Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У березні 2025 року позивач ТОВ "Сіроко фінанс" звернулося до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №72863436 в розмірі 29952,00 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.10.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики №72863436, згідно якого останній надано в позику грошові кошти в розмірі 8000 грн., які перераховані на вказаний нею рахунок. Відповідачка у встановлені строки позику не повернула, проценти не сплатила, у зв"язку з чим за час користування нараховані проценти відповідно до умов договору, загальний борг склав 29952 грн. 03.04.2023 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (клієнт) та ТОВ "Сікоро фінанс" (фактор) укладено договір факторингу №033-030423, за умовами якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, у тому числі за договором позики №72863436 від 17.10.2022. Розмір боргу відповідачки перед ТОВ "Сікоро фінанс" розрахований первісним кредитором та набутий в результаті відступлення права вимоги. 24.12.2024 ТОВ "Сікоро фінанс" направлялося на адресу відповідачки письмова вимога про погашення заборгованості, що у випадку несплати боргу товариство має намір вчинити необхідні дії, направлені на стягнення боргу в судовому порядку, яке було боржником проігнороване. Таким чином, сума заборгованості відповідачки перед ТОВ "Сікоро фінанс" за договором позики на дату позовної заяви складає 29952 грн., де сума не повернутої позики складає 8000 грн. та сума нарахованих та несплачених процентів 21952 грн. Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, у випадку неявки у судове засідання відповідачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справи без її участі, позовні вимоги визнає частково та просить стягнути відсотки в межах строку кредитування. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.10.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72863436. За умовами договору відповідачка 17.10.2022 отримала суму позики у розмірі 8000 грн. строком на 21 день, процентна ставка (базова) день - 2,5 % (фіксована), дата повернення позики - 07.11.2022, знижена процентна ставка/день - 1 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, пеня - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2647,19%, орієнтовна загальна вартість позики - 9680,00 грн. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту -17.10.2022, дата платежу - 07.11.2022, кількість днів у розрахунковому періоді - 21, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 9680 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 8000 грн., проценти за користування кредитом - 1680 грн., реальна річна процентна ставка - 2647,19 грн., загальна вартість кредиту - 9680 грн. Згідно довідки про підтвердження платежу №39250/47.1 від 30 грудня 2024 року АТ "ТАСКОМБАНК", останній надав підтвердження ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03.08.2020, банком здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: 17.10.2022 о 14:05:52, картка отримувача - [NUMBER] , сума зарахування - 8000 грн., TSL_ID - 94473df7-2263-4bbb-a207-382e8f61a15a, код авторизації - 214152, відправник - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", [PERSON] за договором №72863436 від 17.10.2022, [PERSON] 17.10.2022 видано гроші в сумі 8000 грн. Сплачено 05.11.2022 - 1520 грн., 27.11.2022 - 248 грн, а всього 1768 грн. З 17.10.2022 по 24.02.2023 нараховано заборгованість в сумі 29952,00 грн., з яких: тіло кредиту - 8000 грн., проценти - 21952 грн. 03.04.2023 між ТОВ "Сіроко фінанс" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (клієнт) укладено договір факторингу № 033-030423, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Наступне відступлення фактором права вимоги за цим договором до третіх осіб допускається. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №04/05/23 від 04.05.2023, що відступаються клієнтом факторові відповідно до договору факторингу № 033-030423 від 03.04.2025, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Сіроко фінанс" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до [PERSON] , номер договору 72863436 від 17.10.2022, сума заборгованості за тілом - 8000 грн., сума заборгованості по процентам за користування - 21952 грн., сума заборгованості разом - 29952 грн., кількість днів прострочення виконання договірних зобов"язань - 159. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором \~не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що договір позики між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий відповідачці. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі позики зазначено, що [PERSON] підписанням договору позики підтверджує, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на вказаному сайті, їх зміст, суть, об"єм зобов"язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення 17.10.2022 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договору позики №72863436 з відповідачкою в електронному вигляді відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", шляхом підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов"язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме відповідачці було надано позику в сумі 8000 грн. У той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики в повному обсязі, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку, утворилася заборгованість в розмірі 29952 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8000 грн., сума заборгованості за відсотками - 21952 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст.252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 2.2 договору позики, [PERSON] надано позику на 21 день, тобто з 17.10.2022 по 07.11.2022 включно. Відповідно до умов договору, відповідачка мала повернути суму позики та сплатити проценти в розмірі 1%, які нараховуються щодня на залишок заборгованості. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом по 24 лютого 2023 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 21 день. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 07 листопада 2022 року. Однак, зважаючи на те, що строк позики сплив 07 листопада 2022 року, суд вважає, що відповідачці необґрунтовано нараховані проценти після 07 листопада 2022 року. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум позики матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку позики. З наданого позивачем розрахунку слідує, що відповідачкою на виконання умов договору 05.11.2022 сплачено 1520 грн., 27.11.2022 - 248 грн., всього - 1768 грн. Згідно умов договору, відповідачка на користь позивача мала сплатити відсотки нараховані в період строку позики з 17.10.2022 по 07.11.2022 (21 день) на загальну суму 1680 грн., з розрахунку: 8000 грн. х 1% х 21 день. У той же час, відповідачкою сплачені згідно умов договору грошові кошти на загальну суму 1768 грн., що на 88 грн., перевищує проценти, які мали бути нараховані відповідачці та нею сплачені (1768 грн. - 1680 грн. = 88 грн.). Відповідно, на суму у 88 грн., має бути зменшена заборгованість за тілом кредиту, яка становить 7912 грн. (8000 грн. - 88 грн.). Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 7912 грн., суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово вказану заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (7912/29952)х3028 = 799 грн. 86 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial