язків не надано належних та допустимих доказів, а тому беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань за договором довічного утримання, у суду наявні правові підстави для розірвання договору довічного утримання. Щодо визнання права власності, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першої, четвертої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини четвертої статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21. У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу». Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Таким чином, оскільки матеріали справи не містять відомостей та доказів на підтвердження передання позивачем транспортного засобу відповідачу, або державної реєстрації за відповідачем, тому вимога про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб не підлягає до задоволення. Разом з тим, розірвання договору довічного утримання є підставою для скасування державної реєстрацію обтяження рухомого майна (заборона відчуження рухомого майна - автомобіль Opel Astra, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] ), накладеної приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Лагутінською Є.П., що зареєстрована в реєстрі за №179. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем не понесено судові витрати зі сплати судового збору, оскільки позивач є звільненим від цих витрат (а.с.24-28). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню 2422,40 грн. за дві немайнові вимоги, в частині яких позов задоволено. За майнову вимогу (визнання права власності), у задоволенні якої позивачу відмовлено, сплату судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: partial