Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (далі - ТОВ «Інвестбудгаличина») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Наказом директора ТОВ «Інвестбудгаличина» №1Т від 01.01.2016 затверджено Типовий договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг у житловому комплексі « [INFO] » ( [ADDRESS] ). Відповідачем проігноровано як публічні пропозиції, так і індивідуальні звернення ТОВ «Інвестбудгаличина» щодо укладення Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі « [INFO] ». У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, в останньої утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 6695,70 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. 25.11.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.11.2024 № 402282510. Наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 11.09.2013 № 470, об`єкту будівництва ТОВ «Фірма «Діброва» житловим будинкам [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] присвоєно адреси: [ADDRESS]; [ADDRESS] ; [ADDRESS] , відповідно. 21.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Діброва» (забудовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (балансоутримувач) укладено Договір №ДІ 210115 про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку, відповідно до умов якого Забудовник передає, а Балансоутримувач приймає на баланс та зобов`язується виконувати функції балансоутримувача багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Відповідно до Акту приймання-передачі житлового будинку з балансу на баланс, ТОВ «Фірма Діброва» передала, а ТОВ «Інвестбудгаличина» прийняла на баланс житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по липень 2023 року за спожиті житлово-комунальні послуги складає 6 695,70 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «Інвестбудгаличина» обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Водночас, позивач не довів належними та допустимими доказами те, що будинок [ADDRESS] , знаходиться на балансі ТОВ «Інвестбудгаличина», оскільки матеріали цивільної справи містять докази про те, що ТОВ «Інвестбудгаличина» прийняла на баланс житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він надає житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Надані позивачем документи на підтвердження надання послуг в будинку [ADDRESS] жодним чином не свідчать про надання відповідних послуг в будинку [ADDRESS] . Суд вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості жодним чином не підтверджує обставини, викладені у самій позовній заяві. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд зазначає про недоведеність позовних вимог позивачем, а відтак, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed