Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача 16.09.2024 року в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 210700-20, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (власник), та автомобіля Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (власник), внаслідок чого автомобіль ВАЗ 210700-20, д.н.з [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 16.09.2024 ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 222197026 на час ДТП автомобіль Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] , застраховано в ПАТ НАСК «ОРАНТА». ПАТ НАСК «ОРАНТА» було перераховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 7952,28 гривень. Оскільки розмір страхового відшкодування не покрив в повній мірі матеріального збитку, понесеного в результаті настання ДТП, у позивача виникло право звернутися із позовною заявою до суду. Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Останнім було проведено автотоварознавче дослідження та складено Звіт про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 22.10.2024 № 216. З урахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна, в розмірі 6098,80 гривень, всі понесені судові витрати, в тому числі витрати на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу 2000 гривень, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 03.02.2025 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.02.2025. 18.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2025. 18.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 31.03.2025. 31.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.04.2025 у зв`язку з викликом експерта-автотоварознавця Громового А.М. 21.04.2025 у зв`язку із складністю справи відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 12:00 24.04.2025. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні вимоги, викладені в позові, підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись з висновком автотоварознавчого дослідження щодо суми завданої шкоди, а також з розміром витрат на правничу допомогу. 21.04.2025 під час судових дебатів відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, при цьому вимоги щодо компенсації судових витрат в частині витрати на правничу допомогу визнав частково, в розмірі 3000 гривень, вважаючи їх завищеними. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ НАСК\~«ОРАНТА», у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Судом встановлено, що 16.09.2024 в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 210700-20, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (власник), та автомобіля Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (власник), внаслідок чого автомобіль ВАЗ 210700-20, д.н.з [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. Вказана подія була зафіксована за допомогою складання учасниками події Повідомлення про ДТП. Згідно з Повідомленням про ДТП від 16.09.2024 винним у ДТП є водій автомобіля Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] . У зазначеному повідомленні про ДТП від 16.09.2024 дані про водія автомобіля Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] , замальовані таким чином, що унеможливлюють прочитання, а відтак відсутні, однак у судовому засіданні [PERSON] визнав, що під час ДТП за кермом автомобіля Dасіа Lоgаn, д.н.з. [NUMBER] , був саме він, а підпис у повідомленні про ДТП від 16.09.2024 належить йому. Таким чином повідомлення про ДТП від 16.09.2024, яке складене сторонами відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Власником транспортного засобу «ВАЗ-210700-20», номер кузова [NUMBER] , є позивач [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - СЦПВВНТЗ) від 26.01.2024 № АТ/5150079 підтверджується, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу «ВАЗ-2107», номер кузова [NUMBER] , застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА», страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 160000 гривень. З копії повідомлення про ДТП за договором СЦПВВНТЗ, реєстраційний № 17 від 16.09.2025, підписаного [PERSON] , вбачається, що винним у ДТП є водій автомобіля Dасіа Lоgаn, а у Додаткових поясненнях щодо обставин ДТП, реєстраційний № 17 від 16.09.2025, [PERSON] у графі «Зазначте перелік видимих пошкоджень Вашого ТЗ після ДТП» зазначив «задня ліва пасажирська дверка». Таким чином внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду. Відповідно до статті 6 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 вказаного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ НАСК «ОРАНТА», а останнім було перераховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 7952,28 гривень, що підтверджується листом від 02.12.2024 № 09-02-22/9082. Разом з тим позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Як вбачається з висновку експерта від 22.10.2024 № 216 вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ -210700-20», д.н.з. [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП 16.09.2024, станом на дату оцінки складає 15461,30 гривень (з урахуванням 20% ПДВ). Експерт-автотоварознавець [PERSON] (Свідоцтво № 1456 Міністерства юстиції України про присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2., сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМ України від 10.01.2022 № 8/22) у судовому засіданні пояснив, що вказана ним калькуляція витрат на відновлювальні роботи пов`язана з необхідністю внутрішніх робіт з від`єднання заднього бампера для проведення фарбування заднього лівого крила автомобіля. Також зазначив, що, враховуючи направленість слідів, їх висоту, нашарування однакової фарби, він впевнений, що пошкодження заднього лівого крила та задньої лівої двері нанесені одним і тим же об`єктом та одночасно. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено досудову вимогу, в якій роз`яснено наслідки несплати різниці між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна, однак вимоги, вказані у досудовій вимозі, не виконано. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс-15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 в справі №754/1114/15-ц зазначив таке. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Отже, предметом даного спору є різниця між фактичним розміром шкоди і належною страховою виплатою, Яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Зі змісту частини 2 статті 1192 ЦК України вбачається, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, беручи до уваги що розмір страхового відшкодування не є достатнім для покриття збитків позивача, суд приходить до висновку, що мають бути застосовані приписи статті 1194 ЦК України. Згідно підпункту «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України, ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в процесі розгляду справи було достовірно встановлено, що з вини відповідача сталося ДТП, в результаті якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля, складає 15461,30 гривень (з яких 1410,22 гривень ПДВ), страхова компанія відшкодувала позивачу 7952,28 гривень, а відтак до стягнення підлягає різниця у виплаті між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, пов`язаною з ДТП у розмірі 6098,80 гривень. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень, які, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З акту здачі-прийому роботи по проведенню автотоварознавчого дослідження транспортного засобу-автомобіля легкового «ВАЗ 210700-20», д.н.з. [NUMBER] , вбачається, що позивач сплатив 2000 гривень за проведення зазначеного дослідження. Відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи договір від 29.10.2024 № 346, укладений з адвокатом Кушнеренком Є.Ю., про надання правової допомоги, акт виконаних робіт за договором від 22.01.2025, ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанція до прибуткового касового ордеру від 29.10.2024 № 346 на суму 6000 гривень у своїй сукупності підтверджують надання та є достатньою підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що відповідач не погоджуються з вказаним розрахунком, вважаючи його завищеним, а розмір позовних вимог майже на 100 відсотків дорівнює витратам на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 6000 до 3000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладено,

Outcome: approved