Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

22 листопада 2024 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду з вищеназваною позовною заявою якою просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , (до перейменування та зміни адреси об`єкта нерухомого майна: назва [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381, в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2071/97 від 12 грудня 1997 року, зареєстрованого на Одеській Новій Біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний номер 2071/97 від 12 грудня 1997 року, померла набула право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (до перейменування та зміни адреси об`єкта нерухомого майна: назва [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381. У межах 6-місячного строку після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом. За його зверненням нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 21/2024. 28 серпня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. позивачу видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381 що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 28 серпня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки у мене відсутній оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2071/97 від 12 грудня 1997 року виданого Одеською Новою Біржею та нотаріусом виявлено порушення вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, предметом якого є житловий будинок, згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Попов Іван Дмитрійович в судове засідання не з`явились. Адвокат Попов Іван Дмитрійович надав до суду клопотання яким просив розглянути справу за відсутності сторони позивача та наполягав на позовних вимогах. Відповідач Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області копію позову та матеріали до нього отримала належним чином, відзив в порядку ст. 178 ЦПК України до суду не направила, до суду не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи та спадкової справи №21/2024, суд вважає що, позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , про що Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було зроблено відповідний актовий запис № 2090, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (до перейменування та зміни адреси об`єкта нерухомого майна: назва [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381. Відповідно Договору № 2071/97 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Новою біржею 12 грудня 1997 року, реєстровий номер в Книзі реєстрації біржових договорів купівлі-продажу нерухомості 2071/97,\~\~ [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381. Право приватної власності [PERSON] зареєстровано\~Овідіопольським РБТІ 15 червня 1998 року і записано в реєстрову книгу під №2-228. Згідно рішення Доброолександрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 24 грудня 2016 року [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року №807-1Х\~ліквідовано Овідіопольський та утворено Одеський район Одеської області до якого входить територія Дальницької сільської ради, у складі якої перебуває с. Доброолександрівка. Згідно рішення Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області від 20 жовтня 2024 року № 142 змінено адресу об`єкта нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належав померлій [PERSON] на праві приватної власності, з попередньої: [ADDRESS] , на адресу з наступними реквізитами: [ADDRESS] . Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. Постановою від 28 серпня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (до перейменування та зміни адреси об`єкта нерухомого майна: назва [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381, мотивуючи відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та можливості видати свідоцтво про право на спадщину через невідповідність форми договору купівлі-продажу, предметом якого є житловий будинок, вимогам чинного законодавства України. Таким чином, судом встановлено, що виник спір щодо визнання права власності на спадщину за законом і позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами\~ст. 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України\~визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами\~ст.1217 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч.ч.1,2\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. Під час розгляду справи судом було досліджено належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 21/2024, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, вказана заява відкликана не була (ч. 5\~ст. 1269 ЦК України). Позивач, виконавши всі вимоги законодавства з приводу прийняття спадщини, звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на що одержав відмову. Відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей ( ст.\~42,\~68 Закону України «Про нотаріат», п 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого 22.02.2012 року наказом Міністерства юстиції України за № 296/5). Відповідно до підпункту 4.14 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4. 18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права власності на спадщину за законом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,208 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої 5123781400:02:002:0381. Згідно з частиною другою\~статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. У відповідності до частини першої\~статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно\~статті 392 ЦК, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 р. за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Крім того,\~п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачу і інтереси інших осіб при забудові не порушені. На даний час право позивачів на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Дальницька сільська рада Одеського району, Одеської області на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Заборони відчуження або арешти спадкового майна відсутні. Згідно з частиною другою\~статті 89 ЦПК\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначив ВССУ в листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування, слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі. До того ж, відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст.392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Отже, позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. За викладеного суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити право позивача неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 62,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Тому з огляду на викладені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] \~є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, шляхом визнання за ним права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved