Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Представник позивача звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної шкоди, в якому просив суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] суму матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Gelly CK-2, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] результаті ДТП у розмірі 37 161,00 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, витрати на проведення транспортно товарознавчого дослідження у розмірі 5500,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.08.2024 року о 15 год. 45 хв. на регульованому перехресті проспекту Миру 3 та вул. В. Бизова в м. Кривий Ріг в Металургійному районі водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat днз [NUMBER] не врахував дорожню обстановку та її зміну, виїхав на перехрестя на заборонений рух червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Geely СК-2 днз [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Вина громадянина [PERSON] у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2024 р. по справі № 210/5160/24, яка набрала законної сили 01.10.2024 р. В свою чергу, цивільно правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу Volkswagen Passat днз [NUMBER] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна». Так, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Gelly CK-2, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , [PERSON] звернувся до судового експерта Чивчиша Олега Петровича із заявою про проведення транспортно товарознавчого дослідження. Відповідно до висновку експерта транспортно товарознавчого дослідження № Д2/10/24 від 07.10.2024 р. вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки хору власнику пошкодженого автомобіля Gelly CK-2, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] дорівнює ринковій вартості досліджуваного автомобіля на дату пошкодження 16.08.2024 р. та складає 112\~518,14 грн. Ринкова вартість автомобіля Gelly CK-2, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 16.08.2024 р. складає 25 250,93 грн. Згідно з вищевказаним висновком вартість відновлювального ремонту (87 267,21 грн) транспортного засобу перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження (25 250,93 грн), тому вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно. Позивачу як власнику даного транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (112518,14 грн 25250,93 грн = 87 267,21 грн). Відповідно до листа від 04.12.2024 р. за вих. № 216770/1 Відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50\~106,48 грн. Отже, оскільки сума страхового відшкодування, нарахована Відповідачем є меншою ніж розмір матеріально збитку, визначений висновком судового експерта, вважаю, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 37 161,00 грн. (87 267,21 грн 50 106,48 грн). Рух по справі Ухвалою суду від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.52). У зв`язку з неявкою сторін, ненаданням відзиву розгляд справи відкладався. Аргументи учасників справи 25 лютого 2025 року від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» Пилипець А.Ю. надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 42077, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу GEELY CK-2, д.н.з. [NUMBER] складає 168183,68 грн з ПДВ. Ринкова вартість транспортного засобу GEELY CK-2, д.н.з. [NUMBER] складає 84998,18 грн. Таким чином вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу, отже проведення відновлювального ремонту транспортного засобу є економічно недоцільним, а такий транспортний засіб вважає економічно знищеним. Тому розрахунок страхового відшкодування має здійснюватися за правилами ст. 30 Закону. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Згідно висновку 42077/1 ринкова вартість ТЗ після ДТП склала 34891,70 грн, розрахунок страхового відшкодування: 84998,18 грн 34891,70 грн = 50106,48 грн. Сума страхового відшкодування, у розмірі 50106,48 грн була виплачена на користь позивача, що останнім не заперечується. Також зазначив, що у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем звіт, оскільки Законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Вважає, що висновок експерта від 07.10.2024 року, наданий позивачем є неналежним та недопустимим доказом, оскільки у даному висновку не міститься інформація про те, що висновок експерта складений для пред`явлення у цивільній (судовій) справі та експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 27 лютого 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Шемет І.О. надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивачем дотримано встановлений Законом України № 1961-IV порядок дій для отримання страхового відшкодування: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди повідомила страховика про її настання, надала транспортний засіб для огляду представником страховика, за результатом якого було складено акт огляду транспортного засобу та подала страховику заяву про виплату страхового відшкодування. В свою чергу, Відповідачем у справі порушено встановлений Законом України № 1961-IV порядок, а саме проведено виплату страхового відшкодування без узгодження з особою, яка має право на страхове відшкодування його розміру, згідно вимог п. 36.2 Законом України № 1961-IV. Жодних доказів досягнення між Позивачем та Відповідачем згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування останнім не надано. Отже, представник Позивача подав суду належний і допустимий доказ розміру матеріального збитку експертний висновок, який спростовує оцінку вартості (розміру) збитків, встановлену звітом, виготовленим на замовлення Відповідача, у якому відсутнє попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, варто зазначити, що звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 41951 взагалі не було виконано судовим експертом, а оцінювачем, що свідчить про невідповідність вказаного доказу положенням ст. 106 ЦПК України та наявність переваги доказу розміру завданих збитків, який виконаний за замовленням Позивача. Враховуючи викладене просить задовольнити позов в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в судовому засіданні присутній не був, скориставшись правом представництва. Представник позивача [PERSON] адвокат Шемет І.О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судами 05 вересня 2024 року, 16.08.2024 року о 15 год. 45 хв. на регульованому перехресті проспекту Миру 3 та вул. В. Бизова в м. Кривий Ріг в Металургійному районі водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat днз [NUMBER] не врахував дорожню обстановку та її зміну, виїхав на перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Geely СК-2 днз [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, постраждалі при ДТП відсутні. Водій [PERSON] своїми діями порушив п.п. 2.3б, 8.7.3е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою від 18 вересня 2024 року Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі 210/5160/24 було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с.5-6). Транспортний засіб транспортний засіб Geely СК-2 днз [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.4). На момент ДТП транспортний засіб Volkswagen Passat днз [NUMBER] було забезпечено страховим полісом ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (а.с.7). 30 вересня 2024 року судовим експертом Чивчиш О.П., в присутності власника [PERSON] та учасника ДТП [PERSON] було складено протокол огляду транспортного засобу Geely СК-2 днз [NUMBER] та зафіксовано об`єм пошкоджень (а.с. 29-38). Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № Д2/10/24 від 07 жовтня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Geely СК-2 днз [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає: 112518,14 грн (сто дванадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень чотирнадцять копійок) (а.с.8-25). З пункту\~1.7.\~Дослідження судовим\~експертом визначено,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля Geely\~СК-2\~днз [NUMBER] ,\~складає 149168,29\~грн (сто\~сорок дев`ять\~тисяч сто\~шістдесят вісім\~гривень двадцять\~дев`ять копійок),\~ринкова вартість\~досліджуваного транспортного\~засобу складає\~ 112518,14\~грн (сто дванадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень чотирнадцять копійок) (а.с.17). Відповідно до висновку № Д2/10/24 від 07 жовтня 2024 року ринкова вартість досліджуваного КТЗ «Geely СК-2 днз [NUMBER] в аварійному стані з урахуванням пошкоджень складає 25250,93 грн (двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень дев`яносто три копійки( (а.с. 19). Відповідно до\~Додатку №\~2\~висновку №\~Д2/10/24\~від 07\~жовтня 2024\~року ринкова\~вартість досліджуваного\~КТЗ «Geely\~СК-2\~днз [NUMBER] складає\~112518,14\~грн (сто дванадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень чотирнадцять копійок) (а.с. 26-28). За проведення транспортного-товарознавчого дослідження № Д2/10/24 від 07 жовтня 2024 року [PERSON] сплатив на користь експерта [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 500,00 гривень, що підтверджується Актом наданих послуг № 85 від 17.10.2024 року (а.с.47). 30 вересня 2024 року аварійним комісаром [PERSON] , в присутності власника [PERSON] було складено Акт огляду транспортного засобу Geely СК-2 днз [NUMBER] та зафіксовано об`єм пошкоджень (а.с. 77-78). Відповідно до Звіту № 42077 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] від 31.10.2024 року вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Geely СК-2 днз [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає: 84998,18 грн, ринкова вартість транспортного засобу 84998,18 грн, вартість відновлювального ремонту складає 84998,18 грн (а.с.69). Відповідно до повідомлення про прийняте рішення по справі № 216770/1 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за страховим випадком, що стався 16.08.2024 року, згідно договору № 611919-2311-219137598 та страхового акту № 216770/1/2024 ПрАТ «Євроінс «Україна» було прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 50 106,48 грн (а.с.7). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає наступне. Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2024 року, що ухвалена у справі № 210/5160/24, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказаною постановою суду встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, який сторонами у справі не оспорюються, а тому окремому встановленню та доказуванню не підлягає. На момент ДТП транспортний засіб Volkswagen Passat днз [NUMBER] було забезпечено страховим полісом ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (водій [PERSON] ). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає. На момент ДТП транспортний засіб Volkswagen Passat днз [NUMBER] було забезпечено договором № 611919-2311-219137598 укладеним з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», що підтверджується копією повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про виплату [PERSON] страхового відшкодування та не заперечується відповідачем. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до поданих Позивачем експертних транспортно-товарознавчих досліджень автомобіль GEELY CK-2, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] є фізично знищеним, адже його ремонт в декілька разів дорожчий за вартість автомобіля. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, автомобіль марки GEELY CK-2, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , вважається за Законом фізично знищеним, а його ремонт вважається економічно необґрунтованим, адже, згідно з висновком експертизи, яку надав до суду позивач, витрати на ремонт транспортного засобу (149168,29 грн) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (112518,14 грн). Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № Д2/10/24 від 07 жовтня 2024 року ринкова вартість автомобіля GEELY CK-2, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , у аварійному стані на момент ДТП 16.08.2024 року складає 25250,93 грн (двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень дев`яносто три копійки). Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у відповідача є обов`язок повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, розмір страхового відшкодування визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (112518,14 грн 25250,93 грн = 87267,21 грн). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц. Таким чином, розмір страхового відшкодування визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (112518,14 грн 25250,93 грн = 87267,21 грн), в межах ліміту, передбаченого договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на наведене, беручи до уваги, що станом на час розгляду справи відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50106,48 грн, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON] , відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Євроінс Україна», транспортний засіб позивача фактично знищений то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню (112518,14 грн 25250,93 грн 50106,48 грн = 37160,73 грн). Щодо доводів представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» стосовно того, що у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок № Д2/10/24 від 07.10.2024 року оскільки вказаний висновок не містить посилання щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України та те, що його виготовлено не для надання до суду суд зазначає наступне. Відповідно до висновку Верховного суду викладеного в постанові від 18.04.2024 року по справі №701/453/21, провадження №61-10931св23: ''Аргументи касаційної скарги на те, що висновок експертного авто-товарознавчого дослідження від 20 червня 2019 року № 75, складений судовим експертом - автотоварознавцем Почтаренком О.Г. на замовлення [PERSON] , є неналежним та недопустимим доказом, є помилковими з таких підстав. У частині шостій статті 106\~ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною п`ятою статті 106\~ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зазначений висновок було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний висновок не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка його виконувала, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто-товарознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості автотранспортних засобів, розміру матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу, стаж експертної роботи з 2000 року, тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі №761/15232/18 (провадження №61-19661св20). Враховуючи, що висновок експерта Чивчиш О.П. № Д2/10/24 від 07.10.2024 року складено до пред`явлення позову та на договірних засадах між експертом та [PERSON] , вимоги статті 106\~ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~13\~Закону України «'Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Як зазначено вище, висновок експерта Чивчиш О.П. № Д2/10/24 від 07.10.2024 року складено на договірних засадах, тому висновок експертного дослідження складено з урахуванням особливостей його оформлення згідно п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка не вимагає, щоб висновок містив посилання, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що висновок експерта Чивчиш О.П. № Д2/10/24 від 07.10.2024 року є належним доказом у даній справі. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» не спростував висновок експерта Чивчиш О.П. № Д2/10/24 від 07.10.2024 року. Враховуючи, що сума матеріального збитку становить 112518,14 грн, виплата страховиком страхового відшкодування здійснена на суму 50106,48 грн, та ринкова вартість автомобіля позивача в аварійному стані становить 25250,93 грн (112518,14 50106,48 25250,93 = 37160,73), отже позовні вимоги на суму 37160,73 грн підлягають задоволенню, як такі, що підтвердженні матеріалами справи. Щодо судових витрат Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги від 07.01.2025 року, укладений між адвокатом Шемет Ігорем Олеговичем та [PERSON] , Акт приймання-передачі робіт від 07.01.2025 року на суму 4000,00 грн, Детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 4000,00 грн до Договору про надання правової допомоги (а.с. 41-43). Від представника відповідача не надходило вмотивоване клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Суд погоджується з твердженнями сторони позивача про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та відповідають критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи відсутність заперечень відповідача, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] , а саме у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень, що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Копією Акту наданих послуг № 85 від 07 жовтня 2024 року підтверджується здійснення позивачем оплати за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5500,00 грн. Ця сума відноситься до судових витрат і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір згідно квитанції № 5453-5906-8849-6810 від 13.01.2025 року у розмірі 1211,20 грн (а.с.48), отже зазначені витрати повинні бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved