Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №А218СТ155101171477 від 27.08.2021 у розмірі 16\~082,47 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 27.08.2021, будучи клієнтом банку, відповідач уклав з банком кредитний договір А218СТ155101171477, щодо надання кредиту в розмірі 15 000 грн строком на 15 місяців, тобто до 26.11.2022, зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Станом на 23.03.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 16\~082,47 грн, яка складається з: 11\~179,15 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4\~903,32 грн загальний залишок заборгованості за процентами. У зв`язку з вищенаведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 27.08.2021 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», згідно якої [PERSON] погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с. 6/. 27.08.2021, будучи клієнтом АТ «А-Банк», [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № А218СТ155101171477 від 27.08.2021. За умовами заяви відповідач отримав кредит в сумі 15\~000 грн, строк кредиту 12 місяців з 27.08.2021 по 27.08.2022 включно, процентна ставка (фіксована) 75% на рік, розмір щомісячного платежу 1\~822,84 грн, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 21\~874,11 грн. Згідно з підписаною заявою відповідач погодився, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної варстості кредиту становлять Договір /а.с. 7 зворот8/. Згідно даних паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка» встановлено: сума/ліміт кредиту 15 000 грн; строк кредитування 12 міс.; процентна ставка - 75 % річних; загальні витрати за кредитом 6\~874,11 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 21\~874,11 грн; реальна річна процентна ставка 109,02 % річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту: щомісячними платежами по 1\~822,84 грн /а.с. 6 зворот-7/. Вищевказані заява про надання послуги «Швидка готівка» № А218СТ155101171477 від 27.08.2021 (договір) та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» підписані відповідачем простим електронним підписом за ідентифікатором +380682028293. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ «Акцент-Банк» також надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка також підписана відповідачем простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] , меморіальний ордер про видачу кредиту згідно договору А218СТ155101171477 від 27.08.2021 та виписку по кредиту /а.с. 8 зворот, 10 зворот-11/. Враховуючи загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (частина 1 статті 634 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, судом встановлено, що при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» від 27.08.2021 [PERSON] було ознайомлено про умови кредитування. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору №А218СТ155101171477 від 27.08.2021, у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, становить 16\~082,47 грн: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11\~179,15 грн; загальний залишок заборгованості за процентами 4\~903,32 грн /а.с. 9 зворот-10/. Дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд звертає увагу на те, що такий розрахований за період з 27.08.2022 по 27.11.2022, однак таке нарахування процентів суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право позикодавця нараховувати проценти припиняється після спливу обумовленого в договорі строку. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення позики є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами договору позики обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати борг. Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення позики, в цій частині між ним та позикодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивна норма ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена також в п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Як установлено вище, за умовами укладеного між [PERSON] та АТ «А-Банк» договором №А218СТ155101171477 від 27.08.2021 строк кредиту 12 місяців, а саме з 27.08.2021 по 27.08.2022. Таким чином, позикодавець відповідно до положень статті 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 27.08.2022, після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Указане узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. За таких обставин, проценти нараховані за після 27.08.2022 стягненню не підлягають, оскільки у кредитора, після закінчення строку на який укладався договір позики виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Крім цього, суд заначає, що доказів продовження строку кредитування по договору №А218СТ155101171477 від 27.08.2021 суду не надано. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума заборгованість, яка була нарахована станом на 28.08.2022, а саме 15\~487,23 грн: 4\~674,86 грн залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 6\~504,29 грн залишок простроченої заборгованості (тіло кредиту); 4\~308,08 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог становить 2\~333 грн.

Outcome: approved