Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, просить визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 січня 2025 року № 180/02-31, яку винесла державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної\~контори Попіль\~Зоряна Зіновіївна,\~якою відмовлено\~їй у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на частку\~у праві\~власності на\~квартиру,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] у зв`язку із розбіжностями в правовстановлюючих документах та відомостях в реєстрі прав власності. Позов мотивовано тим, що оскаржена постанова є незаконною. Зазначає, що факт належності померлому [PERSON] права власності на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено рішеннями судів у справі №607/33674/23. Від відповідача Першої тернопільської державної нотаріальної контори надійшов відзив на позов, в якому завідувач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02.06.2023 заведено спадкову справу № 336/2023 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованої при заведенні спадкової справи, [PERSON] склав заповіт, посвідчений Березій З.А., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 10 червня 2022 року, згідно якого належне йому майно заповів дочці - [PERSON] . 25 серпня 2023 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини від дружини померлого - [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями померлого є: дочка [PERSON] на підставі заповіту на 5/6 часток у праві власності па спадкове майно, та дружина за законом - [PERSON] на 1/6 частку у праві власності на спадкове майно відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України. При встановленні належності майна, що підлягає успадкуванню, з`ясовано, що у спадкоємця на підтвердження права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не було подано оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно та документів, що підтверджують реєстрацію права власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця в державних реєстрах. Відповідно до п.п. 4.16 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, незалежно від того на якій підставі закликаються спадкоємці до спадкування - за законом чи за заповітом. Відповідно до пп. 4.15, пп. 4.16 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 04.04.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті за заявою [PERSON] Першою тернопільською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 336/2023. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої при заведенні спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, посвідчений Березій З.А., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 10.06.2022, зареєстровано в реєстрі за №3703, згідно якого належне йому майно заповів дочці [PERSON] , [INFO] . 25.08.2023 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини від дружини померлого - [PERSON] після померлого чоловіка - [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] є: дочка спадкодавця [PERSON] на підставі заповіту на 5/6 часток у праві власності на спадкове майно та дружина спадкодавця за законом на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] на 1/6 частку у праві власності на спадкове майно. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] , при цьому, на підтвердження права власності померлого на квартиру додала: копію договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Василевич О.О., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 25 липня 2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 940, копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 347264189 від 20 вересня 2023 року, згідно яких право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] , частка - 1/1, та копію постанови Тернопільського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року у цивільній справі № 607/22374/23. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 29.01.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус виходив із того, що право власності на квартиру за померлим [PERSON] не зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Як видно із постанови Тернопільського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року у справі №607/22374/23\~у справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю, суд постановив визнати за позивачкою [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі 80.19%, з яких 60.38% - особиста приватна власність позивачки та 19.81% - частка у спільному майні подружжя. Суд виходив із того, що особистою приватною власністю позивачки слід вважати частку з придбаної нею спірної квартири, розмір якої пропорційний сумі сплачених особистих коштів в розмірі 324276 грн, отриманих від продажу квартири у [ADDRESS] , що у відсотковому відношенні складає 60.38 % від суми 537000 грн, за яку було придбано спірну квартиру. Що стосується решти частки спірної квартири, яка становить 39.62%, то саме ця частка квартири є спільним майном подружжя…. Таким чином, частина від 39.62% спірної квартири, що становить 19.81%, належить позивачці як частка у спільній сумісній власності подружжя, а інших 19.81% - належало померлому [PERSON] . Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до частини першої статті 15\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із статтею 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217\~ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до частин першої, третьої статті 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Також,\~згідно частини\~першої статті\~1241\~Цивільного кодексу\~України,\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно із статтею 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат», зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті, передбачена така підстава для відмови, як не подання відомостей (інформації) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з частиною третьою статті 49\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (див. постанову Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19). Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються\~Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (пункт 4.9 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (пункт 4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5). Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями померлого є: дочка спадкодавця [PERSON] на підставі заповіту на 5/6 часток у праві власності на спадкове майно та дружина спадкодавця за законом, яка має право обов`язкову частку у спадщині [PERSON] на 1/6 частку у праві власності на спадкове майно. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нотаріус виходив із того, що позивачка не надала правовстановлюючих документів на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відомості про квартиру не зареєстровано за померлим в реєстрах прав власності. Суд погоджується із таким висновком нотаріуса. Так, досліджуючи надані позивачкою документи, було з`ясовано, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Василевич О.О., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 25 липня 2019 року, зареєстрованої в реєстрі за № 940, та Інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 347264189 від 20 вересня 2023 року, право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] , частка - 1/1. Право власності на спірну квартиру за померлим [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано. Покликання позивачки на постанову Тернопільського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року у цивільній справі № 607/22374/23, в якій в мотивувальній частині зазначено про те, що 19.81% частин квартири належало померлому [PERSON] , не спростовує висновку нотаріуса, оскільки відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Померлий [PERSON] не оформив належним чином та не зареєстрував своє право власності частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому, у нотаріуса були підстави, передбачені пунктом 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Тому, суд вважає, що позивачка не довела порушення нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат» та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо видачі іншому спадкоємцю свідоцтв про право на спадщину. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Так, у відповідності до пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання незаконними оскаржуваних нотаріальних дій не призведе до відновлення порушеного права або інтересу позивача, тому, суд вважає, що позивачка вибрала неефективний спосіб захисту прав. В цьому випадку, належним та ефективним способом захисту буде звернення до суду із позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи наведене, суд доходить остаточного висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed