Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі позивач) звернулося до Ямпільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № №3424461 від 14.08.2021 року в сумі 36520,00 гривень та судові витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» Колесник Андрієм Олександровичем подано заявку на отримання кредиту №3424461. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, після введення якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №3424461 від 14.08.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН». Відповідно до умов кредитного договору до укладення договору відповідач отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Таким чином, відповідач, підтвердивши, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, уклав договір про споживчий кредит №3424461 від 14.08.2021 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн. Проте відповідачем умови договору не були виконані, сума кредиту не повернута. Згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором №3424461 від 14.08.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 36520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн; заборгованість за відсотками 27000,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1520,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, заборгованість погашена не була, що змушує позивача звернутись до суду з цим позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява, в якій розгляд справи просив проводити без участі представника, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував (а.с.66). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Процесуальні дії у справі. Ямпільський районний суд Сумської області своєю ухвалою від 25.02.2025 року на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про направлення за підсудністю від 23 січня 2025 року прийняв цивільну справу №589/341/25 у своє провадження, визначив розгляд\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін (а.с.58). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 14.08.2021 [PERSON] створив та заповнив анкету-заяву на кредит № 3424461, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування. Анкета-заява на кредит № 3424461 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 3424461, від початку заповнення заяви - 14.08.2021 09:06:53 до підписання договору - 14.08.2021 09:51:11; оброблено - 14.08.2021 09:51:11; інформацію про результати прийняття рішення по заяві № 3424461 - погоджено 14.08.2021. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума 8000,00 грн; замовлений строк - 30 днів; погоджена сума - 8000,00 грн; погоджений строк - 15 днів; комісія за надання - 19,0 % одноразово; ставка процентів 2,50 % за кожен день користування. (а.с.45) З доданого до позовної заяви договору про споживчий кредит № 3424461 від 14.08.2021 року укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , убачається, що сторони уклали цей договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на таких умовах. Згідно з договору про споживчий кредит № 3424461 від 14.08.2021 ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося на умовах визначених договором надати [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8000,00 грн строком на 15 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.08.2021. Комісія за надання кредиту 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Додатками до вказаного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 3424461 від 14.08.2021 та паспорт споживчого кредиту № 3424461 що є додатком №2 до договору про споживчий кредит № 3424461 від 14.08.2021 (а.с.27зв, 28-28зв.). Відповідно до копії платіжного доручення №53719474 від 14.08.2021 ТОВ «МІЛОАН» отримувачу [PERSON] перерахувало 8000,00 грн на картку № [NUMBER] кошти згідно з договору № 3424461 (а.с.30). 11.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МІЛОАН» за плату на умовах, визначених договором (а.с.50-54). Відповідно до копій платіжних інструкцій за період з 19.11.2021 по 29.12.2023 ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" були перераховані на рахунок ТОВ «МІЛОАН» згідно договору відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 кошти на виконання умов цього договору (а.с.34-35зв). Згідно з витягом з додатку до договору відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021, сформованого 09.12.2024, залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 3424461 становив 36520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн; заборгованість за відсотками 27000,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1520,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн (а.с.47). Сума заборгованості зазначена у розрахунку за кредитним договором № 3424461 від 14.08.2021 за період з 14.08.2021 до 28.10.2021 становив 36520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн; заборгованість за відсотками 27000,00 грн; заборгованість за комісійними винагородами 1520,00 грн; заборгованість за пенею 0 грн (а.с.48-48зв). На адресу відповідача за вих.№3029007879-АВ від 27.09.2024 представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було направлено досудову вимогу [PERSON] та рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 36520,00 грн (а.с.32). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «МІЛОАН» виконало в повному обсязі умови кредитного договору № 3424461 від 14.08.2021 року, укладеного з [PERSON] , надавши останньому обумовлену суму кредиту, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносив, внаслідок чого за період з 14.08.2021 року по 11.11.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» складає 36520,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками 27000,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520,00 грн. Саме таку суму заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за договором про відступлення права вимоги №12Т від 11 листопада 2021 року передало позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3424461 від 14.08.2021 року. Підстави виникнення заборгованості за кредитним договором та її розмір підтверджуються відомостями про щоденні нарахування та погашення. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» підтвердив своє право вимоги за вказаним договором надавши суду належні докази. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином позивач надав докази, чим підтвердив укладення 14.08.2021 року кредитного договору № 3424461 про надання споживчого кредиту між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за письмово визначеними умовами, погодженими між кредитором та відповідачем. Враховуючи що в графі «Споживач», зазначені всі дані відповідача, а саме: РНОКПП, паспортні дані, інформація про зареєстроване місце проживання, контактний номер телефону, отже надані останнім добровільно, а тому сумнівів, що відповідач отримав код одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором у суду відсутні. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що відповідачем не спростовано розмір боргу і не доведено його відсутність або його повне погашення, отже [PERSON] отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за договором про споживчий кредит № 3424461 від 14.08.2021 року, борг в загальному розмірі у сумі 36520,00 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Згідно з платіжної інструкції № 3424461 від 10 січня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст.137 ЦПК України, у розмірі 6000,00 грн. На підтвердження\~повноважень адвоката\~Стародуб І.В.\~долучено такі\~документи:копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.11.2024, укладеного між адкокатом Стародуб І.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; додаткову угоду №3424461 від 30.12.2024 року до договору про надання правової допомоги №42649746; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 6000 грн.; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.12.2024 року на загальну суму 6000 грн., що включає в себе правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, позивач; формування додатків до позовної заяви (письмові докази); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6585/10 Стародуб Ірини Володимирівни (а.с.20-22, 29,36,44,49). За умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 6000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3000,00 грн.

Outcome: approved