Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

До Баришівського районного суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивують тим, що за договором позики № 75919441 від 05.08.2021 року позивач посилається на те, що 05.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (долі - «Первісний кредитор») та [PERSON] (далі - «Позичальник») було укладено Кредитний договір № 75919441 (далі - Договір). Договір був укладений електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису RENyOyVfKL, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу -[INFO]) у порядку визначеному ст.. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: [PERSON] , PHOKПП: [NUMBER] , з яким/якою укладено договір №75919441 від 05.08.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: RENy0yVfKL. Час відправки ідентифікатора позичальнику:05.08.2021 18:06:37. Електронна пошта, на яку наПравлено ідентифікатор:[INFO]. Тoгo ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75919441 від 05.08.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12 800,00 грн. шляхом ix перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи),так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджусться електронною платіжною інструкцісю №0a1d21c5-8b14-4af5- 9819-dd6c7174fП5 від 05.08.2021 року, яка у свою чергу с первинним бухгалтерським документів, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа №24/12/24-45 від 24.12.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №0a1d21c5-8b14-4af5-9819-dd6c7174fП5 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №75919441 . Згідно довідки № КД-000005085/ТНПП від 23.12.2024 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код СДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01 .2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 05.08.2021 року, сума 12 800,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу iFa1d21c5-8b14-4af5-9819-dd6c7174fП5. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. 21.12.2021 року ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323 ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 40 456,22 грн, з яких 12 800 грн, - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 656,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Станом на дату підготовки позовної заяви поточна сума заборгованості складає: 40 456,22 грн, зокрема: -12 800,00 грн. - сума заборгованості за основоною сумою боргу; -27 656,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів за договором, з метою захисту права й охоронюваних законом інтересів ТОВ «Фінпром маркет », представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області Чальцевої Т.В. від 18.02.2025 року прийнято позовну заяву до свого провадження та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.04.2025 представником відповідача адвокатом Куценко Н.В. подано письмові пояснення на позовну заяву, згідно якого вона не визнає позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання позивач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Куценко Н.В. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У своїх письмових поясненнях на позовну заяву просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що за договором позики № 75919441 від 05.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 75919441. Договір був укладений електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису RENyOyVfKL, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу -[INFO]) у порядку визначеному ст.. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно листа №24/12/24-45 від 24.12.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №0a1d21c5-8b14-4af5-9819-dd6c7174fП5 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №75919441 . Згідно довідки № КД-000005085/ТНПП від 23.12.2024 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код СДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01 .2018 р., укладеного між Компаніею/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 05.08.2021 року, сума 12 800,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу iFa1d21c5-8b14-4af5-9819-dd6c7174fП5. 21.12.2021 року ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112 від 21.12.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323 ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 40 456,22 грн, з яких 12 800 грн, - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 656,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Станом на дату підготовки позовної заяви з розрахунку наданої позивачем поточна сума заборгованості складає: 40 456,22 грн, зокрема: -12 800,00 грн. - сума заборгованості за основоною сумою боргу; -27 656,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З дослідження наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, чи видані за цим кредитним договором кошти відповідачу, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутній меморіальний ордер про перерахування коштів. До матеріалів справи позивачем не додано платіжного доручення на підтвердження оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 року укладеного між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за договором позики від №75919441 від 05.08.2021 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Також до матеріалів справи не додано платіжного доручення на підтвердження оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75919441 від 05.08.2021 року та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за договором позики від №75919441 від 05.08.2021 від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром маркет». Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Так, Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII, щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності і уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, доводи позивача щодо розміру нарахованих сум заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, хоча навіть операції в електронному виді можуть та мають бути підтверджені певними доказами, а правових підстав приймати бездоказово позицію позивача як апріорі істинну тільки тому, що позивачем є банківська установа, законом не встановлено і у суду таких повноважень немає. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Тобто, стверджуючи про факт надання відповідачу кредитних коштів, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини. За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу коштів у заявленому позивачем розмірі, та не надано доказів суду про сплату коштів за договорами факторингу тому відсутні підстави їх стягнення. До того ж, сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості. Згідно Закону України «Про споживче кредитування» - максимальна сукупна сума штрафів і пені за порушення споживачем виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розмір подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 р. у справі № 161/16891/15-ц). Відповідно п.1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження). Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами. З урахуванням викладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: dismissed