Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 06.03.2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 18 березня 2014 року у відділі ДРАЦС Косівського РУЮ між ним і відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності. Сім?я втратила почуття взаємної любові і підтримки. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що шлюб носить формальний характер і надії на примирення немає. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб між ними розірвати, а судові витрати залишити за ним. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та поданому до суду клопотанні просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з?явилася, подала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, а справу просить розглядати без її участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.03.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 22.04.2025 року. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, та щодо задоволення позову не заперечила, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 18 березня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській\~області, про\~що було\~зроблено актовий\~запис №17, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 18.03.2014 року (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.03.2016 року, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.12). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків та проживають окремо. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви, а відповідач не заперечила щодо розірвання шлюбу, про що зазначила у поданій до суду заяві. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, та зважаючи, що на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім`ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер, в зв?язку із чим подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В зв?язку з наведеним, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України), і документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абз.2 ч.3 ст.115 СК України). В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню судом до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо розподілу судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами регламентовано ст.ст.141-142 ЦПК України. Проте, враховуючи, що позивач в позовній заяві просить судові витрати залишити за ним, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved