Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Крет О.І. подав до суду позовну заяву до до Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (відповідач), в якій просить: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] в с. Квітневе Жидачівського (тепер Львівського) району Львівської області на час відкриття спадщини, що наступила [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Квітневе Жидачівського району Львівської області, Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 704 від 26 березня 2001 року на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право приватної власності на землю на території Бібрської міської ради, площею 1,2928 гектари, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №704 від 26 березня 2001 року, що виданий Жидачівською РДА по Баковецькій сільській раді. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,2928 гектари, належне померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 704 від 26 березня 2001 року. [PERSON] дійсно була зареєстрована в с. Квітневе до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] посвідчено заповіт від 09.02.2009 на користь племінника [PERSON] . Крім Позивача, не було інших спадкоємців за заповітом, а також осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині. Оскільки він постійно проживав без реєстрації із своєю тіткою [PERSON] на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. 19.09.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї тітки [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність доказів прийняття спадщини. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 704 від 26 березня 2001 року виданий на ім`я [PERSON] , хоч прізвище спадкодавця [PERSON] . Тобто, наявна розбіжність у прізвищі спадкодавця, а саме у свідоцтві про смерть, заповіті, та довідці виконавчого комітету зазначено прізвище [PERSON] , а у правовстановлюючому документі державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 вказано прізвище [PERSON] . Таким чином наявна розбіжність у прізвищі спадкодавця та прізвищі, вказаному у правовстановлюючому документі власника земельної ділянки. Від встановлення факту прийняття спадщини, а також приналежності правовстановлюючого документу спадкодавцю, залежить виникнення спадкових прав позивача та можливість їх подальшої реалізації. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.44-45); клопотання про здійснення розгляду в підготовчому засіданні без участі представника позивача та призначення справи до судового розгляду і підтримання позовних вимог (а.с.52-53). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.38-39). Ухвалою від 13.03.2025 постановлено проводити розгляд справи з представником позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми ЄСІТС відеоконференцзв`язку (а.с.49-50). Ухвалою підготовчого засідання від 17.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.57). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Паспорт серії [NUMBER] та пенсійне посвідчення сервії [NUMBER] видані на ім`я [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями цих документів (а.с.27, 28). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №088704 від 26.03.2001 [PERSON] на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 №226 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,2928 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Баковецької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №704. З плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що загальну площу 1,2928 гектарів складають дві окремі земельні ділянки (а.с.14). Відповідно до заповіту від 09.02.2009, зареєстрованого в реєстрі за №4, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і за що вона за законом буде мати право племіннику [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] у с. Квітневе Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 18.10.2014 (а.с.12). Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу від 19.09.2024 №12 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін звернення з дня смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини (а.с.16). Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру №78419129 від 19.09.2024 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.17). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №29800799 від 05.03.2012, у Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт від імені [PERSON] під номером 4, номер у спадковому реєстрі 52501202 (а.с.18). За змістом листа Бібрської міської ради від 15.10.2024 згідно з даними погосподарського обліку с. Квітневе Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] , [INFO] . Інформації щодо [PERSON] в погосподарській книзі с.Квітневе Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області відсутня (а.с.26). Довідками ВК Бібрської міської ради №39 та №53 від 06.02.2024 встановлено, що [PERSON] , 1927 року народження, дійсно була постійно зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] . За даною адресою з [PERSON] до дня її смерті проживав без реєстрації племінник [PERSON] 1945 р.н. Від імені [PERSON] у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт, який не змінено та не скасовано. [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.15, 34). Згідно з експертним висновком №056/1565-m від 07.10.2024 З урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю, відповідь з відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, запис [PERSON] ) документах зазначеної особи, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.22). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких заявник є її рідним братом. Тітка [PERSON] є рідною сестрою їхньої мами. Заявник доглядав тітку до дня її смерті. Тітка жила у с. Квітневе і заявник постійно проживав разом з нею, допомагав їй, займався її похороном. Дітей тітка не мала, а чоловік помер швидше. [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама людина. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він проживає у селі з 1976 року і заявник є його сусідом. З 2007 року позивач постійно проживав разом з тіткою [PERSON] до її смерті. Займався її похороном. Дітей у померлої не було. Йому відомо, що [PERSON] мала у власності земельну ділянку. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, а також у зв`язку з неоднаковим записом прізвища спадкодавці у правовстановлюючому документі та документах, які посвідчують її особу, що ставить під сумнів належність їй цього правовстановлюючого документа та створює перешкоди позивачу в юридичному оформленні спадщини після смерті спадкодавиці у позасудовому порядку. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, відповідно до приписів пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За змістом норми частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 12, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, судом враховано положення статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1233 ЦК України, які визначають поняття спадкування, склад спадщини, відкриття спадщини, спадкування права на земельну ділянку та поняття заповіту. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Щодо наявності підстав для встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом з тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Квітневе Жидачівського (на даний час Львівського) району Львівської області на час відкриття спадщини (день смерті [PERSON] ) Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема довідкою ВК Бібрської міської ради Львівського району Львівської області №39 від 06.02.2024 та показаннями свідків, які узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом письмовими доказами, відповідають критеріям належності та допустимості, сумнівів у своїй достовірності не викликають. Також, судом встановлено, що [PERSON] , на ім`я якої 20.03.2001 зареєстрований правовстановлюючий документ, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 та [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Квітневе Жидачівського району Львівської області, є однією і тією ж особою. Ці обставини повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовим доказом, експертним висновком від 07.10.2024 та показами свідків, які узгоджується між собою та з іншими дослідженими судом письмовими доказами, не викликає сумнівів у своїй належності, допустимості, сумнівів у своїй достовірності не викликають. За наведених обставин, на переконання суду, безпосередньо досліджені судом докази у своїй сукупності є достатнім для встановлення зазначених стороною заявника юридичних фактів. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення вказаних стороною заявника фактів породжує для\~позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право власності на земельні ділянки загальною площею 1,2928 га, які розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №088704 від 26.03.2001, виданого на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 №226 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №704. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті. Він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав разом з спадкодавицею [PERSON] , факт чого встановлено судом вище, і не заявляв про відмову від спадщини. Фактичних даних про наявність інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину (обов`язкова частка), матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що [PERSON] має обґрунтоване право власності на земельну ділянку, яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим його представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved