Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час\~шлюбу з\~відповідачем за\~спільно набуті\~кошти 26.01.2017\~року було\~придбано житловий\~будинок з\~надвірними будівлями,\~загальною площею\~63,7\~кв.м.\~житловою 46.04\~кв.м.\~по [ADDRESS] ,\~та земельна\~ділянка площею\~0,0391\~га.\~ [ADDRESS] кадастровий\~номер 1212100000:01:049:0020,\~а 18.02.2011\~року транспортний\~засіб автомобіль\~Ford\~Transit\~2/5\~TD\~kombi,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] \~ідентифікаційний номер\~(VIN)\~ [NUMBER] \~1993\~р.\~випуску.\~Вищеозначене майно\~було придбано\~за спільні\~кошти у\~період шлюбу\~тому вважає\~таким,\~що є\~спільною сумісною\~власністю подружжя.\~Все майно\~перебуває у\~користуванні відповідача.\~Оскільки вказане\~майно є\~спільною сумісною\~власністю подружжя,\~позивач просить\~визнати за\~нею право\~власності на\~1/2\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями по\~ [ADDRESS] ; право\~власності на\~1/2\~земельної ділянки\~площею 0,0391\~га.\~по [ADDRESS] кадастровий\~номер 1212100000:01:049:0020,\~а також стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини вартості транспортного засобу автомобіль Ford Transit 2/5 TD kombi, державний реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] 1993 р. випуску, у сумі 55 025,00 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2ст.70\~СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60\~СК України. Як встановлено судом, 20 червня 2003 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №02 від 20.06.2003р. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 у справі №184/1491/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Під час шлюбу з відповідачем за спільно набуті кошти 26.01.2017 року було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 63,7 кв.м. житловою 46.04 кв.м. по [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,0391 га. [ADDRESS] кадастровий номер 1212100000:01:049:0020, а 18.02.2011 року транспортний засіб автомобіль Ford Transit 2/5 TD kombi, державний реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] 1993р. випуску. Вказане майно, відповідно до\~ст. 60 СК України\~є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про необхідність визнання за [PERSON] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також визнання за [PERSON] право власності на сатину земельної ділянки площею 0,0391 га. по [ADDRESS] кадастровий номер 1212100000:01:049:0020. Крім того, сторонами під час шлюбу було придбано автомобіль Ford Transit 2/5 TD kombi, державний реєстраційний номер [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] 1993р. випуску. Як вбачається із звіту про оцінку транспортного засобу, вартість автомобіля Ford Transit 2/5 TD kombi становить 110 050,00 грн. Оскільки вказаний транспортний засіб перебуває у користуванні відповідача, суд приходить до переконання про можливість стягнення на користь позивачки грошової компенсацію вартості 1/2 частини вартості транспортного засобу автомобіль Ford Transit 2/5 TD kombi у сумі 55 025,00 грн. На підставі викладеного, оскільки відповідач відзив не надав та жодним чином не спростував доводи позивача, зважаючи на те, що суд приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. слід вказати наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати в сумі 020000,00 грн., які були понесені ним при звернення до суду. На підтвердження понесених витрат позивачем долучено до матеріалів справи договір №3 про надання правничої допомоги від 10.01.2025р.; ордер. Відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суть спору та причини виникнення такого, а також подану представником відповідача заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 мінімального прожиткового мінімуму, що становить 3028,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим\~ЦПК України. Згідно з п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial