Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстровану шлюбі, де в них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зараз сторони перебувають у процесі розірвання шлюбу, проживають окремо. Діти проживають разом із позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Окрім цього, у старшої дочки є наявний діабет важкої форми. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримати дітей та сплачувати аліменти на утримання дітей у добровільному порядку, однак він цього не робить, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявлених вимог, вказавши, що згідний платити аліменти. Також суду зазначив, що він і добровільно надавав матеріальну допомогу на дітей. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого 15.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис 32. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданим 25.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 41 (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 26.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 18 (а.с. 7). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч.1ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3ст.181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 84 СК) і виплачуються щомісячно. Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Суд бере до уваги той факт, що обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків. У даному випадку діти проживають із позивачкою, знаходяться на її утриманні і постійно потребують належного рівня життя, необхідного для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Враховуючи вищевказані обставини у справі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти, суд, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей в даному віці. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved