Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

28 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЕКТ ЦЕНТР» посилалося на те, що 18 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір № [NUMBER] в електронній формі. Відповідно до вимог Договору Кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами), в межах строку дії договору - 36 календарних місяці з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Пропозиція на отримання 11 траншу згідно Заявки-анкети № 2628772905 від 11.12.2019 в рамках Договору про надання позики № [NUMBER] від 18.10.2019 підписано позичальником 11.12.2019 електронним цифровим підписом. Позивач свої зобов`язання виконав, перерахував кредитні кошти у сумі 8 000 грн, проте відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» передало за плату, належні йому, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, в тому числі і право грошової вимоги до відповідача. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало за плату, належні йому, а Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, в тому числі і право грошової вимоги до відповідача. Відповідач, будучи позичальником, не виконує умови договору, не сплачує кошти на погашення кредитного зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором №0681291737 від 18.10.2019, з урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності у розмірі 99 139 грн 95 коп., яка складається з: 7 999 грн 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 91 139 грн 96 коп - заборгованості за відсотками. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2024 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 січня 2025 року по справі № 489/8482/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, було відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2025 клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про витребування доказів задоволено, витребувано з Акціонерного товариства «Сенс Банк» інформацію чи видавалась АТ «Сенс Банк» [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] та докази зарахування на картку кредитних коштів, інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає що до задоволення підлягають вимоги в розмірі 7 999, 99 грн за тілом кредиту та проценти, які нараховані в межах строку користування траншем за 30 днів. Представник відповідача адвокат Жовта О.М. також зазначила, що вона не погоджується із сумою нарахованих відсотків, вони нараховувались поза межами строку дії користування 11 траншем. Вважає, що наданий розрахунок заборгованості за кредитом не є доказом у справі, так як виготовлений фінансовою установою в односторонньому порядку. Вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. 18 жовтня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання електронним підписом було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № [NUMBER]. Умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. 11 грудня 2019 року відповідач звернувся до ТОВ «Інфінанс» з пропозицією про надання 11 траншу кредиту згідно Заявки анкети № 2628772905 в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № [NUMBER] від 18 жовтня 2019 року (оферта). Відповідно до акцепту оферти від 11 грудня 2019 року на отримання 11 траншу кредиту згідно Заявки анкети № 2628772905 від 11.12.2019 в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № [NUMBER] від 18 жовтня 2019 року (оферта) 11 грудня 2019 року [PERSON] погодився з умовами оферти на умовах, викладених в цьому Акцепті з використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису. Умовами оферти передбачено розмір кредиту (траншу) у розмірі 8 000 грн, строк користування траншем 30 днів, відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638.75%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4 200 грн. ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 8 000 грн, в порядку передбаченому умовами акцепта на отримання 11 траншу, що не заперечується та не спростовується відповідачем. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» підтверджено, що клієнт [PERSON] 11.12.2019 був ідентифікований ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 7j7f4r 11 грудня 2019 року, відправленим на номер телефону [NUMBER] (а.с. 15 на звороті). Квитанцією за сплату №44470840 від 11 грудня 2019 року Первісним кредитором було зараховано 8 000 грн на карту № [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до листа АТ «Сенс Банк» № 3046-БТ-32.3/2025 від 04.03.2025 та виписки по особовому рахунку [PERSON] встановлено, що картка № [NUMBER] відкрита на його ім`я, номер телефону, який знаходиться в анкетних даних - [NUMBER] , а 11.12.2019 на його особистий рахунок зараховані кошти у сумі 8 000 грн (а.с. 149, 150) 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал було укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким, зокрема, право вимоги за кредитним договором стосовно боржника [PERSON] перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 24-26). Відповідно до підпункту 6.1.4. зазначеного договору право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. На підтвердження виконання умов підпункту 6.1.4. вказаного договору позивачем надано акт приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором Факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, який є додатком № 2 до договору факторингу від 14 липня 2021 року № 14-07/21 (а.с. 26 на звороті). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким, зокрема, право вимоги до боржника [PERSON] за укладеним кредитним договором, перейшло до ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 30-32 та на звороті). Відповідно до підпункту 5.2 вказаного договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року, який є додатком № 4 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів право звернення до суду щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 18 жовтня 2019 року. Відповідач позичені кошти не повернув, у зв`язку з чим, станом на 10.09.2024 на думку позивача утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 999, 99 грн та нараховані проценти в розмірі 140 279, 91 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності у розмірі 99 139 грн 95 коп., яка складається з: 7 999 грн 99 коп. заборгованості за тілом кредиту, 91 139 грн 96 коп. - заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено умовами п. 1.2 Договору від 18 жовтня 2019 року, сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. З аналізу умов цього пункту Договору від 18 жовтня 2019 року можливо зробити висновок, що кожен транш кредиту є окремим договором, термін повернення кожного траншу та строк користування визначено в умовах цього договору, при наданні одинадцятого траншу у Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору від 18 жовтня 2019 року. Разом з тим, позивачем не надано Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору від 18 жовтня 2019 року, що позбавляє можливості суд визначити остаточні терміни повернення та строк користування таким траншем. Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Будь-яких посилань щодо неможливості подання Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору від 18 жовтня 2019 року як доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, матеріали справи не містить. Так, за змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Акцепт оферти від 11 грудня 2019 року на отримання 11 траншу кредиту також містить посилання на інші умови, викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МoneyBOOM» (далі Правила), які долучені до позовної заяви. Між тим ці Правила не містять посилання на електронний підпис відповідача, який би свідчив про його ознайомлення з цими Правилами. Натомість відповідач та його представник наполягають на тому, що зрозумілими для відповідача були умови з нарахування процентів саме протягом 30 днів, а не 36 місяців, як зазначає відповідач. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 11.12.2019 перевищує 30 днів, а відтак й нарахуванням процентів за користування цими коштами за отриманим 11 траншем виходячи із відсоткової ставки 1.75%, теж обмежується 30 днями та їх загальний розмір складає, як зазначено умовами договору 4 200 грн. При цьому, вказану вище суму заборгованості відповідач у добровільному порядку станом на день розгляду справи не сплатив. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом було встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн (а.с.5). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 12,30 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі (12,30 %). Решта витрат покладається на позивача. Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 372, 45 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 968 грн.

Outcome: partial