Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором №544879398 від 18.11.2021 року у розмірі 70136 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали договір № 544879398 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV3MV46. Зокрема, 18.11.2021 року відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинених дій відповідачки, 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн. на її банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №174 від 22.02.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 69427,60 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. 20.08.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за договором. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за договором №544879398 від 18.11.2021 року, становить 70136 грн., яка складається з наступного: 22000 грн. - заборгованість по кредиту; 48136 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку. Ухвалою суду від 17.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, що судом ухвалено про заочний розгляд справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали договір № 544879398 від 18.11.2021 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Зокрема, 18.11.2021 року відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п. 5.4 договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п. 1.1. договору, кредитодавець надав позичальникові кредит на суму 22000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідачки, 18.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн. на її банківську карту № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. Загальна сума заборгованості [PERSON] , на момент подання позовної заяви за договором № 544879398 від 18.11.2021 року, становить 70136 грн., яка складається з наступного: 22000 грн. - заборгованість по кредиту; 48136 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується розрахунком, випискою з особового рахунку. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 69427,60 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідачки за вказаним вище договором. 20.08.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за договором № 544879398 від 18.11.2021 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача щодо наявності заборгованості та її розмір, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідачка не належним чином виконує свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє і стягує з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором №544879398 від 18.11.2021 року у розмірі 70136 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. представник позивача надав суду:\~\~договір про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024 року, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко та партнери»; додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 року, в якому зазначена послуга, яка надається, кількість годин та вартість, акт прийому передачі наданих послуг від 26.08.2024 року. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідачка по справі не надала суду заперечення щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., вказані витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 70136 грн., а також судові витрати, з яких 2422,40 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 6000 грн. витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved