Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась із позовом до Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2023 року позов\~ [PERSON] задоволено частково. Визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Чугуїв Харківської області, строком на 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням законної сили. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу;вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій;судом встановлено, що позивачка дійсно пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, так як вона не була обізнана про існування вищевказаного заповіту, складеного спадкодавицею на її користь, а також у період строку, наданого законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме з 13 липня 2016 року по 13 січня 2017 року знаходилася на амбулаторному лікуванні, крім того позивачка постійно проживає у сільській місцевості у с. Піщаний Брід Новоукраїнського району Кіровоградської області, а спадкова справа нотаріусом відкрита у м. Чугуїв Харківської області, на відстані більш ніж 720 км, що урахуванням похилого віку є значною відстанню;суд зважав, що позивачка не є спадкоємицею першої черги за законом та до 2023 року не знала про існування заповіту. Кропивницький\~апеляційний суд у постанові від 16 квітня 2024 року погодився з висновками суду першої інстанції та рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2023 року залишив без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2024 року рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини скасувано та передано справу на новий розгляд у цій частині до суду першої інстанції. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 справу передано на розгляд судді Солоненко Т.В. Ухвалою суду від 02.10.2024 прийнято до свого провадження цивільну справу № 387/1356/23 у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання на 10 годину 00 хвилин 31 жовтня 2024 року. Встановлено сторонам та третій особі строк до 30.10.2024 для надання додаткових пояснень з обґрунтуванням (актуалізацією) власної процесуальної позиції, враховуючи викладені в постанові від 04.09.2024 у справі №387/1356/23 висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, а також для надання додаткових доказів (в разі їх наявності). 28.10.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідачки адвоката Патрікан О.М., в яких представник, серед іншого, зазначає, що твердження [PERSON] , що примірник заповіту яким вона змогла скористатись та реалізувати своє спадкове право до неї потрапив у 2023 році, не підтверджується доказами, оскільки позивачка не зазначає звідки вона його отримала. На адвокатський запит Піщанобрідська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області листом від 04.10.2024 року № 01-22/281/2 відповіла, що громадянка [PERSON] до неї з проханням надати примірник дублікату заповіту від 03.04.2012 року, зареєстрованого за №55 не зверталася. За наведеного представник виснує про наявність у позивачки заповіту задовго до звернення до суду. За наслідками судового засідання 31.10.2024 суд відклав підготовче засідання на 02.12.2024, про що 31.10.2024 постановив відповідну ухвалу. Суд, ухвалою від 02.12.2024, продовжив строк підготовчого провадження у цивільній справі № 387/1356/23 на тридцять календарних днів, підготовче засідання відклав на 06.01.2025. 19.12.2024 на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Патрікан О.М. від 19.12.2024 про виклик свідків в судове засідання, а саме [PERSON] та [PERSON] 06.01.2025 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивачки - адвоката Ведющенка В.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ( в порядку зміни підстави позову та уточнення мотивувальної частини позовної заяви) від 06.01.2025. В судовому засіданні 06.01.2025 на обговорення поставлено питання щодо прийняття заяви представника позивачки. Ухвалою суду від 06.01.2025 постановлено: прийняти до розгляду\~позовну заяву представника позивачки - адвоката Ведющенка В.В. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ( в порядку зміни підстави позову та уточнення мотивувальної частини позовної заяви) від 06.01.2025; у подальшому розглядати справу з урахуванням позовної заяви від 06.01.2025, яка надійшла до суду 06.01.2025; запропоновано\~приватному нотаріусу Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. подати письмові пояснення з доказами на встановлення наступних обставин: чи перевірялась приватним нотаріусом наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] після заведення спадкової справи; чи вчинялись приватним нотаріусом дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких було відомим; чи скористався приватний нотаріус правом зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі; оголошено перерву в судовому засіданні\~до\~13:30 22.01.2025. В обґрунтування\~позову представник\~позивачки-\~адвокат Ведющенко\~В.В.\~зазначає,\~ що [INFO] померла свекруха позивачки [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,63 га. За життя померла [PERSON] вказану земельну ділянку заповіла позивачці, зазначений заповіт до моменту смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Представник стверджує, що позивачка з поважних непереборних причин пропустила шестимісячний строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом і цей строк підлягає поновленню в судовому порядку, оскільки відповідачка [PERSON] в позасудовому порядку не погоджується з поновленням для позивачки названого строку, що вказує про наявність спору між сторонами про цивільне право. Підставою поважності причини пропуску строку подачі для прийняття спадщини є необізнаність позивачки про наявність заповіту та не вчинення відповідним нотаріусом з моменту відкриття спадкової справи передбачених законом дій по сповіщенню позивачки в установленому законом порядку про можливість прийняття спадщини. При цьому позивачка є особою стосовно спадкодавця яка не є спадкоємцем за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців першої черги, які набували право на спадкування за законом. Факультативними підставами поважності причин пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини представник позивачки зазначає наступні: після смерті спадкодавця позивачка хворіла з 13.07.2016 по 13.01.2017; відстань від постійного місця проживання позивачки до місця відкриття спадщини становить більше ніж 720 км, що для позивачки, яка не має власних транспортних засобів є значною відстанню і має суттєве значення з урахуванням стану її здоров`я в силу похилого віку; примірник заповіту яким позивачка змогла скористатися та реалізувати своє спадкове право до неї потрапив лише у 2023 році після чого вона негайно звернулася до відповідного нотаріуса та отримала відмову. 16.01.2025 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в редакції від 06.01.2025, в якому представник відповідачки заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Суть заперечень зводиться до того, що в позовній заяві позивачка зазначає, що про існування заповіту їй стало відомо в червні 2023 року, при цьому будь яких доказів не надає. Не зазначає позивачка і звідки вона отримала примірник заповіту. В заповіті, посвідченому секретарем Піщанобрідської сільської ради Пархоменко Т.А. 03.04.2012 вказано, що він складений в двох примірниках. Отже, з урахуванням розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 14.11.2011 за №1298/20036, один примірник заповіту [PERSON] було видано їй, а інший залишився в Піщанобрідській сільській ради. Відповідно до листа Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 04.10.2024 № 01-22/281/2 громадянка [PERSON] до неї з проханням надати примірник дублікату заповіту від 03.04.2012, зареєстрованого за №55, не зверталася. Тому відкритим залишається питання звідки у позивачки з`явився примірник заповіту, і відповідно доводи позивачки в цій частині не можуть братись судом до уваги. Разом з тим, з метою доведення факту обізнаності позивачки з наявністю заповіту [PERSON] задовго до 2023 року було подано до суду заяву про допит свідків. Що стосується твердження позивачки, що приватний нотаріус Оксендлєр О.Б. не виконав свій обов`язок після заведення спадкової справи, представник відповідача зауважує на тому, що з матеріалів справи слідує, що з метою відкриття спадщини позивачка першою звернулася до приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б. із заявою про прийняття спадщини. Дана заява була отримана нотаріусом 09.06.2023. В заяві вказано: «Спадщину я, [PERSON] приймаю за заповітом посвідченим Пархоменко Тетяною Анатоліївною, секретарем Піщанобрідської сільської ради Кіровоградської області від 03 квітня 2013 року зареєстрованого в реєстрі за №55». Заява [PERSON] про прийняття спадщини надійшла до приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б. 12.06.2023, тобто після заяви [PERSON] .. В спростування твердження позивачки щодо не перевірки приватним нотаріусом Оксендлєр О.Б. заповіту, в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру за №72789777 від 12.06.2023, яка доводить факт перевірки нотаріусом наявність заповіту. Таким чином представник відповідачки вказує, що приватний нотаріус Оксендлєр О.Б. при заведенні спадкової справи виконав всі необхідні дії та не порушив будь-яких прав позивачки. Що стосується факультативних підстав поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, даним підставам Верховний Суд у поставі від 04.09.2024 дав правову оцінку та зазначив, що перебування позивачки на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні, проживання у сільській місцевості не є в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення [PERSON] до нотаріуса як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини. Також представник відповідачки вказує на те, що дійсно при зверненні до приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б. із заявою [PERSON] зазначила наступне: «мені відомо, що моя мати залишила заповіт на ім`я [PERSON] , посвідчений Пархоменко Т.А. секретарем Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 03 квітня 2012 року зареєстрованого в реєстрі за №55». Про наявність заповіту [PERSON] дізналася від [PERSON] , яка перед зверненням до нотаріуса зверталася до неї. 16.01.2025 до суду надійшли письмові пояснення за №22/02-14 від 10.01.2025 приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Оксендлєр Ольги Борисівни на виконання ухвали суду від 06.01.2025 до яких долучено копію спадкової справи№120/2023. Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію цивільного процесу та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2025, про що 06.01.2025 постановлено відповідну ухвалу. Зазначеною ухвалою суд, серед іншого, задоволив клопотання представників сторін про виклик свідків, викликав в судове засідання в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 26.02.2025 заслухано пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , оголошено перерву в судовому засіданні до 11.03.2025. В судовому засіданні 11.03.2025 представник позивачки зазначив про неможливість забезпечити явку в судове засідання заявленого ним свідка [PERSON] тому знімає з розгляду клопотання про допит свідка, при цьому просив долучити до матеріалів справи лист Піщанобрідської сільської ради №01-22/106/2 від 11.03.2024. Представник відповідачки не заперечив проти клопотання представника позивачки. Суд,\~ з огляду на позицію представника позивачки, зважаючи на положення ст. 13 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності показань свідка [PERSON] . В судовому засіданні 11.03.2025 суд провів стадію з`ясування обставин та перевірки їх доказами та, за клопотанням представника позивачки, погодженим з представником відповідачки, оголосив перерву до 14.04.2025. На визначену судом дату з`явились представники позивачки та відповідачки. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві від 06.01.2025. Додатково зазначив, що відповідно до письмових пояснень, наданих приватним нотаріусом Оксендлєр О.Б. на виконання ухвали суду від 06.01.2025, заява [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом подана до нотаріуса 09 червня 2023 року. Приватний нотаріус Оксендлєр О.Б. запитів про наявність заповіту з моменту подання зазначеної заяви не робила та не повідомляла [PERSON] про наявність заповіту. Копія заповіту та довідка Піщанобрідської сільської ради про наявність заповіту видана 02.06.2023 за № 617. Цим днем (02.06.2023) вважається день отримання копії заповіту, який в подальшому (09.06.2023) був поданий [PERSON] для заведення спадкової справи приватному нотаріусу Оксендлєр О.Б., тому саме вказану дату слід вважати датою, коли позивачці стало відомо про наявність заповіту. Окремо представник позивачки просив судові витрати у даній справі залишити за позивачкою, як фактично понесені. Представник відповідачки Патрікан О.М. заперечив проти позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Окремо зазначив, що оцінку факультативним підставам поданого позову надано Верховним Судом у постанові від 04.09.2024 у даній справі, де суд зазначив, що такі підстави не можна віднести до поважних. Що стосується дій приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б., то, на переконання представника, з боку приватного нотаріуса не було ніяких порушень, позаяк позивачка сама звернулась до нотаріуса та подала заповіт, чим фактично сама повідомила нотаріуса про наявність такого заповіту, що виключає порушення її права з боку нотаріуса. Що стосується обізнаності позивачки про наявність заповіту, представник зазначив, що в позовній заяві зазначається про те, що позивачка дізналась про наявність заповіту, складеного [PERSON] на її ім`я в червні 2023 строку, проте ніяких доказів на підтвердження даної обставини не надає. Звідки копію заповіту отримала позивачка не встановлено. Натомість, допитані в судовому засіданні свідки вказували на наступні обставини. Свідок [PERSON] зазначив, що 2021 році він як заступник голови ФГ «Веснянка» звертався до [PERSON] для того, щоб запропонувати свою допомогу в оформлені прав на земельну ділянку, оскільки він, при впорядкування документів виявив, що [PERSON] померла, а у спадок ніхто не вступив, на що головою ФГ «Веснянка» повідомлено про наявність заповіту у [PERSON] . Коли він приїхав до [PERSON] , остання повідомила, що знає про наявність заповіту, у неї документами упорядковані і робити вона нічого не буде. Свідок [PERSON] голова ФГ «Веснянка» повідомив, що у 2016 році до нього звернулась [PERSON] та повідомила, що на неї складено заповіт на земельну ділянку та надала копію свідоцтва про смерть [PERSON] .. З цим заповітом свідок їздив в м. Помічну до нотаріуса, який вказав, що даний заповіт не внесено до Реєстру, тому потрібно звернутися з цим питанням до Піщанобрідської сільської ради. Потім [PERSON] звернувся до секретаря Піщанобрідської сільської ради Пархоменко Т.А., яка передала йому пакет документів, які були опечатані, які останній завіз до м. Кропивницький. Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, заповіт № 55 зареєстровано у 2016 році, а не у 2012 році. За наведеного ФГ «Веснянка» виплачувало орендну плату за земельну ділянку [PERSON] , позаяк розуміли, що саме вона є спадкоємцем даної земельної ділянки, і такі виплати були до моменту звернення з позовом до суду. Тому представник відповідачки вважає, що [PERSON] достеменно знала про наявність заповіту складеного [PERSON] на її ім`я. Відтак, твердження позивачки, що вона дізналась про наявність заповіту у 2023 році спростовуються показами свідків. Крім того, позивачка отримувала орендну плату за земельну ділянку, відтак знала, що вона буде власником даної земельної ділянки. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~стороні відповідача\~приватний нотаріус\~Чугуївського районного\~нотаріального округу\~Харківської області\~Оксендлєр О.Б.\~будучи належним\~чином повідомленою\~про час\~та місце\~розгляду справи\~по суті,\~в судове\~засідання не\~з`явилася.\~Подала до суду заяву № 149/02-14 від 12.03.2025 про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні 14.04.2025 суд провів стадію судових дебатів, перейшов до стадії ухвалення рішення, та відповідно до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк десять днів. Проголошення судового рішення призначив на 16 годину 00 хвилин 21 квітня 2025 року, про що постановив відповідну ухвалу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 липня 2016 року, виданого Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в місті Чугуїв Харківської області ( т.1,а.с.6). Згідно із заповітом, посвідченого секретарем Піщанобрідської сільської ради Пархоменко Т.А. 03.04.2012 , [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку на підставі державного акту ІV-КР №005316 заповіла [PERSON] (т.1,а.с. 7). Відповідно до інформації секретаря Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 26.06.2023 №01-22/163/2, [PERSON] , жителька м.Чугуїв Харківської області на даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа на території Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за адресою: [ADDRESS] ( т.1, а.с. 11). Із заяви від 12.06.2023, адресованої приватному нотаріусу Оксендлєр О.Б., встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину за ч.3 ст.1268 ЦК України за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України, ст.1261 ЦК України після смерті матері [PERSON] (т.1, а.с. 27). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 72789766 дата видачі 12.06.2023, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі: 70773255, номер у нотаріуса 120/2023, місце заведення Харківська область, Чугуївський район, приватний нотаріус Оксендлєр О.Б., дата заведення: 12.06.2023, спадкодавець: [PERSON] (т. 1, а.с. 32). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № інформаційної довідки 72789777, дата видачі 12.06.2023, встановлено, що у Спадковому реєстрі знайдено інформацію про заповіт номер у спадковому реєстрі: 1461549, стан: чинний, статус: архівний до 01.12.2000, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Харківська область, Чугуївський район, приватний нотаріус Алексик Т.В., інформація про заповідача [PERSON] (1). Заповіт номер у спадкову реєстрі: 59844636, стан чинний, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Кіровоградська область, Піщанобрідська сільська рада Добровеличківського району, інформація про заповідача [PERSON] , дата та час реєстрації: 22.11.2016 (2) (т.1, а.с. 33). За змістом довідки від 02.06.2023 №617, виданої Піщанобрідською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , уродженка села Піщаний Брід, померла [INFO] . Від імені померлої виконкомом Піщанобрідської сільської ради складено та посвідчено заповіт за №55 від 03.04.2012 (т.1, а.с.42). З довідки №Ш-18/1249-ЦА від 18.05.2023, виданої Чугуївською міською радою Харківської області встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , на день смерті її матері [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] , та померла [INFO] , з нею були зареєстровані: [PERSON] , донька; [PERSON] , зять; [PERSON] , брат (т. 1, а.с. 43). В листі від 10.06.2023 №408/01-16, приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б., на заяву [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , повідомила, що спадкоємецею за законом після [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла тим, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України постійно проживала разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Тому запропонувала [PERSON] звернутися до спадкоємиці [PERSON] , дочки спадкодавиці [PERSON] щодо подання згоди на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, або вирішити питання про прийняття спадщини за заповітом у судовому порядку ( т.1, а.с. 9). За змістом довідки №01-22/281/2, виданої Піщанобрідською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області 04.10.2024, [PERSON] до Піщанобрідської сільської ради з проханням надати їй примірник дублікату заповіту від 03.04.2012, зареєстрованого за №55, не зверталася (т.1, а.с. 231). За змістом довідки №01-22/106/2, виданої Піщанобрідською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області 11.03.2025, [PERSON] до Піщанобрідської сільської ради з проханням надати її примірник заповіту від 03.04.2012, зареєстрованого за №55, до липня 2023 року не зверталася (т.2, а.с. 131). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 26.02.2025 пояснив, що працює головою Фермерського господарства «Веснянка» яке орендує земельну ділянку, належну [PERSON] .. Зазначив, що [PERSON] , отримувала орендну плату за свекруху [PERSON] відколи він працював у господарстві та розписувалась у відомостях про отримання. Коли померла свекруха [PERSON] , позивачка у 2016 році прийшла з документами та сказала, що буде успадковувати земельну ділянку. При ній було свідоцтво про смерть [PERSON] та заповіт із сільської ради. На вказаній підставі ФГ «Веснянка» продовжувало виплачувати [PERSON] орендну плату, при цьому наполягало на належному оформленні останньою земельної ділянки. Так як [PERSON] наводила причини неможливості оформити земельну ділянку, він запропонував свою допомогу та повідомив, що довідається, які документи для цього потрібні. Для цього він поїхав до Піщанобрідської сільської ради та звернувся до секретаря з пакетом документів, яка повідомила, що заповіт не зареєстровано в реєстрі тому [PERSON] необхідно звернутися до сільської ради. При цьому секретар сільської ради ще підготувала деякі документи та пояснила, що їх потрібно завезти до міста Кропивницького. Він їхав до міста Кропивницького та завіз пакет документів до установи, назву якої не пам`ятає. Потім нотаріус сказав, що для того щоб був рух по даній справі, потрібно їхати до м. Чугуїв і брати ще якісь довідки. Проте він повідомив [PERSON] , що до м. Чугуїв їхати не буде, тому вона сама має вирішувати питання в оформленні землі. Після 2016 року орендна плата виплачувалась [PERSON] та весь час останній наголошувалось на необхідності оформлення земельної ділянки. На запитання представника позивачки, які саме документи [PERSON] показала у 2016 році , свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] у 2016 році прийшла до ФГ «Веснянка» зі свідоцтвом про смерть, чи то була копія документа чи оригінал, він не пам`ятає, та із заповітом. При цьому тексту заповіту він не бачив, якого року заповіт йому не відомо, також не може сказати, чи документ був оригінальний, чи в копії. Зазначив, що достеменно сказати про те, що [PERSON] в період з липня 2016 по січень 2017 року знала про наявність заповіту від 03.04.2012, він не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 26.02.2025 пояснив, що з 2021 року працює заступником голови Фермерського господарства «Веснянка» яке орендує земельну ділянку, належну [PERSON] .. Пояснив, що при проведенні роботи по впорядкуванні договірних відносин було виявлено невідповідність документів, а саме з`ясовано, що наявне свідоцтво про смерть особи у якої орендують земельну ділянку, при цьому ще виплачується орендна плата. Договір оренди укладено з [PERSON] , а орендна плата виплачувалась [PERSON] . Для того, щоб встановити власника, в літку 2021 року, звернувся до [PERSON] з цим питанням, на що остання повідомила, що вона знає про заповіт і у неї всі документи упорядковані. На запитання представника відповідачки, чи знала [PERSON] про наявність заповіту на її ім`я та чи вважала вона себе вже власником земельної ділянки, свідок [PERSON] відповів, що [PERSON] знала про заповіт та вважала себе власником земельної ділянки, і на пропозицію у наданні допомоги в оформленні земельної ділянки, остання відмовилася. На запитання представника позивачки на якій підставі [PERSON] виплачувалась орендна плата, свідок [PERSON] пояснив, що не пам`ятає чи була довіреність на ім`я [PERSON] .. При цьому зазначив, що в документації по земельній ділянці містився сам договір оренди, копія паспорта [PERSON] , копія паспорта [PERSON] , свідоцтво про смерть [PERSON] . На запитання представника позивачки, звідки йому стало відомо про наявність заповіту на ім`я [PERSON] , свідок [PERSON] пояснив, що при спілкуванні з керівником, останній йому пояснив, що [PERSON] померла і є заповіт. На запитання представника позивачки, про який заповіт йшла мова з [PERSON] , свідок [PERSON] пояснив, що цього знати не може, оскільки жодного заповіту не бачив. Також свідок [PERSON] зазначив, що з 2021 року орендна плата виплачувалась [PERSON] у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок. Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає про наступне. У відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2023 справа розглядається Добровеличківським районним судом Кіровоградської області в частині вирішення позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст.\~1220,\~1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Положення\~ст. 1223 ЦК України\~визначають, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст.ст. 1235-1236 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини і з урахуванням конкретних фактичних обставин справи такими поважними причинами пропуску строку можуть бути: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суду постанові від 13.03.2020 по справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд, надавши правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача. Судом встановлено, що позивачка була невісткою померлої [PERSON] , не проживала з нею, і, як стверджує позивачка, вона не мала інформації про те, що [PERSON] склала на її ім`я заповіт. Копію заповіту позивачка отримала в Піщанобрідській сільській ради Новоукраїнського району Кіровогардської області разом з довідкою №617 від 02.06.2023, з якими 09.06.2024 звернулась до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б., що знайшло своє підтвердження в письмових поясненнях ннотаріуса №22/02-14 від 10.01.2025 (т. 2, а.с. 42, 43) Представник відповідачки заперечує факт необізнаності позивачки про заповіт посвідчений Піщанобрідською сільською радою 03.04.2012, при цьому посилається на показання свідків [PERSON] [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України\~на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~ст.80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі №916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Водночас, з показань свідків неможливо достеменно встановити той факт, що позивачці було відомо про наявність саме заповіту посвідченого Піщанобрідською сільською радою 03.04.2012, оскільки, як з`ясовано судом, за життя [PERSON] склала два заповіти, а саме у Спадковому реєстрі знайдено інформацію про заповіт номер у спадковому реєстрі: 1461549, стан: чинний, статус: архівний до 01.12.2000, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Харківська область, Чугуївський район, приватний нотаріус Алексик Т.В., інформація про заповідача [PERSON] (1). Заповіт номер у спадкову реєстрі: 59844636, стан чинний, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення Кіровоградська область, Піщанобрідська сільська рада Добровеличківського району, інформація про заповідача [PERSON] , дата та час реєстрації: 22.11.2016 (2). Доводи сторони відповідача з приводу того, що позивачка отримувала орендну плату за земельну ділянку вважаючи себе власником земельної ділянки, щонайменше з 2016 року, не знайшли документального підтвердження в матеріалах справи, позаяк з показань свідків неможливо встановити наявність довіреності від [PERSON] на імя [PERSON] на отримання орендної плати, платіжних документів на підтвердження перерахування орендної плати саме [PERSON] відповідачкою не надано. Інших доказів,\~які б\~документально підтверджували\~доводи сторони\~відповідачки,\~останньою не\~надано та\~матеріали справи\~не містять. За наведеного, суд вважає, що відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами свої доводи в цій частині, тому визнає їх непереконливими. Скасовуючи рішення попередніх інстанцій в даній справі Верховний Суд у постанові від 04.09.2024, серед іншого, зазначив, що суди не перевірили чи виконав приватний нотаріус Оксендлєр О. Б. обов`язок після заведення спадкової справи перевіряти наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] ; чи вчинив він дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому було є відомим; чи скористався приватний нотаріус правом зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 5\~ст. 411ЦПК України\~висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Ухвалою суду від 06.01.2025 запропоновано\~приватному нотаріусу Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. подати письмові пояснення з доказами на встановлення наступних обставин: чи перевірялась приватним нотаріусом наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] після заведення спадкової справи; чи вчинялись приватним нотаріусом дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких було відомим; чи скористався приватний нотаріус правом зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. За змістом письмових пояснень приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б.\~№ 22/02-14\~від 10.01.2025,\~ що\~надійшли на\~вимогу суду,\~09.06.2023 до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. від [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченого 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 09.06.2013 за № 175/02-14. До заяви були долучені: довідка Відділу-центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області № ІІІ-18/1249-ЦА від 18.05.2023; копія заповіту, посвідченого 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області; копія паспорта [PERSON] ; копія реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON] ; довідка Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №617 від 02.06.2023. 10.06.2023 громадянці [PERSON] нотаріусом було надано роз`яснення, зареєстровано в журналі реєстрації вихідних документів 10.06.2023 за №408/01-16 з посиланням на положення п.п.3.1, 3.13, п.п. 3.15, 3.16, 3.17, 3.18, 3.19 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», ст.ст. 1268, 1270 ЦК України. Також [PERSON] було запропоновано звернутися до спадкоємиці [PERSON] , дочки спадкодавиці, [PERSON] , щодо подання заяви згоди на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини , або вирішити питання про прийняття спадщини за заповітом, посвідчений 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, у судовому порядку. 12.06.2023 від [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини за законом, згідно ч.3 ст.1268, ст. 1241, ст. 1261 ЦК України, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 12.06.2023 за № 178/02-14 та в Книзі обліку та реєстрації спадкових спра за №259, заведена спадкова справа №120/2023. Також у своїй заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначила, що їй відомо про спадкоємиця за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON] .. При заведенні спадкової справи за даними спадкового реєстру було перевірено наявність заведеної спадкової справи Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72789470 від 12.06.2023, наявність спадкового договору, заповіту Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №72789777 від 12.06.2023, сформовано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72789766 від 12.06.2023. Відповідно доп.п. 2.3 глави 10«Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 12.06.2023 було направлено запит приватному нотаріусу Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В., який було зареєстровано в журналі реєстрації вихідних документів за №412/02-14 щодо надання повної інформації про заповіт, посвідчений 26.06.1998, зареєстрованого в реєстрі за №2269 [PERSON] приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області. Запит до Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області стосовно заповіту, посвідченого 03.04.2016, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області не робився у зв`язку з ти, що [PERSON] надала копію заповіту, а також довідку, надану 02.06.2023 №617 Піщанобрідською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка підтверджує, що дійсно від імені [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , було складено заповіт на №55 від 03.04.2012. 12.06.2023 від [PERSON] , приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області надійшла відповідь на запитувану інформацію, яку було зареєстровано в Журналі реєстрації вхідних документів за №180/02-14. Про заведення спадкової справи до спадщини померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] , спадкоємиця за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого за № 55 Піщанобрідською сільською радою, не повідомлялася, так як в попередніх роз`ясненнях їй було надано повну інформацію стосовно спадкоємиці [PERSON] , дочки спадкодавці, [PERSON] 07.06.2024 приватним нотаріусом Чугуївського нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. було прийнято заяву від [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за № 55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, що складається з: земельної ділянки, площею 6,6349 га, кадастровий номер 3521785300:02:002:0551, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, вказана заява була зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 07.06.2024 за №141/02-31. Постановою приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. від 07.06.2024 за № 378/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 14.06.2024 до приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. від [PERSON] надійшла заява, справжність підпису на якій засвідчено 12.06.2024, зареєстровано в реєстрі за №1163 Левітчук Г.Б., приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу, про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 14.06.2024 за № 149/02-14, зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №234та долучена до спадкової справи №120/2023. Приватним нотаріусом Чугуївського нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. 14.06.2024 було надіслано повідомлення [PERSON] , зареєстроване в журналі реєстрації вихідних документів за №392/02-14 про те, що її заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 03.04.2012, зареєстрованого в реєстрі за №55 Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, прийнята, зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 14.06.2024 за №149/02-14, зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №234 та долучена до спадкової справи №120/2023. За наведеного, приватний нотаріус Чугуївського нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. повідомляє, що нею після заведення спадкової справи №120/2023 до спадщини померлої [INFO] [PERSON] , було проведено всі необхідні дії, передбачені ст. 63 Закону України «Про нотаріат», главою 10 п.п. 4.1, 5.5, 5.6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. (т.2, а.с. 42, 43). З досліджених доказів, з урахуванням пояснень приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б., судом встановлено, що позивачка дізналась про наявність складеного померлою [PERSON] на її ім`я заповіту в червні 2023 року, після отримання довідки Піщанобрідської сільської ради №617 від 02.06.2023 разом з копією заповіту, тобто вже після спливу строку звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому не будучи обізнаною про наявність заповіту, як про це зазначено вище. Суд зважає, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту. Отже, суд зауважує, що не перебування у близьких родинних відносинах [PERSON] з [PERSON] , необізнаність про наявність заповіту свідчать про поважність причин пропуску останньою строку звернення із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Поряд з цим, суд наголошує на тому, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права, у світлі чого слід відзначити, що [PERSON] з часу складання заповіту 03.04.2012 до моменту смерті [INFO] не скасовувала заповіт, складений на користь [PERSON] та не склала іншого. При цьому слід зазначити, що такі підстави позову як хвороба позивачки в період з 13.07.2016 по 13.01.2017, віддаленість постійного місця проживання позивачки від місця відкриття спадщини та похилий вік останньої, не є в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення [PERSON] до нотаріуса як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини, про що наголошено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у даній справі від 04.09.2024. З огляду на те, що позивачкою пропущено встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, а судом визнано поважними причин пропуску такого строку, тому суд вважає за можливе визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Представник позивачки в судовому засіданні 14.04.2025 просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою як фактично понесені, з урахуванням цього суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved