Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який похований на кладовищі с. Ставки Житомирського району Житомирської області без реєстрації смерті. Актовий запис про смерть [PERSON] не складався та свідоцтво про смерть не видавалось. Відсутність свідоцтва про смерть [PERSON] позбавляє заявницю можливості оформити спадщину після смерті останнього, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті батька. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала з підстав зазначених в заяві та пояснила, що її батько тривалий час мав хворобу ноги, до лікарні за лікуванням не звертався, що, на її думку, і стало причиною смерті батька. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Свідки [PERSON] (чоловік заявниці), [PERSON] (сусідка заявниці), [PERSON] (сусід заявниці) кожен окремо пояснили суду, що 13.04.1989 особисто бачили тіло мертвого [PERSON] , оскільки були присутні під час поховання останнього на кладовищі в с. Ставки, причиною його смерті вважають стали проблеми з ногою. Заслухавши пояснення\~заявниці,\~показання свідків,вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час, день, місяць та рік проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.\~\~\~\~ Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.\~\~\~ Як вбачається із матеріалів справи, заявниця народилася [INFO] , її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 6). Із наявної в матеріалах справи довідки виданої Ставецьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області від 29.01.2025 №40 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] та захоронений на кладовищі в с. Ставки Житомирського району Житомирської області (згідно даних з місця поховання) (а.с. 9). Згідно виписки з погосподарських книг Ставецького старостинського округу від 16.04.2025 з 1963 по даний час за [PERSON] , який помер [INFO] рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до матеріалів справи [PERSON] на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла фактично дружина його [PERSON] шляхом проживання та реєстрації в будинку, догляду за будинком, обробітком земельної ділянки (а.с. 20). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.12.2024 [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої Ставецьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області від 16.04.2025 №307 [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщину в шестимісячний строк фактично прийняла [PERSON] шляхом догляду за будинку, проведенням ремонту будинку, обробітку земельної ділянки (а.с. 19). Із змісту повідомлення начальника Радомишльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Л. Щипанської встановлено, що по відділу відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , та заявнику фактично відмовлено в реєстрації події смерті [PERSON] (а.с. 8). Натомість з поданих заявницею доказів судом встановлено, що її батько помер [INFO] у с. Ставки Радомишльського району Житомирської області. Даний факт підтверджується письмовими доказами, а також фотокарткою із зображенням місця поховання [PERSON] , де зазначено роки його життя: 20.07.1930 - 13.04.1989 (а.с. 10), а такох вищезазначеними показаннями свідків. Як роз`яснено у пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5\~заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до положень ст.\~49\~Цивільного кодексу\~України смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2\~статті 4 Конституції України\~право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Ухвалюючи рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідний юридичний факт є індивідуальним, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника. Отже, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , та був похований на цвинтарі в селі Ставки Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується матеріалами справи. Встановлення\~\~даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки є підставою для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадкових та інших прав. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її батька, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявниці реалізувати питання виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав як її, так і померлої фізичної особи, які за своєю суттю є подіями та діями, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. При цьому заявниці слід роз`яснити, що у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, яке підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved