Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

В грудні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] ,\~\~ в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором № 10004623107 від 19.10.2021 року у розмірі 30673.85 грн., судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що\~ 19.10.2021 р. [PERSON] , за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, подала Заявку на отримання кредиту. Дана заява\~ знаходиться у власному кабінеті відповідача на веб-сайті\~\~ ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС»,\~ яка була підписана одноразовим ідентифікатором.\~ Таким чином відповідач уклала договір про споживчий кредит № 10004623107 від 19.10.2021\~ з ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС»\~ та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі\~ 8900 гривень. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання.\~\~ 05.09.2022 р.\~ між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «Діджи фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги №556/ФК-22,\~ за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором № 10004623107 від 19.10.2021\~ на користь ТОВ «Діджи фінанс»,\~ а відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.\~ Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 30673.85 грн.,\~ із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8900\~ грн.; заборгованість за відсотками становить 21773,85\~ грн.,\~ заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не відомі, не подала відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявила жодних клопотань. 04.04.2025 року на адресу суду від АТ\~ «ПУМБ»\~\~ надійшла запитувана інформація.\~ На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 09.09.2021\~ між ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та [PERSON] \~\~ був укладений Договір кредитної лінії №109920\~\~ в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала право на кредитні кошти. Розмір кредиту не може перевищувати Ліміту кредитної лінії. Відповідно до п. 1.3 Договору для отримання Кредиту Позичальник подає Заяву про надання Кредиту. У разі позитивного рішення Кредитодавця щодо надання Кредиту, Сторонами укладаються Спеціальні умови. Кредитодавець може відмовити у наданні Кредиту без зазначення причин, при цьому повідомивши Позичальника про відмову в Особистому кабінеті. Відповідно до п. 1.4 Договору після погашення заборгованості за усіма укладеними Спеціальними умовами Позичальник має право знов звертатися з Заявою про надання Кредиту. Відповідно до п. 1.5 Договору сума Кредиту, первинний строк Кредиту, а також розмір Процентної ставки визначаються у відповідних Спеціальних умовах. Відповідно до 1.7 Договору мета отримання Кредиту: споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника). Відповідно до 2.1 Договору кошти Кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю з метою отримання Кредиту. Відповідно до 3.1. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за Кредитом за кожен день користування Кредитом (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 9.2 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредитування, що наданий позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на Веб-сайті. Відповідно до п. 9.13 Договору підписуючи цей Договір, позичальник підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1,2) ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил, що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 9.17 Договору усі додатки до цього Договору, а також Спеціальні умови, підписані Сторонами є невід`ємною частиною цього Договору. Встановлено, що\~ 19.10.2021 позичальником [PERSON] було акцептовано оферту ТОВ «ФК «Інвест фінанс» щодо укладення Спеціальних умов № 10004623107\~ до\~ Договору кредитної лінії №109920 від 2021-09-09\~ року\~ (далі - Договір кредиту № 10004623107 ), згідно якої вона\~ отримала кредитні кошти у сумі 8 900,00 грн,\~\~ строком на\~ 14\~ днів, процентна ставка - 1,33 % в день (п. 1.1.3), базова процентна ставка - 2,33% в день. ТОВ «ФК «Інвест фінанс» виконало свої зобов`язання за Договором кредиту № 10004623107 від 19.10.2021, перерахувавши на банківську картку відповідача № [NUMBER] ,\~ 8900,00 грн, що підтверджується листом АТ «ПУМБ» № КНО-/55 від 02.08.2024;\~\~ витягом з Додатку до листа за вих. № КНО-/55 від 02.08.2024 (а.с.22,64). Встановлено, що 05.09.2022 року було укладено договір факторингу №556/ФК-22, згідно якого «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за а Кредитним Договором № 10004623107 від 19.10.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.53-59). Згідно п. 2.1. Договору факторингу,\~ клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту сум фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. З наданого позивачем Витягу з Додатку до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року вбачається, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] \~ за кредитним договором № 10004623107 від 19.10.2021 року в сумі 30673.85 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8900\~ грн.; заборгованість за відсотками становить 21773,85\~ грн. 30.10.2023 року ТОВ «Діджи фінанс» направило на адресу [PERSON] \~ досудову вимогу, в якій запропоновано сплатити заборгованість в сумі 30673.85 грн на користь ТОВ «Діджи фінанс», та роз`яснено, що у випадку невиконання вимоги ТОВ «Діджи фінанс» буде ініційовано заходи\~ щодо стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с.94). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 10004623107 від 19.10.2021 року вбачається, що станом на 01.02.2022 року заборгованість становить 30673.85 грн. (а.с.49-52). Згідно наданої інформації центру операційної підтримки АТ ПУМБ №КНО-07.8.5/3966БТ від 30.03.2025 року, щодо [PERSON] ,\~ вбачається що банківська платіжна картка № [NUMBER] не емітована в АТ ПУМБ.\~\~ Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннямист. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Суд, дослідивши надані позивачем докази, прийшов до висновку, що у відповідача [PERSON] існує обов`язок перед позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 10004623107 від 19.10.2021. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання в частині нарахованих процентів, які позивач просить стягнути з відповідача,\~ суд приходить до такого висновку . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до п. 1.1. Спеціальних умов № 10004623107 до договору кредитної лінії №109920 від 2021-09-09\~ року,\~\~ які укладені між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] ,\~ сума кредиту становить 8900 гривень, первинний строк кредиту - 14 календарних днів, процентна ставка - 1,33 відсотків в день. Так, розділом 4 Договору передбачено пролонгацію договору. Відповідно до п. 4.1. Договору строк Кредиту може продовжений Угодою про продовження, яка може бути ініційована позичальником. Відповідно до п. 4.2. Договору з метою продовження строку кредиту позичальник повинен: - виявити бажання продовжити строк Кредиту та повідомити про це кредитодавця через особистий кабінет (функція «оформити пролонгацію»); - у разі отримання у особистому кабінеті пропозиції кредитодавця щодо продовження строку Кредиту, яка включає інформацію про процентну ставку, яка застосовуватиметься на період продовження, а також суму платежу, у разі згоди з цією пропозицією оплатити платіж у повному обсязі. Відповідно до п. 4.3. Договору здійснення позичальником платежу є вчиненням дій, що підтверджують його прийняття пропозицію кредитодавця укласти відповідну Угоду про продовження, окреме підписання Угоди про продовження у такому разі не вимагається. Крім того, відповідно до п. 6.1 Договору сторони домовились, що повернення Кредиту та сплата процентів за користування Кредитом здійснюватимуться у терміни, зазначені у Спеціальних умовах. Якщо відбулося продовження строку користування Кредитом на підставі Угоди про продовження, то терміни сплати змінюються Кредитодавцем та надаються Позичальнику в Особистому кабінеті. Дійсно, Договором\~ передбачені строки продовження днів кредитування, умови пролонгації, але споживачу не доведено графік таких платежів і відсоткову ставку за умови продовження строків, не визначено\~ загальну вартість кредиту на умовах такої пролонгації. Позивачем не надано доказів, що позичальник вчиняв дії з метою продовження строку кредиту. Частиною 8 ст.18\~ Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (продовження дії) такого договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Спеціальних умов сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 02.11.2021, сума кредиту - 8900,00 грн, проценти за користування кредитом 1657,18\~ грн, до сплати (разом) - 10577,18\~ грн. Загальна вартість Кредиту складає\~ 10577,18\~ грн. та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом, які складають 1657,18\~ грн; 2) суму (тіло) кредиту в розмірі 8900 грн. Реальна річна процентна ставка складає 8703,09 % річних. Отже,\~ розмір заборгованості слід визначати з урахуванням строку кредитування у 14\~\~ днів. Враховуючи наведене, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс»\~ за кредитиним договором № 10004623107 від 19.10.2021 року,\~\~ становить 10557 грн. 18 коп.,\~\~ з яких:\~ 8900,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;\~ 1657,18\~ грн. -\~ заборгованість за відсотками. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Вирішуючи питання про відшкодування заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вказаних вимог представник позивача надав суду: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Білецьким М.Е. (а.с.87-91);\~ додаткову угоду №10004623107 до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року;\~ детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.;\~ акт\~ про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 316.09.2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії КС № 6585/10. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.\~\~ [PERSON] \~ та акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 16.09.2024 року, адвокатом Білецьким Б.М.\~ виконані роботи на загальну суму 6 000, 00 грн, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи фінанс» - 1, 5 години, вартістю 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи 3 години, вартістю 3000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази), вартістю 750 грн. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial