Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 05.05.1990 зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.10.2023. У період шлюбу сторони придбали у власність незакінчений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного будинку в договорі купівлі-продажу від 19.12.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 3317, було зазначено відповідача. Незакінчений будівництвом житловий будинок був придбаний та в подальшому добудовний сторонами як подружжям у період сумісного проживання за спільні кошти. Крім того, відповідачем у період зареєстрованого шлюбу з позивачем була приватизована земельна ділянка площею 0,0431 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , яка також є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно на підставі ст. ст. 60, 70 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, а також 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0431 га, кадастровий номер 5923810100:01:015:0065, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Заявою від 28.05.2024 представник позивача позовні вимоги уточнила та просила в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за сторонами (по 1/2 частці за кожним) право власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних споруд та будівель, а також земельну ділянку площею 0,0431 га, кадастровий номер 5923810100:01:015:0065, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 01.11.2023 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 29.11.2023 підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Вбачається з фотокопії свідоцтва про укладення шлюбу від 05.05.1990 та копії рішення Путивльського районного суду Сумської області від 09.10.2023, яке набрало законної сили 09.11.2023, те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.05.1990 по 08.11.2023 (а.с. 41, 77). На підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 3317, відповідач придбав незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, відсоток готовності якого становить 36%, які розташовані по [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради від 19.12.2000 № 255 «Про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків індивідуальних забудовників в м. Путивль» був затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку [PERSON] у [ADDRESS] , житлова площа 50,1 кв.м, загальна площа 73,6 кв.м (а.с. 11-12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.01.2018, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0431 га, кадастровий № 5923810100:01:015:0065, розташованої по [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата державної реєстрації права власності 04.01.2018 (а.с. 20). З фотокопії довідки ПП «Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування» від 21.09.2023 № 185 вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2000, реєстровий № 3317, є власником житлового будинку [ADDRESS] . На підставі рішення № 1345-МР 36 сесії VIII скликання Путивльської міської ради від 22.12.2022 було проведено перейменування назви вулиці: стара [ADDRESS] . Площі будинку затверджені Актом закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 18.12.2000. Зміна загальної та житлової площі відбулася за рахунок утеплення стін. Зміна житлової площі будинку відбулася за рахунок перепланування житлової кімнати 1-6 площею 12,7 кв.м в коридор 1-6 площею 4,9 кв.м та житлову кімнату 1-7 площею 7,2 кв.м. Гараж «Г» та сарай «Д» є тимчасовими будівлями. Зміни не потребують дозвільних документів (а.с. 26). Відповідно до\~ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.\~368, ч. 2 ст.\~372 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1\~ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У п. 25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~(2947-14) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової\~компенсації\~та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми надепозитний рахуноксуду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК\~(435-15), за умови\~звернення\~подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний\~рахунок\~суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги\~про поділ спільного сумісного майна. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 60, 70 СК України щодо презумпції виникнення права спільної сумісної власності подружжя на придане ними за час шлюбу майно і рівності часток у ньому дружини та чоловіка, а також враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з\~вчиненням інших\~процесуальних дій,\~необхідних для\~розгляду справи\~або підготовки\~до її\~розгляду (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до приписів частин 1, 2\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., а тому враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі,\~ вказану суму судового збору слід стягнути з відповідача. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2500 грн 00 коп витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved