Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі позивач) звернулося до суду з вказаною позовною заявою і просить стягнути заборгованість з відповідачів, в солідарному порядку за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44 844,41 грн. за період з березня 2015 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 441,72 грн. за період з листопада 2021 року по січень 2024 року, заборгованість з абонплати у розмірі 490,36 грн. за період з грудня 2021 року по січень 2024 року, 2 739,72 грн 3 % річних за період з 21 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 7 868,47 грн. інфляційних нарахувань за період з 21 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, судові витрати по справі, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та № 322 від 18.06.2019 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021 ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ Сумське НВО», на суму 44844,41 грн. за період з березня 2015 року по квітень 2021 року. Співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин, тож з усіма співвласниками було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визнано виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до рішення, у тому числі для будинку за адресою: [ADDRESS] . До 01.05.2019 товариством відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення, а з 01.05.2019 - послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з листопада 2021 року по січень 2024 року у сумі 26441,72 грн. та абонплати у сумі 490,36 грн. Загальна сума заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та абонплати складає 71776,49 грн. У зв`язку з порушенням умов договору відповідачі мають сплатити 3 % річних у розмірі 2739,72 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 7868,47 грн. 01.04.2025 від представника відповідача адвоката Юшкевич Є.Ю. надійшов Відзив на позову заяву, відповідно до якого просить застосувати строк позовної давності. Зменшити витрати на правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог визнають розмір заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначив у письмових поясненнях про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11.02.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.04.2025 продовжено розгляд цивільної справи. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] за даною адресою відкритий на [PERSON] . Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 та № 322 від 18.06.2019 ПАТ «Сумське НВО» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1, у тому числі багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі Договору про відступлення права вимоги № 8/2100036 від 29.11.2021, укладеного між АТ «СМНВО - Інжиніринг» та ТОВ «КППВ», право вимоги по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за основними договорами, які укладені виконавцем з боржниками, у тому числі з квартирою [ADDRESS] , передано ТОВ «КППВ». Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20.10.2021 ТОВ «КППВ» визнано виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до рішення, у тому числі для будинку за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі не здійснювали оплату за надані послуги, в наслідок чого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Довідки про заборгованість, утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44 844,41 грн. за період з березня 2015 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 441,72 грн. за період з листопада 2021 року по січень 2024 року, заборгованість з абонплати у розмірі 490,36 грн. за період з грудня 2021 року по січень 2024 року. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Оскільки заборгованість за надання послуг нараховувалась щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Карантин в Україні у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби вперше введено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020, та з того часу він продовжений до 30.06.2023. Відтак, строки позовної давності по заборгованості, що виникла станом на 02.04.2020 призупинились. Суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності, оскільки представник позивача просить стягнути заборгованість за період з 2015 року по січень 2024 року. Стягненню підлягають лише позовні вимоги в частині стягнення з березня 2017 по січень 2024 року. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (статті 67, 68 ЖК України). Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, яка набрала чинності 04.09.2019, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідачі належним чином не виконали свого обов`язку своєчасно і в повній мірі оплачувати отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі у розмірі 35354,21 грн. за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 441,72 грн. за період з листопада 2021 року по січень 2024 року. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, позивачем нараховано інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з 21.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 3826,35 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1332,88 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35354,21 грн. за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26 441,72 грн. за період з листопада 2021 року по січень 2024 року, 2 739,72 грн 3 % річних за період з 21 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 7 868,47 грн. інфляційних нарахувань за період з 21 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Судові витрати. Оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1211 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку по 605 грн. 60 коп. з кожного, на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду з позовом представник позивача, зокрема, просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати судові витрати, зокрема, і витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. У Відзиві на позовну заяву відповідачі просили зменшити витрати на правничу допомогу. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 177 від 27.06.2022; додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 177 від 27.06.2022; платіжної інструкції № 811 позивач поніс 2500 грн. витрата професійну правничу допомогу адвоката. З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 1500 гривень 00 копійок., тобто по 750 грн. з кожного.

Outcome: partial