Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У серпні\~2024\~року \~до суду\~надійшла позовна\~заява ТОВ\~ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 69064 грн. 90 коп. та судові витрати по справі у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 07.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 03737-09/2021, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 7\~000 грн., строком на 30 днів, до 04.10.2021 року та зобов`язалася повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 328,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% на добу, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), про що свідчить п.7 Кредитного договору. 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» приймає належні ТОВ «ФК«Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №31012023 ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 03737-09/2021 складає у загальному розмірі 14 245 грн., з яких 7\~000 грн. - сума заборгованості по основному боргу та 7245 грн. - сума заборгованості за відсотками. 18.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 77269563, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 18 000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка базова (фіксована) 1,99%, дата повернення позики 17.11.2021 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 77269563 в сумі 54\~819,90 грн., з яких: 18 000 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 819 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за кредитними договорами № 03737-09/2021 та № 77269563 в розмірі 69 064 грн. 90 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2024 року призначено розгляд\~справи в\~порядкуспрощеного позовного провадження, справа розглянута з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 02.09.2024, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст.\~280\~ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 03737-09/2021. Згідно п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) становить 7 000 грн., строк кредиту 30 днів, тобто до 04.10.2021 року. Згідно п. 1.3 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 328,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% на добу. Відповідно до п. 1.6. кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, які розміщені на сайтах товариства\~https://www.zecredit.com.ua. Для підписання кредитного договору [PERSON] використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «3526», відповідно до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладений акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31012023. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~від 31.01.2023\~року до\~договору факторингу\~№ 31012023\~від 31.01.2023\~року,\~ТОВФінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 03737-09/2021 у сумі 14 245 грн., з яких 7\~000 грн. - сума заборгованості по основному боргу та 7 245 грн. - сума заборгованості за відсотками. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 03737-09/2021 від 07.09.2021 року, який наданий позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу за період з 31.01.2023 року по 31.05.2024 року заборгованість станом на 31.05.2024 року у розмірі 14 245 грн., з яких 7\~000 грн. - сума заборгованості по основному боргу та 7 245 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України,\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст.ст.\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору №03737-09/2021, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України,\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 03737-09/2021 не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 7000 грн. Щодо відсотків у розмірі 7 245\~\~грн. за користування грошовими коштами за кредитним договором № 03737-09/2021 від 07.09.2021 року. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу 2 частини 1\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2\~статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у пункті 35 Постанови. Окрім того, у пункті 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини\~\~2\~статті 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2\~статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини 1\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини 1\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 14 245 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 000 грн.; заборгованість за відсотками становить 7 245\~\~грн., з яких:\~\~1890 грн. проценти нараховані у межах, визначеного сторонами строку кредитування:\~\~з\~\~07.09.2021 до 04.10.2021 року, згідно Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №№ 03737-09/2021. Суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками в сумі 7 245 грн. відсутні. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини\~\~1\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини 2\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за кредитним договором № 03737-09/2021 від 07.09.2021 року був погоджений сторонами та становив 30 днів з 07.09.2021року до 04.10.2021 року. У п. 2.3 договору передбачено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений у п. 1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, сторони строк кредитування не збільшували, оскільки додатковими угодами строк виконання зобов`язання було декілька разів продовжено та остаточного визначено до 18.02.2022 року. При цьому, сторони у додаткових угодах погодили, що будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупинені та станом на 21.12.2021 року сума заборгованості клієнта за кредитним договором № 03737-09/2021 від 07.09.2021 року становила\~\~11851 грн., з яких 4851 грн. становить сума відсотків за користування кредитом. Отже, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-ти денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами. Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, у договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 2.3. договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.2 договору строк кредитування) 30-ти денний термін, тобто фактично є санкцією. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.2 договору строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За таких обставин, суд дійшов висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п.1.2 договору строк, є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором. Крім того, суд зауважує, що додаткові угоди, були підписані після закінчення терміну строку кредитування. В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного\~статтею 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення\~\~відсотків у розмірі 7 245 грн. є безпідставною. Отже, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 890 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за договором позики №77269563, суд дійшов таких висновків. 18.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77269563, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 18 000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка базова (фіксована) 1,99%, дата повернення позики 17.11.2021 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників(а.с.32-33). У справі встановлено, що спірні правовідносини за кредитним договором виникли 18.10.2021 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання за кредитним договором від 18.10.2021 року, то у первісного кредитора не виникло право вимог за зобов`язаннями, які він міг би передати позивачу на підставі договору факторингу. Отже, враховуючи, що строк дії договору обчислюється з моменту його укладення, то правом відступати право вимоги до позичальника кредитодавець наділений саме з цього часу, тобто з 18.10.2021 року. Майбутня вимога на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» стосовно [PERSON] на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року не існувало та сторони не могли передбачити, що 18.10.2021 року будуть укладений договір №77269563. Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у цьому випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №77269563, який укладений після відступлення ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial