Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що ним не надавались, будь-які документи для оформлення договору поруки та мною він його не підписував. Позивач зазначає, що перебуває у шлюбі. При цьому відповідачем не запитувалась у його дружини, а нею не надавалась згода на те, що він буде поручителем перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов`язань, що випливають з договору про надання коштів у позику. Копії своїх документів дружина не надавала відповідачу. На переконання позивача, договір поруки від 09.08.2024 року, сторонами в якому зазначені ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» та [PERSON] , є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, зокрема вказаний правочин суперечить його волевиявленню, не відповідає внутрішній волі, він не здійснював дії, які засвідчують його волю до настання відповідних правових наслідків. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому зазначила, що при укладенні [PERSON] Договору №09-08-2024- 03 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту був присутній його брат [PERSON] . [PERSON] особисто 09 серпня 2024 року надав ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» для верифікації свої документи, які засвідчив власноручним підписом, а саме копію паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, надав письмову згоду - дозвіл на обробку персональних даних, надав інформацію для опитувальника клієнта, яку власноручно і підписав. [PERSON] через певний період часу зателефонував до ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та повідомив, що в подальшому не має наміру забезпечувати виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором №09-08-2024-03 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] 09 серпня 2024 року 09 вересня 2021 року звернувся до ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» щодо можливості отримання ним кредиту у сумі 410 000 гривень 00 копійок. ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» 09 вересня 2021 року поінформувало [PERSON] , про фінансову послугу що пропонується, із зазначенням її вартості; умови надання додаткових фінансових послуг ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» та їх вартість; порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; механізм захисту прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; розмір винагороди фінансової установи у разі пропонування фінансових послуг, що надаються іншим фінансовим установам; внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС»; наявні та можливі схеми кредитування. [PERSON] , ознайомився з усією інформацією для прийняття усвідомленого рішення, надав документи, які потрібно зібрати клієнту при заповненні заяви на кредит. До укладення договору про споживчий кредит ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» надало 09 серпня 2024 року споживачу [PERSON] , паспорт споживчого кредиту №09-08- 2024-03 (Інформація, яка надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит). Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» (надалі - «Кредитодавець», «Позивач») з однієї сторони, та [PERSON] , (надалі - «Позичальник», «Відповідач») уклали 09 серпня 2024 року Договір №09-08-2024-03 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За умовами Договору №09-08-2024-03 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти Позичальникові у сумі 410 000 (чотириста десять тисяч) гривень 00 копійок, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 36 відсотків річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим Договором. Тип процентної ставки - фіксована. В якості забезпечення своїх зобов`язань за цим Договором Позичальник надає в іпотеку Кредитодавцю нерухоме майно, а саме: квартира, що знахоитья за адресою: [ADDRESS] . Нерухомість надається в іпотеку в порядку та на умовах, що викладені в Іпотечному договорі. У відповідності п. 1.5. Строк дії договору: Кредит надається строком на дванадцять місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з «09» серпня 2024 року по «09» серпня 2025 року. Відповідач та [PERSON] , (далі «Поручитель», «Позивач») уклали 09 серпня 2024 року Договір поруки відповідно до якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитодавцем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що випливають з Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 09-08-2024-03 від «09» серпня 2024 року, укладеного між Позичальником та Кредитодавцем. Договором поруки від 09 серпня 2024 року встановлений наступний обсяг відповідальності поручителя: п. 2.1. Відповідальність Поручителя перед Кредитодавцем включає: - зобов`язання повернути після спливу строку позики (п. 1.4 цього Договору) суму позики та нараховані відсотки, в тому числі відсотки за неправомірне користування кредитом; - зобов`язання відшкодувати Позикодавцю шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Договору позики; - зобов`язання сплатити Позикодавцю неустойку (пеню) за порушення Договору позики Позичальником у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми кредиту за кожен день прострочення, а також нараховані відсотки. п. 2.2. Поручитель у разі прострочення повернення суми позики Позичальником Позикодавцю зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики, відшкодувати шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Договору позики, сплатити Позикодавцю неустойку (пеню) за порушення договору позики. 2.3. Кредитодавець має право вимагати від Поручителя повернення суми позики у пріоритеті та незалежно від будь-яких інших забезпечувальних зобов`язань Позичальника (Договору застави, закладу тощо). Встановлено і порядок виконання зобов`язання поручителем. п. 3.1. Відповідальність Поручителя настає з моменту порушення строків повернення суми позики. п. 3.2. У випадку невиконання (неналежного виконання) обов`язків по поверненню суми позики Поручитель і Позичальник відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники, при цьому Кредитодавець має право вимагати від Поручителя як повернення суми позики, так і відшкодування шкоди, сплати неустойки (пені). п. 3.3. Поручитель зобов`язується виконати свої зобов`язання відповідно до цього Договору не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту порушення позичальником строків повернення позики. Договір поруки від 09 серпня 2024 року набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення Договору позики. Договором позики визначено, що у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного Договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. За змістом частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами частин першої-третьої, п`ятою та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині десятій статті 84 ЦПК України встановлено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] особисто 09 серпня 2024 року надав ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС» для верифікації свої документи, які засвідчив власноручним підписом, а саме копію паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, надав письмову згоду - дозвіл на обробку персональних даних, надав інформацію для опитувальника клієнта, яку власноручно і підписав. [PERSON] особисто підтвердив і отримання в письмовій формі, ознайомлення та поінформованість про фінансову послугу, що надається. [PERSON] з метою підтвердження його особи та належної верифікації ТОВ «ТЕЛЕКСІ ФІНАНС», був сфотографований з паспортом. Договір поруки від 09 серпня 2024 року на кожному аркуші містить власноручний підпис Позивача [PERSON] у правому нижньому куті. Наведені обставини спростовують доводи позивача про те, що він не підписував договір поруки, не надавав будь-які документи для оформлення договору поруки та не здійснював дії, які засвідчують його волю до настання відповідних правових наслідків, а відтак позов задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19 440, 00 грн стороною відповідача надано до суду: - копію Договору про надання правничої допомоги № 97 від 24 грудня 2024 року; - копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №1 від 24 січня 2025 року; - копію платіжного доручення №18596 від 27 січня 2025 року; - копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №2 від 29 січня 2025 року; - копію платіжного доручення №18720 від 31 січня 2025 року; - копію акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) №3 від 27 лютого 2025 року; - копію платіжного доручення №19130 від 27 лютого 2025 року; - акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 26 березня 2025 року; - квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 19602 від 26 березня 2025 року. За правилами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відповідача на правничу допомогу у сумі 19 440, 00 грн покладаються на позивача.

Outcome: approved