Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просила: встановити конкретний порядок побачень батька [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] з урахуванням проживання батьків у різних містах; зобов`язати відповідача виконувати встановлений судом порядок побачень з дітьми, зокрема забезпечувати його регулярність та дотримання цього графіку, а також встановити порядов витрат на проїзд дітей до іншого міста, від матері до батька і від батька до матері порівну, або за рахунок батька. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що згідно домовленостей, відповідач зобов`язався забезпечувати регулярні побачення з дітьми та брати участь у їх вихованні. Натомість батько дітей виявляє недостатню ініціативу у питанні спілкування з дітьми та самостійно жодного разу ці зустрічфі не ініціював. У зв`язку з тим, що відповідач систематично ухиляться від спілкування з дітьми, виникла необхідність визначити чіткий графік та порядок побачень між батьком та дітьми, що дозволить стабілізувати емоційний стан дітей та забезпечить їм спілкування з обома з батьків. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник відповідача подав відзив, в якому повністю заперечував проти позовних вимог. Вважає, що позивачка не довела суду обставин систематичного ухилення відповідачем від спілкування з дітьми. Вказує, що відповідач з любов`ю та повагою відноситься до своїх синів [PERSON] та [PERSON] , завжди намагався підтримувати з ними дружні стосунки та забезпечував матеріально в силу своїх можливостей, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Зазначив, що посилання позивача на нібито ухилення відповідача [PERSON] від спілкування з дітьми не доводять цих обставин, адоказів на їх існування суду надано не було. Також звернув увагу, що право на подання до суду позову, щодо визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, у тому числі про встановлення порядку побачень з дітьми, має право той із батьків, хто проживає окремо та виключно у разі якщо інший чинить йому у цьому перешкоди. Натомість, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою. Будь-яких прав чи інтересів позивача [PERSON] порушено, невизнано або оспорено відповідачем [PERSON] не було. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є безпідставними, просив у задоволенні відмовити. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Козирєв А.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить наступного. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає у м. Києві. З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 20.08.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам наданого Дергачівським відділом державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.02.2025 року по виконавчому провадженню № 67148752, відповідач [PERSON] заборгованості перед [PERSON] , станом на 14.02.2025 не має. Натомість сума переплати перерахованих аміментів складає 33\~130, 81 гривень (а.с. 53). Позивач просить суд встановити конкретний порядок побачень батька з дітьми, посилаючись на те, що відповідач не дотримується раніше встановлених між ними домовленостей з цього приводу. Проте матеріали справи не містять ніякого раніше встановленого графіку побачень з дітьми. Представник відповідача зазначив, що між позивачем та відповідачем не існує спору з приводу перешкоджання батькові у вихованні синів і підстав звертатися до суду за захистом своїх прав у позивача не було, адже відповідач не порушує її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Аналіз частин першої та другої та ст. 159 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права того з батьків, який проживає окремо від дитини у спілкуванні з дитиною та її вихованні, який проявляється в покладенні обов`язку на того з батьків, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні іншим з батьків своїх прав щодо виховання дитини; закріплені права батьків у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із дитиною на звернення до суду з позовом про їх усунення. Діти проживають з позивачкою, тому вона не має права на подання позову в порядку ст. 159 СК України. Окрім того позивачкою не доведено, що між нею та відповідачем укладались будь-які угоди щодо порядку зустрічей дітей та батька, до органу опіки і піклування вона з цього приводу також не зверталась. Відтак, позов не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed