Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Шишко Є. А. в інтересах держави в особі Дубовецької сільської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з [PERSON] на користь Дубовецької сільської ради заборгованості зі сплати за землю (орендної плати) в розмірі 88503,04 гривень, а також судового збору в розмірі 3028,0 гривень., Як підставу позову зазначено, що Дубовецькою сільською радою з [PERSON] 23.08.2021 укладено договір оренди землі, яким передано в строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом для цілей рибгосподарських потреб площею 3,0634 га, яка розташована в урочище «Задвірки» с. Медуха Дубовецької сільської ради. Договір укладено на підставі протоколу № 5 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки від 23.08.2021. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація договору оренди земельної ділянки площею 3,0634 га (кадастровий номер: 2621285401:01:001:0541), проведена 08.09.2021, дата закінчення дії договору, 23.08.2031. Згідно з пунктами 1, 8 вказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 2621285401:01:001:0541 загальною площею 3,0634 га з цільовим призначенням для рибгосподарських потреб, що розташована в урочищі «Задвірки» с. Медуха. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 127012,59 грн на рік. Листом від 17.11.2023 Дубовецька сільська рада повідомила Івано-Франківську окружну прокуратуру про те, що 10.03.2023 сесією сільської ради на підставі заяви [PERSON] від 03.03.2023 прийнято рішення «Про припинення дії договору оренди від 23.08.2021 земельної ділянки площею 3,0634 га з розміщенням на ній водного об`єкту у межах населеного пункту с. Медуха». Цього ж дня, 10.03.2023 між сільською радою та [PERSON] укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 23.08.2021. 10.03.2023 проведено обстеження зазначеної земельної ділянки та спільно з [PERSON] підписано акт її прийому - передачі. Проте, [PERSON] при розірвані договору оренди землі не сплачено заборгованість з орендної плати. 16.02.2024 Івано-Франківська окружна прокуратура на адресу сільської ради скерувала лист щодо надання розрахунку заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою та інформації про вжиті заходи щодо її стягнення. У відповідь на запит сільською радою повідомлено, що [PERSON] скеровувались письмові вимоги, однак останній заборгованість не погасив. Крім цього, було надано розрахунок заборгованості, згідно з яким за 2021 рік [PERSON] нараховано орендну плату в розмірі 45585,34 грн. За 2022 рік, враховуючи положення ст. 289.2 Податкового кодексу України, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі на 2022 рік, що становив 1.1, нараховано суму орендної плати в розмірі 139713,85 грн. Всього за 2021 та 2022 роки [PERSON] нараховано орендну плату за землю в сумі 185299,19 грн. Із вказаної суми орендної плати орендарем погашено 124674,03 грн. Тобто, відповідачем повністю погашена заборгованість за 2021 рік, та частково погашено заборгованість за 2022 рік. Розмір непогашеної заборгованості за 2022 рік становить 60625,16 грн. Крім цього, ним не погашено заборгованість за період з 01.01.2023 до дати розірвання договору оренди (10.03.2023), що становить 27877,88 грн., а отже загальна сума заборгованості відповідача становить 88503,04 грн., яку прокурор в інтересах держави просить стягнути з відповідача. Прокурор в судому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити в повному обсязі. Представник Дубовецької сільської ради в судовому засіданні позов прокурора в інтересах держави підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку. Крім судових\~викликів,\~відповідно до статті\~128\~ЦПК України,\~в судове\~засідання на\~28.04.2025\~відповідач повідомлений\~через оголошення\~на сайті\~судової влади\~України від\~02.04.25,\~про причини\~ неявки\~суд не\~повідомив. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача. Так, направивши на адресу суду 09.12.2024, 16.01.2025, 29.01.2025 та 19.02.2025 року ідентичні за змістом клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач зазначав, що не отримував жодної кореспонденції з суду, йому невідомо про час та дату судових засідань по даній справі, в зв`язку з чим він позбавлений можливості надати заперечення та обгрунтовані докази. Просив не проводити судові засідання у його відсутність. При цьому вказані клопотання надходили на електронну адресу суду чітко в день судового засідання із відміткою часу направлення (08:00, 09:00...), що свідчить про обізнаність відповідача про день, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 29.01.2025 (куди відповідач випадково потрапив, направивши на адресу суду клопотання про відкладення розгляду даної справи та знаходився в суді як учасник по іншій справі) відповідач позов фактично визнав, проте просив відкласти розгляд справи для погодження позиції з адвокатом. При цьому судом у відповідача була з`ясована адреса місця його проживання, що відповідала адресі, вказаній у позові. В наступні судові засідання, призначені на 19.02.2025, 10.03.2025, 02.04.2025 та 28.04.2025 відповідач не з`явився, будь - яких клопотань, заперечень, заяв до суду не надіслав. Поштові повідомлення повернулись без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). За ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вищезазначеними процесуальними нормами передбачено, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що Дубовецькою сільською радою з [PERSON] 23.08.2021 укладено договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом. В оренду передалась земельна ділянка з кадастровим номером 2621285401:01:001:0541, яка розташована в урочище «Задвірки» с. Медуха Дубовецької сільської ради, загальною площею 3,0634. Цільове призначення земельної ділянки - для рибгосподарських потреб. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 87401,96 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі за земельну ділянку 127012,59 грн (а. с. 12-16). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація договору оренди земельної ділянки площею 3,0634 га (кадастровий номер: 2621285401:01:001:0541) проведена 08.09.2021, дата закінчення дії договору, 23.08.2031 (а. с. 17). Протоколом № 5 земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки (аукціон № 35229 лот № 72041) від 23.08.2021 проведено земельні торги земельної ділянки для рибгосподарських потреб, що розташована в урочище «Задвірки» с. Медуха (а. с. 18-19). Згідно з угодою про розірвання договору оренди землі від 10.03.2023 сільська рада та [PERSON] уклали цю угоду, та враховуючи подану [PERSON] заяву від 03.03.2023 про дострокове розірвання договору оренди землі від 23.08.2021, дійшли згоди, що з моменту державної реєстрації даної угоди договір оренди припиняє свою чинність (а. с. 20). Відповідно до рішення Дубовецької сільської ради тридцять восьмої сесії сільської ради восьмого скликання від 10.03.2023 «Про припинення дії договору оренди від 23.08.2021 земельної ділянки із розміщенням на ній водним об`єктом в межах населеного пункту с. Медуха» вирішено припинити дію договору оренди землі від 23.08.2021, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за згодою сторін між сільською радою та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 3,0634 га, в межах населеного пункту с. Медуха (а. с. 21). Відповідно до інформації, наданої органом ДПС щодо сум податкового боргу до місцевого бюджету станом на 01.10.2023 [PERSON] допущена заборгованість з орендної плати за землю за 2022 рік в сумі 60625,16 грн (а. с. 22), щодо сум податкового боргу до місцевого бюджету станом на 01.01.2024 [PERSON] допущена заборгованість з орендної плати за землю в сумі 206689,56 грн, в тому числі: за 2022 рік в сумі 60625,16 грн, за 2023 рік в сумі 146064,40 грн (а. с. 23). Згідно з розрахунком заборгованість [PERSON] по орендній платі станом на 01.04.2024 становить 88503,04 грн (а. с. 25). Відповідно до акту приймання-передачі Дубовецькій сільській раді на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 23.08.2021 передається об`єкт, який перебуває в оренді (а. с. 34). Заявою [PERSON] підтверджено, що особа просить достроково припинити договір оренди землі від 23.08.2021 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом загальною площею 3,0634 га (а. с. 36). Згідно з листом сільської ради від 26.02.2024 [PERSON] повідомлено про заборгованість орендної плати за землю в сумі 206689,56 грн (а. с. 37). Листом начальника фінансового відділу виконавчого комітету Дубовецької сільської ради від 06.02.2025 № 09-27/41 підтверджено, що відповідно до інформації наданої ДПС згідноіз наказом МФУ № 723 від 23.11.2020 «Про затвердження порядку надання звітності в розрізі платників податків органам місцевого самоврядування» станом на 01.01.2025, сума податкового збору з орендної плати за землю по платнику [PERSON] становить 360203,24 грн (а. с. 104). За змістом ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про оренду землі»\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ст. 792 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 93 ЗК України\~передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 288.1.\~Податкового кодексу України\~передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. \Абзац перший пункту 288.1 статті 288 із змінами, внесеними згідно із\~Законом № 71-VIII від 28.12.2014; в редакції\~Закону № 909-VIII від 24.12.2015\. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (ст. 288.2.\~ПК України). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ст. 288.4.\~ПК України). Згідно з вимогами ст. ст. 285.1, 285.2 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців). Ст. 287.3\~Податкового кодексу України\~передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Ст. 287.4.\~цього кодексу\~передбачає, що податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до ст. 288.7. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287. Кошти зі сплати орендної плати за вказаним договором [PERSON] не погашено за період з 01.01.2023 до дати розірвання договору оренди, 10.03.2023, що становить 88503,04 грн. Так, однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Згідно\~зі ст. 96 ЗК України\~землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно зі\~ст. 24 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 288.7, 287.3 Податкового кодексу України зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки Встановлено, що [PERSON] умови договору оренди не виконував, допустив заборгованість по сплаті орендної плати, що свідчить про систематичну несплату орендної плати, у зв`язку з чим до бюджету не надійшла значна сума коштів в розмірі 88503,04 грн, що в свою чергу унеможливлює належне забезпечення подальшого соціально економічного розвитку сільської ради та перешкоджає виконанню покладених на орган місцевого самоврядування завдань, тим самим порушуються інтереси держави у бюджетній та земельній сферах. Щодо пред`явлення позову прокурором в інтересах держави суд зазначає, що представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову\~єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України\~прокурор, звертаючись до суду, самостійно визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до п. п. 3, 4, 5 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 державні інтереси закріплюються як нормами\~Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій, господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави. Порушення інтересів держави у даному випадку полягають у систематичному ненадходженні до місцевого бюджету коштів за використання земельної ділянки, так і у невжитті належних та достатніх заходів по стягненню заборгованості по орендній платі за землю із боку орендодавця\~Дубовецької сільської ради. Звернення прокурора до суду із вказаним позовом обумовлено встановленням факту невиконання істотних умов договору оренди землі [PERSON] в частині систематичної несплати орендної плати за земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом для цілей рибгосподарських потреб площею 3,0634 га в урочище «Задвірки» с. Медуха Дубовецької сільської ради. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст. ст.\~6,\~7,\~13,\~143 Конституції України\~може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Підстави звернення органами прокуратури до суду в інтересах органів місцевого самоврядування обґрунтована в постановах Верховного суду у справах № 916/2403/16 від 15.05.2018, № 910/4345/18 від 05.11.2018, № 910/11919/18 від 17.10.2018, № 921/8/18 від 19.12.2018. Згідно з ч. 3\~ст. 53 ЦПК України\~прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17). В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.02.2019 у справі № 915/20/18. Таким чином, Дубовецька сільська рада є отримувачем коштів у вигляді орендної плати, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому прокурор обґрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах сільської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади. Додатково слід зазначити, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц викладено позицію щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в суді. Зокрема, у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18). Поряд з викладеним, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що за подібних обставин необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства й відповідача, що відповідає принципу, закріпленому у\~Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи позивача про неможливість самостійно звернутись до суду з відповідним позовом через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний суб`єкт владних повноважень неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 за №912/2385/18 вказує, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливості подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, у тому числі на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси чи майно (п. 33 рішення у справі «Корольов проти Російської Федерації» № 2 від 01.04.2010, заява № 5447/03; п. 35 рішення у справі «Менчінська проти російської федерації» від 15.01.2009, заява № 42454/02). Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Дубовецької сільської ради слід стягнути 88503,04 грн заборгованості по сплаті орендної плати. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,\~ст.131-1 Конституції України,\~Закону України «Про прокуратуру»,\~Закону України «Про оренду землі», ст. ст.\~24,\~204,\~526,\~610,\~627,\~628 ЦК України, ст. ст.\~116,\~120,\~206 ЗК України,

Outcome: approved