Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У січні 2025 р. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиті з 01.11.2021 р. послуги з постачання теплової енергії в розмірі 63531,26 грн, інфляційні - 4842,62 грн, 3 % річних - 1402,87 грн, пеня - 1166,28 грн; , заборгованість за спожиті з 01.11.2021 р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1973,84 грн, інфляційні - 313,69 грн, 3 % річних - 96,06 грн, пеня - 80,83 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в сумі 1065,03 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в сумі 548,50 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 43,00 грн та судовий збір в сумі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.11.2021 р. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води до будинку за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого тепло та водопостачання свідчить про надання послуг позивачу. Відповідач у встановленому чинним законодавством порядку від послуг не відмовлявся (не відключався). Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого тепло та водопостачання с, але не в повній мірі виконує зобов`язання з оплати вказаних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 82923,24 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді 07.01.2025 р. відкрито провадження у справі, призначено цивільну справу для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 17.03.2025 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, через канцелярію подала клопотання, в якій зазначила, що під час розгляду справи відповідач частково погасив заборгованість, залишок заборгованості складається з 4976,00 грн - інфляційних, 1498,93 грн - 3 % річних, витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 43,00 грн та судового збору в сумі 3028,00 грн. Просила суд позовні вимоги задовольнити, розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заявах про закриття провадження зазначив, що заперечує щодо задоволення позову, заборгованість відсутня, борг було погашено У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований в ній, а тому є споживачем послуг з централізованого тепло та водопостачання З 01.11.2021 р. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води до будинку за адресою: [ADDRESS] . 28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Хоча у ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 викладено правовий висновок, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, відсутність укладеного договору не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані їй послуги. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем станом на 01.11.2024 р. перед позивачем обліковується заборгованість за спожиті з 01.11.2021 р. послуги з постачання теплової енергії в розмірі 63531,26 грн, інфляційні - 4842,62 грн, 3 % річних - 1402,87 грн, пеня - 1166,28 грн; , заборгованість за спожиті з 01.11.2021 р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 1973,84 грн, інфляційні - 313,69 грн, 3 % річних - 96,06 грн, пеня - 80,83 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії в сумі 1065,03 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води в сумі 548,50 грн. Відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, опалювальну площу, тому є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг. Варто також зазначити, що до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач звертався до позивача про перерахунок заборгованості у зв`язку з недотриманням вимог закону. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем чи його представником не надано. Судом не встановлено наявність звернень до виконавця із претензіями з питання ненадання послуги (пункт 5 частини 1 статті 20, пункт 6 частини 2 статті 21 Закону №1875-IV). Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг, який не виконував належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг. Між тим, з доданих відповідачем платіжних інструкцій вбачається, що в період з 30.01.2025 по 31.01.2025 р. відповідач сплатив: 1973,84 грн - за послуги з постачання гарячої води, 72459,28 грн - за теплову енергію, 595,80 грн - за абонентське обслуговування послуг постачання гарячої води; 1144,81 грн - за абонентське обслуговування послуг постачання теплової енергії; 1427,42 грн - пені. Залишок заборгованості складається з 4976,00 грн - інфляційних, 1498,93 грн - 3 % річних, які нараховані за період з 01.01.2024 р. по 31.10.2024 р. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення 4976,00 грн - інфляційних, 1498,93 грн - 3 % річних. Згідно ст. 142 ч.3 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. З огляду на викладене, враховуючи приписи ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 3028,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі - 43 грн. 00 коп., Враховуючи викладене,

Outcome: partial