Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

02 січня 2025 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Кричун Юрій Анатолійович звернувся від імені та в інтересах позивачки до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] , про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, у якій просив суд: - визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , - два місяці, який починається з дня набрання даним рішенням законної сили; - судові витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн, залишити по фактичним витратам; - витребувати у державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Кременчуцького району Полтавської області Курочкіна Олександра спадкову справу № 152/2024, яку зареєстровано в спадковому реєстрі за № 73323018, заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Процесуальні дії/рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19 лютого 2025 року (а.с. 39-42). Цією ж ухвалою клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено, витребувано від Козельщинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 152/2024 після померлої [INFO] [PERSON] , та залучено до участі у справі у якості третіх осіб Козельщинську селищну раду та [PERSON] . 14.01.2025, на виконання ухвали суду від 07.01.2025, від Козельщинської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 152/2024 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 47-71). 27.01.2025 від третьої особи Козельщинської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради, проти позовних вимог рада не заперечувала (а.с.78). 27 січня 2025 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила задовольнити позовну заяву позивачки, а розгляд справи проводити без її участі (а.с. 79-82). 03 лютого 2025 року від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він просив суд задовольнити позовну заяву, а розгляд справи проводити без його участі (а.с. 84-88). 19.02.2025 надійшло клопотання від представника позивачки - адвоката Кричуна Юрія Анатолійовича про залучення у справі співвідповідача Козельщинську селищну раду. Просив клопотання розглянути у підготовчому судовому засіданні 19.02.2025 без участі позивачки та представника (а.с. 90-91). Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року клопотання представника позивачки задоволено, залучено до участі у справі як відповідача Козельщинську селищну раду та виключено зі складу учасників справи Козельщинську селищну раду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання відкладено на 24.03.2025 (а.с.93-96). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду на 23.04.2025 (а.с.111-113). У судове засідання 23.04.2025 сторони не з`явилися. Були належним чином повідомленні про місце, дату та час судового засідання. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Кричун Юрій Анатолійович 22.04.2025 подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 126-127). Відповідачка [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила задовольнити позовну заяву, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 79-82). Козельщинська селищна рада у письмовій заяві від 27.01.2025 просила здійснювати розгляд справи без участі представника ради (а.с. 78). Третя особа [PERSON] у письмових поясненнях просив суд задовольнити позовну заяву, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 84-88). Інші заяви, клопотання від учасників справи не надходили. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу розглянуто у судовому засіданні 23 квітня 2025 року за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-9) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом від 15.04.2021, який був посвідчений секретарем Новогалещинської селищної ради Перепелицею Ж.О. У заповіті [PERSON] , на випадок своєї смерті, розпорядилась своїм майном, правами та обов`язками на користь [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних долях (частках). [PERSON] 17 липня 2021 року у зв`язку з одруженням змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] лише позивачка подала до Козельщинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від 20.11.2024, у зв`язку з чим державним нотаріусом Курочкіним О.О. було заведено спадкову справу № 152/2024. Відповідачка [PERSON] спадщину за заповітом не прийняла. Спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] є батько позивачки [PERSON] , який є сином померлої. Однак, у силу віку та дієздатності він не набув права на обов`язкову частку у спадщині. Спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна. Після смерті [PERSON] осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, коло яких визначено положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України, немає, оскільки на час смерті її батьки та її чоловік [PERSON] померли. У зв`язку зі смертю [PERSON] спадкуванню за заповітом підлягає її майно, перелічене у позовній заяві (земельні ділянки). Проте позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вона та її сестра - [PERSON] вважали, що спадщину після померлої [PERSON] мав прийняти лише їх батько - [PERSON] , який тільки після спливу строку для прийняття спадщини після матері повідомив їм про наявність заповіту на їх користь. Також повідомив, що спадщину він приймати не буде, оскільки заповіт для нього є прийнятним. За вказаних обставин позивачка вважала, що має право звернутися до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки строк вона пропустила лише на декілька місяців. При нормативному обґрунтуванні позовної заяви представник позивачки посилався на статті 1217, 1220-1221, 1258, 1261, 1268 - 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статті 27, 30, 175 Цивільного процесуального кодексу України, Постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». . Позиція відповідачів (а.с. 78, 79-81) Козельщинська селищна рада проти задоволення позовних вимог не заперечувала. [PERSON] з позовними вимогами погодилася. У відзиві на позовну заяву просила позовну заяву задовільнити. Підтвердила, що після смерті бабусі - [PERSON] , вважала, що спадщину прийме син [PERSON] - її та позивачки батько, але він тільки після спливу шести місяців з дня смерті матері повідомив їх, що не буде приймати спадщину, оскільки, існує заповіт на її користь та на користь позивачки. Про наявність заповіту їй та позивачці не було відомо. Крім того, батько не міг вчасно повідомити їх про наявність заповіту через те, що проходить службу у Збройних Силах України та перебуває на фронті. За попередньою домовленістю зі сестрою вона вирішила, що не буде приймати спадщину після смерті бабусі. Повідомила, що повністю усвідомлює, що якщо суд встановить позивачці додатковий строк для прийняття спадщини, то вона у власність спадкове майно, належне бабусі, не отримає. Позиція третьої особи (а.с. 84-86). У письмових поясненнях [PERSON] просив суд позовну заяву задовільнити, з позовом погодився. Зазначав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . У зв`язку з похованням його матері, йому як військовослужбовцю була надана короткострокова відпустка, після якої він повернувся на службу. Лише через 6 місяців після смерті матері, він розповів своїм донькам про існування заповіту, з яким повністю згоден. Фактичні обставини справи, встановлені судом Батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 1995 року (а.с. 13, 56). У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.07.2021 серії [NUMBER] (а.с. 14, 57). Відповідно до довідки від 21.01.2025 № 2522/22 [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині з 14.03.2023 по мобілізації відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (а.с.87). Батьками [PERSON] є батько [PERSON] та мати [PERSON] , що вбачається з копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2024 року (а.с. 17, 58). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 19 ). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 лютого 2024 року виконавчим комітетом Козельщинської селищної ради (а.с. 10, 54). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема щодо належних їй за життя земельних ділянок з кадастровими номерами 5322080401:01:001:0056; 5322080401:01:001:0026; 5322080401:01:001:0027; 5322080400:00:001:0248, що вбачається з копій державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 20-23), а також квартири [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, копії технічного паспорту, архівної довідки та довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації) (а.с. 65-71). За своє життя [PERSON] було складено заповіт, що підтверджується його копією (а.с.11, 55) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 12, 60-61). Відповідно до копії заповіту, посвідченого 15 квітня 2021 року секретарем Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області Перепелицею Ж.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 92, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла: «Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 045302, який розташований на території с. Чечужене Козельщинського району Полтавської області, земельна ділянка площею 1,00 га. Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 174134, який розташований на території с. Бреусівка Козельщинського району Полтавської області, земельна ділянка площею 0,2500 га. Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 174133, який розташований на території с. Бреусівка Козельщинського району Полтавської області, земельна ділянка площею 0,2222 га. Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯМ № 161100, який розміщується Полтавська область Козельщинський район с. Бреусівка, земельна ділянка площею 3,1496 га. Її права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно де б воно не знаходилося, - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних долях (а.с. 11) Відповідно до довідки виконавчого комітету Козельщинської селищної ради від 21.10.2024 № 02-13/1972 [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 53). 20.11.2024 [PERSON] звернулась до Козельщинської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини з усіх передбачених законом підстав після померлої [PERSON] та просила видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 15, 49), що також підтверджується копією витягу від 20.11.2024 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи (а.с. 16, 62). Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. від 20 листопада 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущенням нею строку на прийняття спадщини (а.с. 26, 63-64). Також з постанови вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зі заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася. Спадкове майно є особистою власністю померлої, пережившого подружжя не має, інших спадкоємців передбачених ст. 1261-1265 ЦК України не має, інших спадкоємців не має. Окрім цього, нотаріус роз`яснив, що [PERSON] має право на успадкування майна померлої бабусі, але при умові прийняття нею спадщини на підставі рішення суду про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини, або надання нею рішення суду про фактичне прийняття нею спадщини. Застосовані судом норми права та правові висновки Верховного Суду Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України або ЦКУ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України м ісцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦКУ). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦКУ). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зі п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18) вказано, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди дослужуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/12911/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ) зробила висновок, відповідно до якого необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Також Верховний Суд неодноразово у своїй практиці зазначав, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог (зокрема, у справах № постанова, 16/10/2018, 681/203/17). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до складеного за життя заповіту [PERSON] заповіла належне їй майно в рівних частках [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тобто, спадкоємцями за заповітом [PERSON] , що померла [INFO] , є позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Жоден зі спадкоємців за заповітом чи законом до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений законом, не звертався. Встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини закінчився 29 липня 2024 року. Отже, позивачка як спадкоємець мала би подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини до 29 липня 2024 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка заяву про прийняття спадщини не подала. Отже строк для прийняття спадщини пропустила. До нотаріуса з метою прийняття спадщини звернулась лише 20 листопада 2024 року, проте у прийнятті заяви нотаріусом їй було відмовлено. Позивачка посилалась як на поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на те, що [PERSON] , який є її батьком та сином померлої та, відповідно, спадкоємцем за законом першої черги, повідомив про існування заповіту лише після спливу 6 місяців після смерті її баби, а до цього вона вважала його єдиним спадкоємцем. Такі факти визнали та не заперечувати сам [PERSON] (як потенційний спадкоємець за законом першої черги) та [PERSON] (як потенційний спадкоємець за заповітом). Крім того, [PERSON] підтвердив той факт, що він є мобілізованим військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у ЗСУ, та не мав можливості вчасно повідомити доньок про існування заповіту на їх користь. З матеріалів справи встановлено, що дійсно [PERSON] є мобілізованим військовослужбовцем з 14.03.2023, і це могло стати перешкодою для своєчасного повідомлення позивачки про існування заповіту на її користь. Територіальна громада як орган, що має порушувати питання про визнання спадщини відумерлою, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши обставини справи та наявні докази у їх сукупності, суд уважає поважною причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою, оскільки вона не є спадкоємцем першої черги за законом, про існування заповіту не знала, та мала право вважати та розраховувати на те, що її батько як спадкоємець першої черги за законом прийме спадщину. Часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням позивачки до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину є незначним, інші спадкоємці право на спадкування позивачки не заперечують і не оспорюють, але не можуть надати згоду позивачці на подання заяви про прийняття спадщини у порядку, визначеному ч. 2 ст. 1272 ЦК України, оскільки самі спадщину не приймали. Усе наведене є підставою для задоволення позовних вимог. Задоволення позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Отже, врахувавши принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що права позивачки на прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] підлягають захисту, оскільки відмова у задоволенні позовної заяви позбавить позивачку права на спадкове майно, що не буде відповідати інтересам суспільства, загальним принципам цивільного законодавства та міжнародного права. Позивачка надала достатньо доказів того, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено нею з поважних причин. Надання можливості позивачці скористатись правом на отримання у спадщину нерухомого майна, яке належало її бабі, відповідає волі заповідача (спадкодавця) та ґрунтується на законі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору у сумі 1211 гривні 20 коп., про що свідчить платіжна інструкція про сплату судового збору (а.с. 1,2). Зважаючи на позицію позивачки, висловлену у позовній заяві, суд не здійснює розподіл судових витрат.

Outcome: approved