Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

До Садгірського\~районного суду\~м.\~Чернівці надійшов\~позов [PERSON] \~до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 186. [PERSON] зазначає, що у шлюбі у них із відповідачем народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що хоча спочатку сімейне життя і складалося добре, проте останні роки погіршилося. Вказує, що у їх відносинах із відповідачем відсутнє взаєморозуміння, повага, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому шлюб існує лише формально. Також позивачка вважає неможливим збереження шлюбу, примирення із відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Також позивачка просить судові витрати стягнути із відповідача. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов надійшов до суду 03.04.2025 та у цей же день переданий на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді\~Садгірського районного\~суду м.\~Чернівці Асташева\~С.А.\~від 07.04.2025,\~після отримання\~інформації про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~у справі,\~прийнято позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбудо розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.04.2025, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] скерувала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. У випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву у якій визнав позовні вимоги, погодившись на розлучення. Розгляд справи просив провести за його відсутності. У зв`язку із визнанням позовних вимог просив не стягувати із нього повністю судовий збір у справі. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Згідно із ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення, у зв`язку із його визнанням відповідачем. Так, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 20 лютого 2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 186, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27 березня 2025 року. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Косівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 07 лютого 2017 року. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивачка та не заперечує відповідач, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Також позивачка вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Відповідач скерував до суду заяву у якій визнав позовні вимоги та не заперечив щодо розлучення із позивачкою. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивачка просила суд шлюб розірвати, а відповідач визнав позовні вимоги і також не заперечував проти розлучення, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 1 211 гривні 20 копійок судового збору (квитанція від 01.04.2025), які остання просить стягнути із відповідача на свою користь. Оскільки відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути із нього на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повернути позивачці з державного бюджету. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved