Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову вказала, що 27.04.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі зареєстровано шлюб між сторонами, про що у Книзі реєстрації шлюбів 27.04.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 321, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що Качинською селищною Радою міста Севастополя в Книзі реєстрації народжень 2010 року 03 березня зроблено відповідний актовий запис за № 09 та видано свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] . [INFO] від шлюбу народився син [PERSON] , про що 27 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі складено відповідний актовий запис № 186 та видано свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] . З моменту реєстрації шлюбу сторони були зареєстровані та проживали на території військової частини [NUMBER] , яка дислокувалась у м. Севастополь до окупації Криму, тобто до 2014 року. Оскільки відповідач був військовим РФ, позивачем було прийнято рішення про переїзд на підконтрольну Україні територію. З того часу у сім`ї сторін почались непорозуміння, та розлад, оскільки відповідач заперечував щодо переїзду сім`ї на підконтрольну Україні територію, та був проти звільнення зі збройних сил РФ. Відсутність порозуміння у даному питанні привела до неможливості спільного проживання однією сім`єю. Тому в грудні 2023 року, позивач прийняла рішення переїхати з дітьми до м. Кропивницький, де і проживає зараз. На даний час позивачу відомо, що відповідач продовжує службу у збройних силах РФ. Відносини з відповідачем не підтримує жодні протягом 4 років так само відповідач на протягом 4 років не спілкується з дітьми, будь які інші зв`язки з відповідачем відсутні. До часу переїзду з дітьми до м. Кропивницький, проживала з дітьми окремо від відповідача у м. Севастополі. Вище описані обставини є свідченням відсутності будь якого примирення чи продовження існування сім`ї. За таких обставин просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 квітня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, актовий запис 321. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 14 всіх видів заробітку, але не менше 50% мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.02.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач участі в судовому засіданні не брав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. 26). Відповідач участі в судовому засіданні не брав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному сайті Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с. 28). Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.04.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі зареєстровано шлюб між сторонами, про що у Книзі реєстрації шлюбів 27.04.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 321, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.10.2010 Качинською селищною радою м. Севастополя, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.2014 Відділом державної реєстрацівї актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон), визначає, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є. Відповідно до ст. 17 Закону, виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або та міжнародними договорами України. Згідно зі ст. 60 Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності- правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого- правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з та подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Статтею 63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, правовідносини, які виникали між сторонами, регулюються такими нормами права. \~ \~ \~ \~Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~182 СК\~України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). \~ \~ \~ \~Встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають зі своєю матір`ю. \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що діти знаходяться на утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~віку на кожну дитину, до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім продовжити стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі, що становить 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~віку, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. \~ \~ \~ \~За позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню 1\~211,20 грн судового збору. Крім того стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211,20 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved