Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДҐИТ» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №734855, відповідно до умов якого останній було видано кредит в сумі 40000 грн. 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №2808-23 відповідно до умов якого на користь останнього було відступлення прав вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором, заборгованість за яким складає 96196 грн. 51 коп., у т.ч: 38961 грн. 05 коп. заборгованість за тілом кредиту, 57235 грн. 46 коп. заборгованість за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки вказану вище заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.02.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились. В позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти\~договір (оферту)\~може зробити\~кожна із\~сторін майбутнього\~договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на 23.10.2021 року між ТВО «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №734855, відповідно до умов п.п.1.3, 2.1 якого було передбачено надання позичальнику кредиту в сумі 50000 грн., з яких: шляхом перерахування 40000 грн. на значений в договорі рахунок позичальника в АТ «БАНК ФОРВАРД» та 10000 грн. на користь товариства, з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом відповідно до п.3.5 договору. Розмір процентів та порядок їх нарахування та сплати сторонами було погоджено в п.п.1.5, 3.1-3.6 договору. Пунктом 1.4 договору було встановлено строк повернення кредиту 23.10.2024 року (включно). Згідно платіжного доручення №10687 від 23.10.2021 року вбачається, що на виконання умов договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на рахунок відповідачки в АТ «БАНК ФОРВАРД» було перераховано кошти в сумі 40000 грн. 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до якого та витягу з реєстру боржників на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором в сумі 96196 грн. 51 коп. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги 28.08.2023 року, заборгованість в сумі 96196 грн. 51 коп. включала в себе: заборгованість за тілом кредиту в сумі 38961 грн. 05 коп., заборгованість за відсотками в сумі 57235 грн. 46 коп. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачкою кредитного договору, перехід права вимоги за останнім до позивача, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування останнім, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №734855 від 23.10.2021 року, яка утворилась станом на 28.08.2023 року, в сумі 96196 грн. 51 коп., у т.ч.: заборгованість за тілом кредиту в сумі 38961 грн. 05 коп., заборгованість за відсотками в сумі 57235 грн. 46 коп., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути судовий витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~В частині стягнення з відповідача понесених позивачем по справі витрат на правову допомогу суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134,137,141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15). В своєму позові позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додаткову угоду №003050216627від 27.06.2024 року; детальний опис робіт та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024 року. Згідно детального опису робіт та акту від 27.06.2024 року адвокатським бюро надано послуги на суму 6000 грн., що включаються в себе: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) (витрачений час 1,5 години, вартість за годину 1500 грн., загальна вартість 2250 грн.); складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (витрачений час 3 години, вартість за годину 1000 грн., загальна вартість 3000 грн.); формування додатків до позовної заяви (витрачений час 1 година, вартість за годину 750 грн., загальна вартість 750 грн.). Поряд з цим, суд враховує, що з зазначених вище договору, додаткової угоди, детального опису та акту не вбачається надання Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» правової допомоги, пов`язаної із зверненням позивача до суду саме з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №734855 від 23.10.2021 року. Позовна заява в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подавалась керівником товариства Романенком М.Е. За вказаних обставин вимога позивача про стягнення з відповідачки понесених по справі витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. є необгрунтованими, недоведеними належними доказами та задоволенню не підлягають.

Outcome: approved