Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач тривалий час знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та за час сумлінної роботи на даному підприємстві отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами, в яких він працював. Позивач завжди дотримувався техніки безпеки, сумлінно відносився до своєї роботи, але ж за час роботи на підприємстві отримав професійні захворювання, внаслідок чого «27» листопада 2024 року медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) було встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково та призначено третю групу інвалідності. 19.11.2015 року Українським Науково-дослідним Інститутом Промислової Медицини (м.Кривий Ріг) було складено медичний висновок лікарської-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання (№1554) згідно якого, у [PERSON] було встановлено професійний характер захворювань. У зв`язку з небезпечними умовами праці, недосконалістю технології та механізмів результаті виконання важкої роботи у вимушеній робочій позі в умовах підвищених рівнів пилу та шуму, неефективністю роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів механізмів, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу він отримав хронічні професійні захворювання, а саме: 1. Радикулопатія шийна С6, С7, С8 та попереково-крижова LS S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторними порушеннями на кистях, нейродистрофєю у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеня. 3. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Крім того, 26 листопада 2015 року комісією було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, з якого вбачається, що позивачу 6уло встановлено діагноз професійних хронічних захворювань, які були викликані наявністю шкідливих умов праці, а саме неефективністю роботи системи вентиляції, кондиціонування повітря, захисних засобів, механізмів, засобів індивідуального захисту в умовах запиленості повітря робочої зони та перевищення рівня шуму тощо. Тривалий час [PERSON] проходив лікування в КНП «Першотравенський міський Центр первинної медико-санітарної допомоги» знаходячись на диспансерному обліку з 2015 року та на лікуванні у стаціонарі, про що свідчать виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4282/1189, №2692, №4106, №9036. Згідно повторного огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) 27.11.2024 року [PERSON] було встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково та призначено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА №144844 від 27.11.2024 року. Позивач вважає, що у зв`язку з втратою професійної працездатності йому спричинена не тільки фізична біль, але й моральні страждання. Він став інвалідом, втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, якими володів до отримання професійного захворювання. З цієї причини був змушений змінити свій звичайний уклад життя. Турбує задишка при ходьбі, він швидко втомлюється при виконанні будь-якої роботи. Час від часу він змушений проходити курси лікування, медичні огляди та обстеження, відновлювані процедури, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, в нього сильні головні болі, нестабільний сон, він став нервовим та дратівливим. За довгі роки роботи у шкідливих умовах в позивач почали розвиватись хронічні захворювання поступово, що врешті призвело до інвалідності. На даний час самопочуття не поліпшується, негативні зміни у житті є незворотними, усвідомлення чого завдає душевного болю та страждань ще більше. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність [PERSON] , матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини, що також завдає моральних страждань. Вказані вище обставини - це лише мала доля того, що позивач змушений в даний момент переживати через ушкодження здоров`я, всі ці обставини спричиняють додаткові душевні та моральні страждання, не говорячи про фізичні. Позивач вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання та часткової втрати професійної працездатності йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що викладене вище обумовлює необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по новому. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я - турбує фізичний біль, погане самопочуття: кашель, біль у грудях, запаморочення, головний біль, болючість та обмеженість рухів у плечових, ліктьових, колінних суглобах, порушення душевної рівноваги. У зв`язку зі стійкою втратою працездатності, вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки фізичний біль і душевні страждання, переживання, викликані наслідками інвалідності стали невід`ємною частиною його існування: позивач втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, постійно відчуває наслідки інвалідності та дискомфорт у побуті. Також постійно турбують думки, про те, що емфізема легень призводить до виникнення онкологічних захворювань і це очікування доводить його до відчаю, крім того він став нервовим та дратівливим. При визначенні розміру моральної шкоди позивач просить оцінити глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотність недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі, такі, як розмір втрати професійної працездатності, призначення третьої групи інвалідності та наслідки для здоров`я позивач, щорічне лікування. З таких обставин, [PERSON] вважає розумним і справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду з урахуванням всіх вище наведених обставин у розмірі 200 000 (двісті тисяч гривень). На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 200 000 гривень. Представником відповідача у справі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він прохав відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також зазначив, що позивач укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений під підпис про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, можливі негативні наслідки цих умов праці на стан його здоров`я та пов`язані з цими умовами праці пільги та компенсації. Позивач щорічно проходив періодичний медичний огляд і був обізнаний про стан свого здоров`я. Саме на підставі позитивних результатів медичних періодичних обстежень позивач був допущений до роботи на підприємстві. Вважає, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка та вина щодо спричинення моральної шкоди. До позову не додано жодного документу на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу. Встановлення самого ступеню втрати професійної профпрацездатності не підтверджує і не може підтверджувати наявність факту спричинення потерпілому моральної шкоди. Крім того представником відповідача подані клопотання: - про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання; - про витребування додаткових доказів. Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Згідно пункту 2 частини 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є зокрема з`ясування заперечень проти позовних вимог, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. Розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не суперечить положенням статті 274 ЦПК України, оскільки позовні вимоги виникають з трудових відносин, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідач має можливість викласти свою позицію по справі у відзиві і заявити клопотання у письмовому вигляді. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме його роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах, встановлення йому висновком МСЕК втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. Представник відповідача просить витребувати додаткові докази, а саме: розрахунок розміру моральної шкоди, яка заявлена до відшкодування; документи, що свідчать про виконання вимог індивідуальної програми реабілітації. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду чи за рахунок роботодавця). Наявність довідки про результати повторного огляду свідчить про наявність первісної довідки, оскільки за загальним правилом переогляд проводиться щорічно. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 185/10591/21. Таким чином факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. За наявності повторної довідки МСЕК немає необхідності у витребуванні первинної довідки. Законодавством не покладено на позивача обов`язок надавати розрахунок розміру моральної шкоди. Виконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації не стосується предмету позову. Тому витребування додаткових доказів є недоцільним. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань представника відповідача про витребування додаткових доказів, а також про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання. Позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому він прохав суд задовольнити його позовні вимоги. Також вважав, що доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, оскільки ніяк не впливають на його право на відшкодування завданої моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії\~трудової книжки\~виданої на\~ім`я [PERSON] \~11.01.1993\~року вбачається,\~що позивач\~працювала на\~підприємствах ПрАТ\~«ДТЕК Павлоградвугілля»\~з 11.01.1993 року по 13.08.2015 року та був звільнений з займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. 26.11.2016 року затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , згідно якого професійні захворювання: радикулопатія шийна С6, С7, С8 та попереково-крижова L5. S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійкий больовий, м`язово-тонічним і периферичном нейросудинним синдромами з вазомоторними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) група «А», ЛН першого ст., нейросенсорна приглуховатість першого ст. (з легким зниженням слуху), виникли внаслідок запиленості повітря робочої зони, та рівня фізичного перенавантаження. Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА №416425 від 16.12.2015 року [PERSON] при огляді встановлена третя група інвалідності з 04.12.2015 року до 01.12.2016 року. Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №015885 від 16.12.2015 року, [PERSON] було встановлено з 04.12.2015 року сукупно ступінь втрати професійної працездатності 60%, з яких: 45% - радикулопатія з деф.артрозами; 10% - ХОЗЛ; 5% туговухість, до 01.12.2016 року. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААД №084320 від 27.11.2024 року [PERSON] при повторному огляді встановлена третя група інвалідності з 01.12.2024 року безстроково. Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №144844 від 27.11.2024 року, [PERSON] було повторно встановлено з 01.12.2024 року сукупно ступінь втрати професійної працездатності 60%, з яких: 45% - радикулопатія з деф.артрозами; 10% - ХОЗЛ; 5% туговухість, безстроково. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В даному випадку трудове каліцтво пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Судом встановлено, що під час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв`язку з чим йому встановлено третю групу інвалідності. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що хронічне професійне трудове захворювання відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок трудового каліцтва. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отримання професійних захворювань в результаті праці на виробництві, останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Професійні захворювання призвели до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного способу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні\~розміру відшкодування\~моральної шкоди\~суд керується\~принципом розумності\~та справедливості,\~приймає до\~уваги стан\~здоров`я\~позивача,\~втрату професійної\~працездатності,\~інвалідність,\~вину підприємства\~та працівника\~в заподіянні\~шкоди,\~характер та\~об`єм\~його фізичних,\~душевних,\~психічних страждань,\~втрату можливості\~його трудової\~та соціальної\~реабілітації,\~що призвело\~до значних\~тяжких змін\~життєвих зв`язків,\~а саме\~60%\~втрати професійної\~працездатності,\~істотність вимушених\~змін в\~життєвих стосунках,\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача 120 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. У постанові Верховного Суду 05 січня 2024 року у справі № 629/2371/23 вказано, що посилання касаційної скарги на незазначення у резолютивних частинах оскаржуваних судових рішень відомостей про те, що моральна шкода підлягає виплаті без відрахування податків та обов`язкових платежів, не є підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень, з огляду на встановлений податковим законодавством порядок оподаткування доходу платника податку, зокрема встановлений підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України припис щодо не включення до оподатковуваного доходу платника податку сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю. Виходячи зі змісту підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2022 року у справі № 161/16011/20, від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21, від 17 січня 2024 року у справі № 175/623/23, від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так ціна позову 200 000 грн., позовні вимоги задоволено на суму 120 000 гривень, що становить 60,0% від заявленого розміру відшкодування, судовий збір для фізичних осіб становить 1211,20 грн, отже 60,0% від цієї суми становить 726,72 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial