Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати припиненим обтяження рухомого майна, що зареєстровано 02.05.2024р. за №31313371 на підставі договору застави транспортного засобу серія та номер 07/26/21/3, виданого 03.11.2021р. Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (надалі АТ «КБ «Глобус»), об`єктом якого є автомобіль легковий марки «AUDI», комерційний опис «A3», 2013 року випуску, колір синій, номер об`єкта [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Свої вимоги мотивує наступним. На підставі довіреності від 09.12.2022р. [PERSON] від імені власника [PERSON] 28.01.2023р. уклав договір з [PERSON] , відповідно до якого на користь останньої було відчужено зазначений вище транспортний засіб, який надалі зареєстровано за останньою. На момент придбання позивачкою вказаного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього транспортного засобу З витягу від 29.08.2024р. позивачці стало відомо, що 02.05.2024р. реєстратором філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (надалі Реєстратор) зареєстровано вищезазначене приватне обтяження. В той же час, вона не є клієнткою зазначеного банку та жодні договори з нею не укладалися. Обтяження на автомобіль було накладено після неодноразової зміни власника. Позивачці, як власниці транспортного засобу, створено перешкоди у вільному здійсненні її права власності. Представник відповідача АТ «КБ «Глобус» подав відзив на позов, у якому на заперечення позовних вимог зазначив, що 03.11.2021р. між банком та другим власником транспортного засобу [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 331467,50грн. на придбання автомобіля, строком 48 місяців з кінцевим терміном повернення до 02.11.2025р. Зазначені грошові кошти були перераховані на банківський рахунок на виконання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.11.2021р. 03.11.2021р. з [PERSON] було укладено договір застави вищезазначеного транспортного засобу. [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, а тому рішенням суду від 20.09.2023р. стягнуто з останнього заборгованість та судові витрати. 07.05.2024р. відкрито виконавче провадження на примусове виконання зазначеного рішення суду. Заборгованість за кредитним договором на даний час не погашена. Вважає, що [PERSON] діяв недобросовісно, порушив умови договору та відчужив транспортний засіб. Після здійснення заходів для відкриття виконавчого провадження банку стало відомо про припинення обтяження автомобіля, а тому банк звернувся із заявою про реєстрацію такого обтяження. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (надалі РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях) подав пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання Територіального сервісного центру вчинити дії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Також зазначив, що відсутні будь-які дані, що вказують на порушення сервісними центрами МВС України прав позивачки, оскільки автомобіль марки «AUDI A3», 2013 року випуску, з номером кузова [NUMBER] перереєстрований на [PERSON] 28.01.2023р. та станом на вказаний день обмеження та обтяження щодо вказаного транспортного засобу в реєстрі були відсутні, а такі внесені лише 02.05.2024р. \~ Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З договору купівлі-продажу від 28.01.2023р. встановлено, що [PERSON] придбала в [PERSON] автомобіль марки «AUDI A3», 2013 року випуску. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що 28.01.2023р. за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Із заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна автомобіля марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , встановлено, що АТ «КБ «Глобус» звернулося з такою 02.05.2024р. З витягу від 29.08.2024р. встановлено, що 02.05.2024р. о 16.07год. зареєстровано обтяження, а саме заставу рухомого майна у виді заборони відчуження автомобіля марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , обтяжувач - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», боржник [PERSON] . Дане обтяження зареєстровано на підставі договору застави транспортного засобу від 03.11.2021р. Згідно відповіді №2208 від 16.09.2024р., [PERSON] не є клієнтом АТ «КБ «Глобус» та жодні договори з нею не укладалися. З відповідей №31/28/22/1832-аз-1794-2024 від 18.10.2024р. та №31/28/23/1997-аз-1975-2024 від 07.11.2024р. встановлено, що автомобіль марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] 18.06.2021р. був зареєстрований за [PERSON] , 02.11.2021р. перереєстрований на [PERSON] , 09.04.2022р. перереєстрований на [PERSON] , [INFO] перереєстрований на [PERSON] . Станом на 17.10.2024р. існують дані про заборону перереєстрації вказаного транспортного засобу. З наданого представником відповідача АТ «КБ «Глобус» кредитного договору від 03.11.2021р. встановлено, що [PERSON] отримав кредит в сумі 331467,50грн. на придбання автомобіля, що був у використанні. На забезпечення виконання боржником умов за договором кредиту між вказаними сторонами 03.11.2021р. укладено договір застави автомобіля марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . 20.09.2023р. Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь АТ «КБ «Глобус» 357647,36грн. заборгованості за вищезазначеним кредитним договором та 13.11.2023р. видано виконавчий лист на виконання цього рішення. Постановою державного виконавця від 07.05.2024р. відкрито виконавче провадження та 02.05.2024р. на підставі договору застави від 03.11.2021р. зареєстровано обтяження транспортного засобу автомобіля марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . З наданих представником третьої особи витягів встановлено, що станом на день придбання позивачкою вищевказаного автомобіля марки «AUDI A3» 28.01.2023р. відомості про обтяження вказаного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та в Єдиному реєстрі боржників були відсутні Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). За змістом ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~ до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом п. 2 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок ведення державного реєстру), державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Пункт 4 Порядку визначає, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Так, згідно приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Таким чином, обтяження спірного транспортного засобу, зареєстроване 02.05.2024р. в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, є забезпечувальним. В свою чергу, як зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Разом з тим, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено договором або законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду нерухомого майна. Згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. В розумінні положень ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позивач є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу, оскільки на час його придбання було відсутнє діюче обтяження (застава рухомого майна) транспортного засобу. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 79 ЦПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Статтею 41 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. На підтвердження права власності на спірний автомобіль позивачкою надано до суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «AUDI A3», 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] Таким чином, враховуючи приписи Закону України «Про дорожній рух», а також положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, зі змінами та доповненнями), що регулюють процес реєстрації транспортних засобів у поєднанні з нормами Цивільного кодексу України, що регулюють питання набуття права власності, позивачкою належними засобами доказування доведено право власності на зазначений транспортний засіб. Беручи до уваги те, що на час відчуження третьою особою спірного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про заборону відчуження вказаного майна, позивачка є добросовісним набувачем майна в розумінні приписів ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст.388 ЦК України, а тому набула право власності на майно без обтяжень. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що внесений 02.05.2024р. запис щодо заборони відчуження рухомого майна, право власності на яке зареєстровано за позивачкою [PERSON] , обмежує її права на здійснення нею своїх правомочностей з розпорядження вказаним транспортним засобом, а тому позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача АТ «КБ «Глобус» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96грн.

Outcome: approved