Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

1.Описова частина У вересні 2024 року позивач АТ «Універсал Банк» (надалі за текстом також - позивач) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.03.2019, розмір якої станом 05.08.2024 становить 45 092,94 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 гривень. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яким є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, разом з яким надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» (далі - Умови) при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням: htpp://www.monobank.ua/terms, htpp://www.monobank.соm.ua/terms, в мобільному додатку. Відповідач [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 04.03.2019. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники умов, тарифів, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 29.07.2024 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором досягло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29.07.2024 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, однак відповідач на контакт не виходить та залишок простроченої заборгованості нарахована неустойка. На підставі зазначеного загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 05.08.2024 становить 45 092,94 гривні, заборгованості за пенею - 0,00 гривень, заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0,00 гривень. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відповідач відзиву на позовну заяву не подавала. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 04.10.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 06 102 4442 33 13) на відому адресу її зареєстрованого місця проживання проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 04.03.2019 [PERSON] звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Згідно вказаної Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідач просить відкрити їй поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» та встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку. Згідно паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.30) був визначений такий спосіб та строк надання кредиту: кредитні кошти надаються клієнту у вигляді суми кредитного ліміту на споживчі потреби на Платіжній картці клієнта, яка відкрита у Банку на підставі укладеного Договору про надання банківських послуг. Процентні ставки за кредитом становлять: пільгова ставка у розміні 0,00001, базова процентна ставка у розмірі 3,1 % в місяць (37,2 % річних). Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.8-13), враховуючи невиконання відповідачем умов договору про надання банківських послуг «Monobank» б/н від 04.03.2019 у відповідача станом на 05.08.2024 наявна заборгованість у розмірі 45 092,94 гривні, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 45 092,94 гривні, заборгованості за пенею - 0,00 гривень, заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0,00 гривень. На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено: копію паспорту відповідача; копію картки платника податків відповідача; роздруківку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank; роздруківку тарифів чорної картки monobank; паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank; копію банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Універсал Банк»; копію витягу з статуту АТ «Універсал Банк». 2.2. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15, провадження № 61-8803св22). При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Суд звертає увагу, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між кредитодавцем і відповідачем правовідносин за договором кредиту, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення кредитного договору і його умов. Ураховуючи реальний характер договору позики (ч.1 ст.1046 ЦК України) та поширення положень про договір позики на відносини за кредитним договором (ч.2 ст.1054 ЦК України) суд під час розгляду справи про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.12.2017 має враховувати, що до предмету доказування входять факти, що свідчать про укладення між сторонами відповідного кредитного договору, його умови, передання та повернення грошових коштів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 зазначено, що реальним вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 30.11.2022 у (справа № 334/3056/15), у справі про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Згідно паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank суд встановив, що кредитні кошти мали бути надані відповідачу, як позичальнику у вигляді суми кредитного ліміту на споживчі потреби на платіжній картці клієнта, яка відкрита у банку на підставі укладеного Договору про надання банківських послуг. З наявних у справі доказів вбачається, що між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] дійсно був укладений Договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви від 04.03.2019. Разом з тим, доказів, того, що Банк відкрив відповідачу кредитний ліміт і відповідач користувалася такими кредитними коштами, матеріали справи не містять. Позивач не надав до суду жодної довідки або виписки про рух коштів за відповідним банківським рахунком відповідача, з якої суд мав би змогу достовірно встановити використання відповідачем кредитних коштів, а тому суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження виконання позивачем обов`язків кредитодавця за вказаним вище Договором про надання банківських послуг щодо фактичного надання відповідачу кредитних коштів. Водночас згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 04.03.2019 жодним чином не може бути належним та допустимим доказом існування у відповідача зобов`язання перед позивачем щодо повернення грошових коштів. У постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 3. Висновки суду Таким чином, враховуючи те, що позивач не надав до матеріалів справи доказів отримання відповідачем коштів за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.03.2019 суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором в розмірі, зазначеному в розрахунку, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 45 092,94 гривні задоволенню не підлягають. 4.Судові витрати Розподіл судових витрат по сплаті судового збору між сторонами здійснюється в порядку визначеному статтею 141 ЦПК України. Враховуючи, що суд відмовив у задоволенні позову, понесені Акціонерним товариством «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed