Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 1 326 188,20 грн, моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн.;судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є орендарем торгових приміщень за договором оренди від 01.03.2007 за № 01/03-07, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (надалі - Об`єкт оренди). 17.09.2020 під час будівельних робіт, що здійснювалися за сусідньою до об`єкта оренди адресою [ADDRESS] було зруйновано паркан зі шлакоблоку, що є складовою Об`єкту оренди, а також пошкоджена електроопора, яка забезпечувала електропостачання на даний об`єкт. Даний факт підтверджується актом депутата Бучанської міської ради від 28.09.2020 щодо обстеження території, відповідно до якого будівельні роботи провадилися із грубим порушенням технічних норм, а саме будівництво проходило в охоронній зоні. Відділом архітектурно-будівельного контролю Бучанської міської ради було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 01.07.2020 за №КС 061201830641 за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Відповідно до цього повідомлення [PERSON] є одночасно замовником та генеральним підрядником даного будівництва, в процесі якого Позивачу було завдана матеріальна та моральна шкода. В обґрунтування позовних вимог Позивачем надано кошторис наданий ТОВ «ГРАНД СІТІ БУД» до договору підряду № 28/04/21 від 28.04.2021 на загальну суму 1 309 859,96 грн. та товарний чек на підтвердження витрат на ліквідацію наслідків пошкодження лінії електропостачання на суму 14 558 грн. Представник позивача зазначає, що в процесі виконання будівельних робіт Відповідач у порушення будівельних норм зруйнував паркан об`єкту оренди да пошкодив електроопору, що забезпечувала подачу електроенергії на такий об`єкт, нанісши Позивачу значних збитків. Провадження в справі відкрито 03.09.2021, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. У зв`язку зі смертю первісного позивача [PERSON] ухвалою від 23.02.2023 у справі було оголошено перерву до залучення у справу правонаступників. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2023 провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця[PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків поновлено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2023 у справу залучено [PERSON] як правонаступника позивача - Фізичної особи-підприємця [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2025 було закрито підготовче засідання та призначено судову справу для розгляду по суті на 29.04.2025. Від представника Позивача адвоката Вожакіної Т.В. через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. У підготовчих засіданнях Відповідач не брав участі, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про час судових засідань був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву від Відповідача не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначеніст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що Фізична особа-підприємець [PERSON] був орендарем торгових приміщень за договором оренди від 01.03.2007 за № 01/03-07, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (копія договору оренди наявна в матеріалах справи). 17.09.2020 під час будівельних робіт, що здійснювалися за сусідньою до об`єкта оренди адресою [ADDRESS] було зруйновано паркан зі шлакоблоку, що є складовою Об`єкту оренди, а також пошкоджена електроопора, яка забезпечувала електропостачання на даний об`єкт. Даний факт підтверджується актом депутата Бучанської міської ради від 28.09.2020 щодо обстеження території, відповідно до якого будівельні роботи провадилися із грубим порушенням технічних норм, а саме будівництво проходило в охоронній зоні, який міститься в матеріалах справи. До матеріалів справи долучено висновок будівельно-технічної експертизи, виконаний судовим експертом Свістуновим Ігорем Сергійовичем, який має вищу будівельно-технічну, геодезичну та землевпорядну освіту другого рівня за ступенем магістра, експертну кваліфікацію за спеціальностями: 10.6. «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7. «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», 10.14. «Оцінка земельних ділянок» (свідоцтво № 1623 від 22.03.2013, видане Міністерством юстиції України, термін дії свідоцтва продовжено відповідно до наказу Міністерство юстиції України від 14 березня 2022 року №1138/5 протягом трьох місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні), стаж експертної роботи з 2009 року.Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. 384 та ст. 385 КК України) (висновок експертизи наяний в матеріалах справи). Відповідно до висновку розмір завданої матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження шлакоблочної огорожі що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Вокзальна, 71-Б, яке трапилось через виконання будівельних робіт на суміжній земельній ділянці, з урахуванням результатів проведеного візуального обстеження, а також беручи до уваги обсяг наданих на дослідження матеріалів, в діючих цінах на момент проведення дослідження, складає: 370 884 (триста сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 96 копійок, в тому числі ПДВ: 61 814 (шістдесят одна тисяча вісімсот чотирнадцять) гривень 16 копійок. Суд критично оцінює кошторис, наданий на обґрунтування позовних вимог, позивача з ТОВ «ГРАНД СІТІ БУД» до договору підряду № 28/04/21 від 28.04.2021 на загальну суму 1 309 859,96 грн, оскільки немає доказів реально понесених витрат за цим договором. Крім того, суд має зазначити, що вказане підприємство не є експертною установою, не має відповідних ліцензій, таким чином суд вважає належним доказом реально понесених збитків висновок експертної установи, який долученодо матеріалів справи відповідним клопотанням представника Позивача адвокатом Вожакіною Т.В. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, [PERSON] є особою, відповідальною за відшкодування шкоди, завданої майну позивача. Суд вважає, що підлягають стягненню витрати на ліквідацію наслідків пошкодження лінії електропостачання на суму 14 558 грн, що підтверджуються відповідним товарним чеком, які містяться в матеріалаз справи. Крім того, підлягають стягненню з відповідача витрати на проведення експертизи в розмірі 15 000 грн, які підтверджуються наданими суду копіями договору, рахунку, касовим чеком та квитанціями, який міститься в матеріалах справи. На підставі ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його завдала за наявністю його вини. Згідно зіст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, відповідно до п.3 ч.2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, та не пов`язана з її розміром. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача. Аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то Суд вважає, що у даному випадку позивач обґрунтував належним чином заподіяння йому такої шкоди, зокрема у зв`язку з значним пошкодженням належного йому майна та послідуючим його коштовним ремонтом, значного погіршення стану належного йому майна, враховуючи статус первісного позивача як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, що саме і спричинило моральні страждання і проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. Між тим, ураховуючи вищевказані негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних позивачу та його правонаступнику душевних страждань, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих і суспільних стосунках, та наступну смерть первісного позивача, суд вважає, що достатньою є компенсація моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Суд звертає увагу, що у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду не те, що висновок будівельно-технічної експертизи було враховано як доказ при винесенні рішення судом, витрати позивача на експертизу підлягають задоволенню у повному обсязі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 окремо зауважила, що відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права. На підставі викладеного,

Outcome: partial