Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даними вимогами та просить постановити рішення яким: - визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.Є. від 05.10.2020 року за № 60802 щодо звернення стягнення суми заборгованості у розмірі 28 124.07 гривень, таким що не підлягає виконанню: - скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.Є. від 05.10.2020 року за № 60802 щодо звернення стягнення суми заборгованості у розмірі 28 124.07 гривень; - стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 1640.40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 лютого 2021 року приватним виконавцем Шевченко Тетяною Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за [NUMBER] на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 05.10.2020 року за № 60802 про стягнення з неї позивача на користь ТОВ ФК «АЛАНД» заборгованості в розмірі 28 124 гривень 07 копійок. Про існування даного, виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 05.10.2020 року за № 60802 позивач дізналась лише коли на її місце працевлаштування надійшла постанова від 19.10.2023 року від приватного виконавця Шевченко Т.С. про звернення стягнення з її заробітної плати. Позивачу невідомо на підставі чого був здійснений даний виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С., позивач мала одні кредитні зобов`язання у вигляді оформлення кредиту на придбання побутової техніки, але даний кредит був оформлений більше 5 років потому, який був нею сплачений, ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ні самого виконавчого напису, ні пропозиції від ТОВ «Аланд» щодо права переуступки вимоги на її адресу не надходило. Позивач не визнає таку суму заборгованості та вважає, що у нотаріуса не було належних правових підстав для вчинення виконавчого напису. Вище зазначене стало підставою для звернення до суду. На підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2025 року передано дану цивільну справу за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області (а.с.38-39). Фактично справа отримана судом поштовим листом 26.02.2025 року (а.с.42). Ухвалою від 27.02.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 25.03.2025 року о 10:00 годині (а.с.44), про що повідомлено сторони по справі (а.с.45). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. Сторони в судове засідання 25.03.2025 року не прибули, будь-яких заяв та клопотань до суду не подали, хоча були повідомлені згідно вимог чинного законодавства (а.с.47, 53). Позивач надіслала поштовим листом заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.48, 49). Ухвалою суду від 25.03.2025 року було відкладено судовий розгляд справи та призначено розгляд справи на 28.04.2025 року (а.с.55), про що повідомлено сторін по справі (а.с.56). В судове засідання 28.04.2025 року: - позивач не прибула, про час та місце проведення розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства (а.с.58-63). Раніше надсилала суду поштовим листом заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.48, 49). - представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог діючого законодавства шляхом надіслання ухвали на електронну адресу та засобами поштового зв`язку, будь-яких заяв та клопотань, відзиву, заперечень до суду не надав. Двічі отримував кореспонденцію суду, надіслану рекомендованим листом (а.с.49, 57); - треті особи до суду не прибули, правом на надання суду письмових пояснень по суті позову не скористались. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б., який заміщує на підставі договору про заміщення приватного виконавця від 31.03.2025 Шевченко Т.Б. надіслав на адресу суду 25.04.2025 року копію документів виконавчого провадження, засвідчену належним чином (а.с.64-99). Однак жодних пояснень по суті позовних вимог як третя особа - не надав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.48). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 04.02.2021 року, яка прийнята приватним виконавцем Шевченко Тетяною Сергіївною вбачається, що на виконанні цього виконавця знаходиться виконавчий напис № 60802 від 05.10.2020 р. про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Аланд» заборгованість в розмірі 25 112.79 гривень (а.с.6), загальна сума заборгованості 28124.07 гривень. Наразі діяльність приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни (посвідчення № 0619) призупинена на підставі наказу від 25.03.2025 року №611/7 та її заміщує приватний виконавець Шуляченко Микола Борисович на підставі договору від 31.03.2025 року до моменту поновлення діяльності приватного виконавця Шевченко Т.С. (а.с.64). З матеріалів саме виконавчого провадження слідує, що: -04.02.2021 року ТОВ «ФК «Аланд» звернулося з заявою до приватного виконавця Шевченко Т.С. з заявою про примусове виконання рішення - виконавчого нотаріуса (а.с.65); - 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 60802, яким передбачається стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, якому ПАТ «Компанія з управління Активами Прімоколект капітал» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №411/08/2020-ка від 11.08.2020 року за кредитним договором № 2003289232 від 02 квітня 2013 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (а.с.67); -до заяви додано також було копію договору про надання споживчого кредиту №2003289232 від 02.04.2013 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , загальна сума кредиту 3780.00 гривень (а.с.65 зворотна сторінка - а.с.66). Договори факторингу на які посилається приватний нотаріус в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Докази, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалася божнику [PERSON] рекомендованим листом і нею отримана, також відсутні в матеріалах виконавчого провадження. Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто відповідну плату. Відповідно до вимог статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 3.1., 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановкою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості триває у безспірному на підставі виконавчих написів постанов нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1172 від 29.06.99 у редакції від 29.11.2001 передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, надаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року за справою N 757/24703/18-ц, відповідно до якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надати серед інших документів оригінал нотаріально засвідченого договору, згідно з пунктом 1 Переліку. документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 залишено без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14 (постанова Великої Палати Верховного Суду 21.09.2021 в справі №910/10374/17). У зв`язку з цим, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону - ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи не встановлено, що при вчиненні напису нотаріус отримав від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо), у зв`язку з чим в у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, сума відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Також приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченого пунктом 2.3 глави 16 Порядку. Відповідач жодних пояснень, відзиву на спростування доводів позивача до суду не надав, а тому суд позбавлений можливості пересвідчитися в дійсності позиції відповідача. Третя особа приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.М. ухвалу суду про надання матеріалів за виконавчим написом - не виконав, жодних документів до суду не надіслав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Г.С. зареєстрованого в реєстрі за №60802 від 05.10.2020, про стягнення заборгованості зі [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2003289232 від 02 квітня 2013, на користь ТОВ «Фінансова компанія Аланд» заборгованості, якому ПАТ «Компанія з управління Активами Прімоколект капітал» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №411/08/2020-ка від 11.08.2020 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] у загальному розмірі 28124.07 гривень, таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Визначені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким чином, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо видачі стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, відповідно до ст.141 ЦПК України з ТОВ Фінансова компанія «Аланд» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1610.40 гривень (1073.60 гривень + 536.80 гривень) (а.с.11, 19). На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved