Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У березні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 010/0004/82/0969192 від 20 лютого 2017 року у розмірі 9211,19 грн.; судовий збір у розмірі 3028,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 20 лютого 2017 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0004/82/0969192, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в межах поточного ліміту в розмірі 40000,00 грн. Строк користування кредитом становить 48 місяців, до 20 лютого 2021 року. Фіксована процентна ставка за користування кредитом складає 45,0% річних. Процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом складає 45,0% річних. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] . В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 54817,02 грн., яка складається з наступного: 44100,00 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9014,44 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1702,58 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги, відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості на рахунок позивача в розмірі 45605,83 грн. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 010/0004/82/0969192 у розмірі 9211,19 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2025 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 17 квітня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Судова повістка, копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження надсилалася відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0004/82/0969192. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 договору, відповідачу були надані грошові кошти в межах поточного ліміту в розмірі 40000,00 грн., шляхом зарахування на КР одночасно з ініціюванням позичальником платіжних операцій за КР. Строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 20 лютого 2017 року та закінчується 20 лютого 2021 року. Фіксована процентна ставка за користування кредитом складає 45,0% річних. Процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом складає 45,0% річних (а.с. 5-8). [PERSON] користувався кредитом, згідно виписки по рахунку за період з 20 лютого 2017 року по 22 грудня 2022 року, наданої позивачем (а.с. 13-21). 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до [PERSON] (а.с. 25-29). Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/0004/82/0969192 від 20 лютого 2017 року в сумі 54817,02 грн., з яких: 44100,00 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9014,44 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1702,58 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 010/0004/82/0969192 від 20 лютого 2017 року, яка утворилася станом на 22 грудня 2022 року, становить 54817,02 грн., з яких: 44100,00 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 9014,44 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1702,58 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 22-24). ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» 28 серпня 2024 року за вих. № 1-111438 було надіслано відповідачу досудову вимогу про виконання взятих на себе зобов`язань (а.с. 35). Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 45605,83 грн. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] залишок заборгованості за договором № 010/0004/82/0969192 у розмірі 9211,19 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» в загальному обсязі 9211,19 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року; замовлення №944 до договору про надання правничої допомоги від 24 грудня 2024 року; акт виконаних робіт до замовлення №944 на загальну суму 1400,00 грн., з яких: 400,00 грн. - за аналіз судової практики та законодавства, 400,00 грн. - за аналіз матеріалів за договором № 010/0004/82/0969192, 600,00 грн. - за підготовку позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду; платіжну інструкцію №3016 від 26 грудня 2024 року про перерахування ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» адвокату Титаренку В.В. 1400,00 грн. за послуги з правничої допомоги за Замовленням №944; свідоцтво серії ЗР №21/2971 про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер серії АІ №1846091 (а.с. 9-13). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Суд,

Outcome: approved