Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У березні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №104075858 від 20.12.2023 у розмірі 38771,40 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір №104075858, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, який був підписаний останньою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно умов договору [PERSON] надано грошові кошти в сумі 14500 грн., які були перераховані на рахунок її платіжної картки. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму, однак вона зі свого боку умови кредитного договору не виконала. 26.04.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, згідно якого відбулося відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і [PERSON] за вказним кредитним договором. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №104075858 від 20.12.2023 були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ "Мілоан". Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, сума заборгованості [PERSON] становить 38771,40 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11670,47 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 26085,93 грн., прострочена заборгованість за комісією - 1015 грн. Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 08.04.2025 та 23.04.2025, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду повернулися відправлення з повістками з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв"язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 грудня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104075858. Згідно умов договору, заяви на отримання кредиту, анкети-заяви\~на кредит, відповідачка отримала кредит в розмірі 14500 грн, строком на 105 днів з 20.12.2023 (дата надання кредиту), який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.01.2024 (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 03.04.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.01.2024, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 03.04.2024 (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати за пільговий період складають 3298,75 грн. в грошовому виразі та 14562,00 відсотків річних, витрати за весь строк кредитування - 33313,75 грн. в грошовому виразі та 6229,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту за пільговий період - 17798,75 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування - 47813,75 грн. Комісія за надання кредиту 1015,00 грн., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2283,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 30015,00 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит № 104075858 від 20.12.2023, дата видачі кредиту/дата платежу - 20.12.2023, 03.04.2024, кількість днів у розрахунковому періоді - 105; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 14500,00/47813,75 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 14500 грн., проценти за користування кредитом - 32298,75 грн., комісія за надання кредиту - 1015 грн., реальна річна процентна ставка - 6229 грн., загальна вартість кредиту - 47813,75 грн. З платіжного доручення 78957950 від 20.12.2023, вбачається, що ТОВ "Мілоан" згідно договору 1040175858 перерахувало [PERSON] кошти в розмірі 14500 грн. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", [PERSON] за кредитним договором №104075858, 20.12.2023 надано кредит в сумі 14500 грн., з 21.12.2023 по 04.01.2024 нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору, з 05.01.2024 по 11.01.2024 нараховано проценти згідно п.п.1.5.2, 2.3.1.1 договору, з 12.01.2024 по 10.04.2024 нарахування нестандартних процентів. 01.01.2024 сплата комісії за пролонгацію - 870 грн., 01.01.2024 сплата тіла кредиту - 1015 грн. та сплата процентів по кредиту - 1015 грн., 05.01.2024 сплата тіла кредиту - 1814,53 грн. та сплата процентів по кредиту - 185,47 грн. 26.04.2024 між ТОВ "Мілоан" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит- Капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитро приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.04.2024 до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, укладеного між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ "ФК "Кредит- Капітал" (новий кредитор), кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 26.04.2024 кількістю 3569, загальна сума заборгованості (кредитного портфелю) 50 178 311,06 грн. З витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", вбачається, що боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 104075858 від 20.12.2023, в розмірі 38771,40 грн., з яких: 11670,47 грн. - залишок по тілу редиту, 26085,93 грн. - залишок по відсоткам, 1015 грн. - залишок по комісії. Відповідно до платіжної інструкції № 1402 від 26.04.2024, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" ТОВ "Мілоан" здійснило оплату згідно договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, в сумі 1 944 279,09 грн. Згідно довідки ТОВ "Мілоан" від 14.10.2024, [PERSON] , з якою укладено договір про споживчий кредит №104075858 від 20.12.2023, ідентифікована ТОВ "Мілоан". Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - 219216, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику - 2023-12-20 12:12:30, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор - [NUMBER] . 04 лютого 2025 року між ТОВ "Мілоан" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (новий кредитор) укладено додаткову угоду № 1 до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024. 04.02.2025 позивачем було направлено [PERSON] претензію про те, що 26.04.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК"Кредит-Капітал" був укладений договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №104075858 від 20.12.2023, з терміном повернення кредиту до 10.04.2024. Відповідно до умов кредитного договору вона зобов"язана у встановлений строк повернутикредит та сплатити відсотки за його користування. Вимагають виконати зобов"язання протягом 3 днів та негайно погасити заборгованість в сумі 38771,40 грн. З виписки з особового рахунка за кредитним договором №104075858 від 20.12.2023, [PERSON] , наданої ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", вбачається, що 20.12.2023 [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №104075858 від 20.12.2023. Заборгованість станом на 11.02.2025 складає 38771,40 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11670,47 грн., прострочена заборгованість за комісіями - 1015 грн., прострочена заборгованість за процентами - 26085,93 грн. Заборгованість не погашена. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У справі встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі про споживчий кредит зазначено, що [PERSON] підписанням договору підтверджує, що до укладення цього договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування", отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що на сайті товариства та є невід"ємною частиною цього договору. Умови їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язувапння її придбання. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст. 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". ТОВ "Мілоан" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі, а саме - відповідачці було надано кредит в сумі 14500 грн., який перерахований на її банківську картку. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти повністю не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 38771,40\~грн.,яка складається із: заборгованості за кредитом - 11670,47 грн., заборгованості за відсотками - 26085,93 грн., заборгованості за комісією - 1015 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.3 договору, [PERSON] надано кредит строком на 105 днів з 20.12.2023 по 03.04.2024 (дата надання кредиту складається з пільгового та поточного періодів0. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Згідно п.п.1.3.1, 1.3.2 договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.01.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 03.04.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.п.1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2283,75 грн., які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 30015,00 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 10 квітня 2024 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 105 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 03 квітня 2024 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Судом встановлено, що позивачем нараховано відповідачці відсотки за 112 днів, тоді як стягненню підлягають відсотки нараховані в період строку кредиту з 20.12.2023 по 03.04.2024 - 105 днів. Отже, за 7 днів відсотки не мають нараховуватись в розмірі 1878,94 грн., з розрахунку : 268,42 грн.х 7 днів=1878,94 грн., які слід відняти з суми нарахованих відсотків 26085,93 грн.- 1878,94 грн.=24206,99 грн. 01.01.2024 відповідачкою сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 870,00 грн., а оскільки доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять, та не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту, тому вказані сплачені кошти мають бути вирахувані з нарахованих відсотків. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки в розмірі 23336,99 грн. (26085,93 - 1878,94 - 870 = 23336,99). Отже, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 36022,46 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 11670,47 грн., сума заборгованості за відсотками - 23336,99 грн., сума заборгованості за комісією - 1015 грн. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 36022,46 грн., так як згідно укладеного договору позивач набув права вимоги до відповідачки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі ( 36022,46/38771,4)х2422,40 = 2250 грн. 65 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial