Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

13.02.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання їх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на підставі відповідно судового наказу, виданого 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та судового наказу, виданого 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), з 1/4 частини на 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування даної вимоги зазначив, що від шлюбу із відповідачем [PERSON] у них народилась двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , на утримання яких були стягнені аліменти на підставі судового наказу, виданого 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та судового наказу, виданого 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Наразі він не може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, оскільки він має невеликий розмір заробітної плати, допомагає матеріально своїм батькам, які є людьми похилого віку, частково сплачує комунальні послуги, купує ліки, а тому вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 18.02.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 25.03.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат ШИМОТЮК О.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог через відсутність правових підстав для їх задоволення. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків: З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками дітей: доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13.12.2018 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області), та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.10.2021 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Судовим наказом, виданим 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 20 травня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом, виданим 25 листопада 2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 23 листопада 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати зазначених аліментів, відповідно до наявних довідок-розрахунків, складених уповноваженими на те державними виконавцями Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), становить, за судовим наказом, виданим 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), у розмірі 19939грн.67коп., та судовим наказом, виданим 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), у розмірі 14978грн.04коп. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з\~статтею 141\~\~СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами статей\~150,\~180 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192\~СК України\~передбачає, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них\~та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми\~СК України\~зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно з\~роз`ясненнями, які виклачені у\~пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України,\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. [PERSON] звернувся 13.02.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом, в якому просить зменшити визначений судовим наказом, виданим 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та судовим наказом, виданим 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), розмір аліментів з 1/4 на 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що він не може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, оскільки він має невеликий розмір заробітної плати, допомагає матеріально своїм батькам, які є людьми похилого віку, частково сплачує комунальні послуги, купує ліки. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Для вирішення позову про зменшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, слід встановити чи змінився майновий, сімейний стан чи стан здоров`я особи, яка звертається із позовом з часу присудження аліментів. Тобто, в даному конкретному випадку, для вирішення питання щодо зменшення розміру аліментів за цим позовом, необхідно встановити чи змінився майновий, сімейний стан чи стан здоров`я [PERSON] після винесення Калинівським районним судом Вінницької області судових наказів від 31.05.2021 року у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та від 25.11.2021 року у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21). На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в даній справі надав у якості доказів: паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 17.12.1999 року Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я [PERSON] , з ідентифікуючими його особу даними, та картку платника податків; витяг з Реєстру територіальної громади № 2025/001990757, сформований 11.02.2025 року Калинівською міською радою Вінницької області, з відомостями з інформаційної системи Державної міграційної служби щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] ; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 22.05.2028 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, з відомостями про зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13.12.2018 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, з відомостями про народження дитини: [PERSON] , [INFO] ; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.10.2021 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), з відомостями про народження дитини: [PERSON] , [INFO] ; судовий наказ, виданий 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ; постанова головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А. від 23.06.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65869889 з примусового виконання судового наказу, виданого 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21); довідка-розрахунок ВП № 65869889, видана Калинівським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про наявність заборгованості за судовим наказом, виданим 31.05.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), у розмірі 19939грн.67коп.; судовий наказ, виданий 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ; постанова головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гузь Л.А. від 24.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67976422 з примусового виконання судового наказу, виданого 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21); довідка-розрахунок ВП № 67976422, видана Калинівським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про наявність заборгованості за судовим наказом, виданим 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), у розмірі 14978грн.04коп.; довідка, видана 07.02.2025 року ТОВ «Термінус» із відомостями щодо місця роботи та посади [PERSON] , його розміру заробітної плати за період з 01.08.2024 року по 31.01.2025 року; довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видана 10.02.2025 року Черепашинецьким старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області, із відомостями щодо складу сім`ї [PERSON] . Проте, наявна в даних документах інформація (відомості), не містять даних, на підставі яких суд може встановити наявність зміни майнового, сімейного стану чи стану здоров`я позивача. На підставі частини першої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належних доказів того, що у [PERSON] змінився майновий, сімейний стан чи стан його здоров`я, з часу винесення Калинівським районним судом Вінницької області судових наказів від 31.05.2021 року у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та від 25.11.2021 року у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), матеріали справи не містять. Наявність в матеріалах справи довідки, виданої 07.02.2025 року ТОВ «Термінус» із відомостями щодо місця роботи та посади [PERSON] , його розміру заробітної плати за період з 01.08.2024 року по 31.01.2025 року, сама по собі не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача. Отже, позивачем недоведено істотного зменшення його доходу, та відповідно і погіршення матеріального стану. Доказів того, що [PERSON] , [INFO] (батько), та [PERSON] , [INFO] (мати), перебувають на утриманні позивача [PERSON] , а також того, що на даний час вони за станом свого здоров`я потребують постійного фінансового забезпечення, суду не надано. Будь-які інші докази зміни матеріального та сімейного стану позивача чи погіршення його стану здоров`я в матеріалах справи відсутні. Самі лише посилання позивача на те, що після ухвалення судового рішення погіршився його матеріальний стан, а також на утриманні перебувають батьки, які є людьми похилого віку, без надання на підтвердження цих обставин належних доказів, не можуть бути визнані підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів, визначених судовими наказами Калинівського районного суду Вінницької області від 31.05.2021 року у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та від 25.11.2021 року у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), а тому йому у позові слід відмовити у повному обсязі. Посилання позивача на те, що суд не міг стягнути з нього аліменти в загальному розмірі 1/2 заробітку (доходу), оскільки згідно положень статті 183 СК України, на двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, судом відхиляються з огляду на наступне: Судом встановлено, що на момент видачі Калинівським районним судом Вінницької області судового наказу у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), а саме станом на 31.05.2021 року у сторін була єдина дитина донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої у відповідності до вимог ст.183 СК України, були стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Після видані даного судового наказу, у сторін [INFO] народилась друга дитина син [PERSON] , на утримання якого вподальшому судовим наказом, виданим 25.11.2021 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21), у відповідності до вимог ст.183 СК України, були стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач [PERSON] , як платних аліментів, та божник у виконавчих провадженням, у відповідності до вимог процесуального закону мав можливість звернутися до суду, який видав судові накази, із заявою про їх скасування. Натомість, позивач [PERSON] із заявами про скасування судових наказів до суду не звертався, а лише через три роки почав висловлювати свою незгоду з ними. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до положень статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у справах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд наголошує, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Згідно частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава, право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечить\~статті 8 Конституції України. Відповідно до приписів статті 128\~КЗпП України та частини 3 статті 70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Водночас згідно частини 1 статті 70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З урахуванням наведеного, визначений розмір стягнених із [PERSON] аліментів на утримання дітей, визначений судовими наказами Калинівського районного суду Вінницької області від 31.05.2021 року у справі № 132/1605/21 (номер провадження 2-н/132/162/21), та від 25.11.2021 року у справі № 132/3783/21 (номер провадження 2-н/132/359/21) у загальному розмірі 1/2 (50 відсотків) частини від його заробітку (доходу) щомісячно, не призведе до отримання ним заробітної плати у розмірі меншому, ніж гарантована державою. За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed