Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредит-Капітал», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 11.05.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33164 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за кредитним договором в сумі 30880,00 грн. Позивачка вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачці відповідачем не направлялось листа з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх , що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, на думку позивачки, нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Окрім цього, вказує, що приватним виконавцем винесено 19.11.2021 постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно платіжної інструкції від 16.07.2021 з належного позивачці банківського рахунку банківською установою стягнуто грошові кошти в сумі 880,00 грн. із призначенням платежу "стягнення за ВП [NUMBER]", а також згідно платіжної інструкції від 16.07.2024 стягнуто з банківського рахунку позивачки грошові кошти в сумі 151,86 грн. з аналогічним призначенням платежу. Відтак, враховуючи, що виконавчий напис вчинено протиправно, із порушенням норм чинного законодавства, відпала підстава, на якій відповідач набув грошові кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 11.05.2021 року, зареєстрований у реєстрі за №33164 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь суму стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження в розмірі 1031,86 грн. та стягнути судові витрати. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову в частині стягнення на користь позивача стягнених кошт за виконавчим провадженням, вважаючи дану вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відзив мотивує тим, що стягнення за рахунок приватного виконавця грошових коштів, отриманих останнім як основна винагорода приватного виконавця не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Оскільки відсутні докази того, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час вчинення виконавчого провадження були неправомірними, то немає підстав вважати, що кошти, стягнені в межах виконавчого провадження, а саме 880,00 грн. та 151,86 грн. - витрати виконавчого провадження є безпідставно стягненими та такими, що підлягають поверненню. З огляду на це, відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Зазначає, що у даному випадку відсутні законні підстави для покладання на відповідача обов`язку з повернення коштів позивачеві, що були стягнуті в межах виконавчого провадження, а саме суми основної винагороди та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не були отримані відповідачем. На думку представника відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на рахунок ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» кошти в вказаному розмірі не надходили, тому відповідач повністю заперечує та просить суд відмовити у поверненні безпідставно отриманих коштів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила такий задоволити. Представник відповідача ТОВ ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце такого. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явилися, хоча й належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. У відповідності до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Статтями 15,16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 11.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33164 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №964606, укладеним 15.08.2020 року із ТОВ "Лінеура Україна", правонаступником якого, за Договором факторингу №ККЛУ-24032021 від 24.03.2021 р. є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в загальній сумі 30880,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. від 18.10.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису №33164, вчиненого 11.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості в загальній сумі 30880,00 грн. Окрім цього, в межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2021. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 18.05.2024 передано вказане виконавче провадження приватному виконавцю Говорову П.В. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України "Про нотаріат"). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку); доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що укладений ТОВ "Лінеура Україна", правонаступником якого, за Договором факторингу №ККЛУ-24032021 від 24.03.2021 є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 та від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справі №201/6498/20. При цьому, виходячи із змісту постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20, вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також про повернення грошових коштів, що були стягнуті з боржника на підставі даного виконавчого напису нотаріуса, можуть бути заявлені в одному позові. За змістом частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. В матеріалах справи наявні платіжні інстркції №242cbPBNKI0049430001 від 16.07.2024 та №242cbPBNKI0049420001 від 16.07.2024, відповідно до яких платником [PERSON] перераховано 880,00 грн. та 151,86 грн., призначення платежу - "стягнення за ВП [NUMBER] з виконання виконавчого документу: виконавчий напис №33164, виданий 11.05.2021, документ видав: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.". Отримувачем коштів зазначено "Приватбанк"; код отримувача - "2939012479"; рахунок отримувача - "[NUMBER]"; надавач платіжних послуг отримувача - АТ КБ "Приватбанк". Відтак, оцінивши вищевказані платіжні інструкції, на переконання суду, позивач, звертаючись із вимогою про стягнення коштів на підставі приписів ст. 1212 ЦК України, не довела належними доказами, що кошти в розмірі 1031,86 грн. були переховані на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за оспорюваним виконавчим написом. Суд наголошує, що позивач, як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або не реалізацією наданих їй процесуальних прав та обов`язків. Позивач розпорядилася наданими їй процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які вона уважала за потрібне. Позивач не зверталася до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та приватного виконавця з метою отримання відомостей про суму перерахованих грошових коштів за оспорюваним виконавчим написом відповідачу ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення безпідставно набутих коштів належить відмовити за його недоведеністю. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви про визнання виконавчого анпису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 1211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved