Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 5 504,00 грн. В обґрунтування зазначено, що 29.01.2023 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не забезпечив технічний справний стан транспортного засобу, в наслідок чого під час руху транспортного засобу, у автомобіля відірвалось переднє ліве колесо та пошкодило скло вітрини фасаду магазину «Гастромаркет», який розташований по вул. Героїв України, 24/27, к. 2 в м. Кропивницькому. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР3725554. Внаслідок вищевказаної ДТП магазину «Гастромаркет» та транспортному засобу було завдано пошкоджень. Відповідно до постанови відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 5 504,00 грн. Вказує, оскільки відповідно до постанови суду дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з незадовільним технічним станом транспортного засобу, то в АТ «СК «Країна» виникло право подати регресний позов до водія на фактично виплачену суму. Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2024 року вказані матеріали позовної заяви передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку статті 31 ЦПК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи. 21.11.2024 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, згідно прохальної частини позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2023 року о 16 год. 37 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, в результаті чого під час руху транспортного засобу, у автомобіля відірвалось переднє ліве колесо та пошкодило скло вітрини - фасаду магазину «Гастромаркет», який розташований по вул. Героїв України, 24/27, к. 2 в м. Кропивницькому, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР3725554. Внаслідок вищевказаної ДТП магазину «Гастромаркет» та транспортному засобу було завдано пошкоджень. Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2023 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулися власники пошкодженого нерухомого майна. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було складено страхові акти. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо, зокрема, дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Статтею 10 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенці власників транспортних засобів відноситься, зокрема, здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів. Згідно ст. 14 цього ж Закону на учасників дорожнього руху, до яких віднесено водіїв транспортних засобів, покладено обов`язок, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Також до обов`язків водія віднесено перед початком руху перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, а на власників та осіб, які їх експлуатують - забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів (ст. 16 та 36 цього ж Закону). Відповідно п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306 (з наступними змінами, далі - ПДР ), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Згідно п. 31.4.1. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, які стосується стану гальмових систем. На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 5 504,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач має право заявити до відповідача вимогу про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved