Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

В січні 2025 року позивачі, в особі представника адвоката Федоренка Володимира Сергійовича звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Наталія Борисівна, в якому просили суд: - визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки квартири, зареєстрованої в реєстрі за № 1174, укладеного 31.10.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; - зняти заборону відчуження з квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 20670210, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5945029 і запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження: 5945165; - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь позивачів понесені судові витрати. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначив, що 31.10.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», на даний час АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк/Відповідач) та [PERSON] (Позивач 1) був підписаний Кредитний договір № KICOGA00000158 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав кредит в розмірі 22200 доларів США на споживчі цілі. Також, 31.10.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] (Позивач 2), [PERSON] (від імені якого діяла [PERSON] ) був підписаний Договір іпотеки квартири, зареєстровано в реєстрі за № 1174, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б. (далі - Договір іпотеки). За умовами Договору іпотеки Іпотекодавці передали в іпотеку належне їм на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42,8 кв.м., житлова площа 25,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 20670210 (далі - Предмет іпотеки/Квартира). На Предмет іпотеки нотаріусом накладена заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5945029, внесено відомості про державну реєстрацію іпотеки, реєстраційний номер обтяження: 5945165. 06.05.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/1428/14-ц, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, було ухвалено рішення, яким позов Банку задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 338989,36 грн, яка складається з тіла кредиту, заборгованості по процентах, комісії та пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] , з наданням Банку всіх прав продавця та можливостей для продажу. Банком з невідомих причин рішення суду у справі № 357/1428/14-ц виконане не було. 08.06.2019 Іпотекодавець [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. 22.03.2024 та 01.04.2024 [PERSON] було сплачено заборгованість, визначену рішенням суду у справі № 357/1428/14-ц в сумі 80000,00 грн та 258989,36 грн відповідно, разом - 338989,36 грн. Сплату заборгованості також встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2024 у справі № 357/6373/24 за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про виселення. Вказаним рішенням встановлено, що станом на дату розгляду справи у [PERSON] відсутня кредитна заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», а згідно банківської виписки, наданої в якості доказу, вбачається заборгованість Банку перед [PERSON] в сумі 8583,43 грн. Таким чином, сума заборгованості за Кредитним договором, визначена рішенням суду у справі № 357/1428/14-ц, є погашеною а рішення фактично виконаним добровільно без застосування продажу Предмета іпотеки. Отже, зобов`язання в цілому за Кредитним договором є виконаним, а іпотека, відповідно до норм ЗУ «Про іпотеку», припиненою. 07.11.2024 позивачі у справі - [PERSON] та [PERSON] звернулись з окремими письмовими заявами - вимогами до АТ КБ «ПриватБанк» про зняття заборони відчуження з квартири та вилучення з Державного реєстру іпотек записів про іпотеку. Однак, Банком на адресу [PERSON] була надіслана відповідь про те, що підстав для зняття обтяжень немає, оскільки існує заборгованість по відсотках, які нараховувались після рішення суду. Заяву [PERSON] . Банк взагалі проігнорував і відповіді не надав. Отже, Відповідачем не виконаний обов?язок щодо припинення іпотеки та не вчинено дій по зняттю обтяження з нерухомого майна. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Проте, представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Попельнюх Тетяна Іванівна подала суду письмові пояснення по суті спору, в яких зазначається наступне.\~ 31.10.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» (далі -Банк/Відповідач) та [PERSON] (Позивач 1) був підписаний Кредитний договір № KICOGA00000158, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 20 000 дол. США строком до 31.10.2017 року. Позичальник зобов`язувався повернути вказані кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені умовами договору, однак позичальник своїх зобов`язань за договором не виконала, загальна сума заборгованості боржника з нарахуванням процентів, комісії, пені станом на 03.10.2013 становила 63671,41 дол. США, що за курсом НБУ /799,30 грн./ складає 508 734 грн.57 коп. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ "Приватбанк" та Позивачами 31.10.2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира загальною площею 42,80 кв.м, обумовлена сторонами договору ціна предмета іпотеки дорівнює 151 500 грн. У зв`язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору, АТ КБ «Приватбанк» у 2014 році звернулось із позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки. 06.05.2014 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухвалено рішення по справі № 357/1428/14-ц, відповідно до якого позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк задоволено частково ....."В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KJCOGA00000158, який було укладено між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 31 жовтня 2007 року, у розмірі 338989 грн 36 коп, а саме: 157 667 грн.36 коп. - заборгованість за кредитом, 83 624 грн.84 коп - заборгованість по процентах, 18 863 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії, 78 833 грн. 68 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки квартири від 31 жовтня 2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 25,30 кв.м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час його реалізації." На виконання вищевказаного рішення АТ КБ «ПриватБанк» було отримано виконавчий лист, який було подано до державної виконавчої служби, але АТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено у відкритті та повернуто виконавчий лист. Як стверджують Позивачі в позовній заяві, що ними було сплачено борг в повному обсязі, тому кредитний договір є виконаний. На сьогодні в Банку відсутня інформація про повне погашення боргу по кредитному договору, так як на момент звернення до суду в 2014 сума заборгованості складала 63671,41 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ / 100 дол. США = 799,3000 грн./ складає 508 734 грн.57 коп., а за час з 2014 року по 2024 рік виконання умов договору чи виконання рішення суду не проводилося Позивачами. Станом на 28.01.2025 заборгованість по кредитному договору № KICOGA00000158 складає 37090.80 USD, що складає еквівалент 1555881.17 UAH. АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору, а саме часткове погашення боргу також настають правові наслідки передбачені ст. 625 ЦК України. Зазначають, що на сьогоднішній день за кредитним договором № KICOGA00000158 існує заборгованість, зобов`язання не виконані, кредитний договір та договір іпотеки не припинені, а отже вважають позовні вимоги безпідставними. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. В січні 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О. Ухвалою судді від 10.01.2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/91/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено підготовче судове засідання 06.02.2025 на 11:00 год. 04.02.2025 через систему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату. 06.02.2025\~ заяву представника відповідача задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 04.03.2025 на 10:30 год. 06.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору. 13.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про забезпечення участі представника відповідача у судових засіданнях у режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 14.02.2025 ухвалою судді задоволено клопотання представника відповідача про участь в судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 03.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів. 04.03.2025 від представника позивачів надійшли заперечення на подані письмові докази поза межами процесуальних строків. 04.03.2025 суд протокольною ухвалою на місці постановив заяву представника відповідача про долучення доказів задовольнити, долучити подані письмові докази до справи, закрити підготовче судове засідання, призначити розгляд справи по суті на 16.04.2025 на 11:00 год. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Додатково зазначив, що сума заборгованості за кредитним договором в рішенні суду за 2014 рік була визначена в гривні, борг перед банком було сплачено повністю, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували наявність заборгованості за кредитним договором позивачів перед банком, виписку по рахунку відповідачем також суду не надано. Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відео конференції позов не визнала, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях по суті спору. Правом на подання відзиву не скористалася. Додатково, на запитання представника позивачів пояснила, що рішень суду про стягнення з відповідачів заборгованості по ст. 625 ЦК України не має, відповідачами сплачено пені в сумі 123439,18 доларів США, розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий суду не відображає нарахувань по статті 625 ЦК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом на подання пояснень по суті спору не скористалися. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.10.2007 між [PERSON] та ЗАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KICOGA00000158 (далі - Кредитний договір) (а.с. 17-22). Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 31 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2017 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 22200,00 доларів США на наступні цілі: на споживчі цілі у розмірі 20000,00 доларів США, а також 2200,00 доларів США на страхові платежі. 31.10.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (від імені якого діяла [PERSON] ) був підписаний Договір іпотеки квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 1174, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б. (далі - Договір іпотеки) (а.с. 23-28). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42,8 кв.м., житлова площа 25,3 кв.м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п. 33.3 договору іпотеки). На предмет іпотеки нотаріусом накладена заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5945029, тип обтяження: іпотека, підстава обтяження: договір іпотеки, 1174, 31.10.2007, приватний нотаріус Кушнір Н.Б., об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 20670210, іпотекодержатель: Київське ГРУ КБ «Приватбанк», боржник за основним зобов`язанням: [PERSON] , розмір основного зобов`язання: 20000,00 долар США, строк виконання: 31.10.2017, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 29-31). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2019, виданого виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (актовий запис 69) (а.с. 32). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2014\~ № 357/1428/14-ц (яке набрало законної сили 16.05.2014), позов\~ Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором\~\~ № КJCOGА00000158, який було укладено між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 31 жовтня 2007 року, у розмірі 338 989\~ грн. 36 коп., а саме: 157 667 грн. 36 коп. -заборгованість за кредитом, 83 624 грн. 84 коп. - заборгованість по процентах, 18 863 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії, 78 833 грн. 68 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки за\~ договором іпотеки квартири від 31 жовтня 2007 року, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 25,30 кв.м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час його реалізації. З метою реалізації предмета іпотеки надати Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» право на отримання у відповідних установах та організаціях всіх, необхідних для укладення договору купівлі-продажу документів, а також виконувати всі дії, пов`язані з укладенням договору купівлі-продажу предмета іпотеки з третьою стороною - покупцем. В решті позову відмовлено (а.с. 33-41). 22.03.2024 [PERSON] було виконано платіж на суму 80000,00 грн із призначенням платежу: погашення кредиту за кредитним договором №КJCOGА00000158 від 31.10.2007 (код квитанції: 9336-8387-5351-8805). 02.04.2024 [PERSON] було виконано платіж на суму 258989,36 грн із призначенням платежу: погашення кредиту за кредитним договором №КJCOGА00000158 від 31.10.2007 (код квитанції: 9337-8393-3781-5234) (а.с. 42). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2024\~ № 357/6373/24 (яке набрало законної сили 11.10.2024), в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області), про виселення відмовлено. Судом встановлено, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2014 року у справі № 357/1428/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS] ) у справі між вказаними сторонами в якості погашення кредитної заборгованості за договором від 31 жовтня 2007 року в розмірі 338 939, 36 грн., а як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] внесла грошові кошти в АТ КБ «ПриватБанк» в якості погашення кредитної заборгованості в сумі 338 989,36 грн. (80 000,00 грн. - 22 березня 2024 року та 258 989,36 грн.\~ - 01 квітня 2024 року), що в свою чергу свідчить про відсутність кредитної заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» та відповідно про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про виселення відповідачів (а.с. 43-50). 07.11.2024 [PERSON] та [PERSON] звернулися до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» із заявами - вимогами про зняття заборони відчуження з нерухомого майна (а.с. 51-53). Згідно відповіді Банку від 09.12.2024 № 20.1.0.0.0/7-241112/42735, адресованої [PERSON] вбачається відмова у знятті обтяження з нерухомості, оскільки банком проведено перерахунок заборгованості з урахуванням суми погашеної згідно рішення суду (а.с. 54-55). 08.07.2015 старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Ковальчевським Андрієм Ігоровичем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48086092 про стягнення боргу з [PERSON] в сумі 338989,36 грн на користь ПАТ КБ «Приват банк» (а.с. 101). Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 05.10.2017 виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, оскільки виконання даного рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (а.с. 99-100). З розрахунку заборгованості за договором № KICOGA00000158 від 31.10.2007, укладеного між Приватбанком та [PERSON] станом на 28.01.2025 року вбачається, що розрахунок здійснено за період з 31.10.2007 по 28.01.2025. Розрахунок містить лише уривки назв стовпчиків та уривки фраз складових щодо заборгованості, що не дає можливості суду дослідити його належним чином, а також не містить підпису представника АТ КБ «Приват банк». З цього приводу, представник відповідача пояснила, що оскільки розрахунок роздруковується з відповідної програми, тому наданий суду саме в такому вигляді (а.с. 126-131).\~\~ ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 31.10.2007 між [PERSON] та ЗАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KICOGA00000158. У забезпечення виконання умов кредитного договору № KICOGA00000158 від 31.10.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (від імені якого діяла [PERSON] ) було укладено Договір іпотеки квартири [ADDRESS] загальною площею 42,8 кв.м, житловою площею 25,30 кв.м. та накладено заборону відчуження нерухомого майна. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2014\~ № 357/1428/14-ц (яке набрало законної сили 16.05.2014), позовні вимоги банку було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором\~\~ № КJCOGА00000158, який було укладено між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 31 жовтня 2007 року, у розмірі 338 989\~ грн. 36 коп., а саме: 157 667 грн.36 коп. - заборгованість за кредитом, 83 624 грн.84 коп. - заборгованість по процентах, 18 863 грн. 48 коп. - заборгованість по комісії, 78 833 грн. 68 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки за\~ договором іпотеки квартири від 31 жовтня 2007 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк". З мотивувальної частини рішення вбачається, що представник позивача (банку) просив стягнути суму заборгованості в гривневому еквіваленті. Також слід зазначити, що банком з невідомих причин дане рішення не було виконано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодиці і платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у тому числі, способом примусового виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків. Таким чином, вимога повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положення норм ч. 4 ст. 543 ЦК України передбачають, що виконання солідарною обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Судом встановлено, що [PERSON] фактично виконала вимоги рішення суду у справі № 357/1428/14-ц, сплативши суму заборгованості в розмірі 338989,36 грн. двома платежами: 80000,00 грн. 23.03.2024 та 258989,36 грн. 01.04.2024. Крім того, факт відсутності заборгованості за кредитним договором також встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2024\~ № 357/6373/24 (яке не оскаржувалося банком і набрало законної сили 11.10.2024). Отже, датою припинення зобов`язання за кредитним договором, та права іпотеки, як похідного зобов`язання, є дата остаточного розрахунку за кредитним договором, а саме 01 квітня 2024 року (дата погашення суми боргу). Такий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, у подібних правовідносинах, у постанові від 17.01.2018 року по справі № 910/27064/15. згідно якого, враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України та належне виконання рішення суду про стягнення боргу, доцільно дійти висновку, що зобов`язання за кредитним договором припинилось у зв`язку з його виконанням. Тотожного висновку дійшов Верховний Суд України, згідно правової позиції у постанові від 07.07.2016 року (справа № 6-118ц16), де вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норми матеріального права у подібних правовідносинах: статей 599 та 625 ЦК України, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що при зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Щодо посилань відповідача на курсову різницю між валютою зобов`язання та валютою зобов`язання визначеного рішенням суду про стягнення боргу. Слід звернути увагу, на те, що курсова різниця, між валютою зобов`язання, та валютою у рішенні суду про стягнення заборгованості, яке виконане, не має жодного впливу на факт припинення зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, виходячи з наступного. Як вбачається із рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2014 року у справі № 357/1428/14-ц, про стягнення заборгованості, із яким банк погодився та не оскаржував, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у національній валюті України - гривні, вказавши, що загальна заборгованість складає 338989,36 гривень, яка включає заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками, комісією та пеню. Вказане свідчить, що банк, реалізуючи свої права на повернення позики (кредиту), з власної волі та дій змінив умови зобов`язання щодо валюти виконання визначивши грошову одиницю зобов`язання - гривню, в якій і було виконання зобов`язання боржником, а кредитором такі кошти були прийняті, проте було здійснено конвертацію в долар США, що не відповідає рішенню суду у справі № 357/1428/14-ц. У постанові Верховною Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, у подібних правовідносинах, від 17.01.2018 року по справі № 910/27064/15 суд дійшов висновку, що розрахований банком розмір заборгованості, станом на 14.05.2014, за кредитним договором та заявлений до стягнення у справі № 924/734/14 в національній грошовій одиниці - гривня, що також підтверджується резолютивною частиною рішення господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014, доказів оскарження прийнятих у справі № 924/734/14 рішення господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014 та ухвали господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014 в матеріалах даної справи відсутні. Тобто банк погодився з вказаними рішеннями щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, саме в грошовій одиниці - гривня. Крім того, рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості. При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги. Верховний Суд також зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню щодо розуміння повноти розміру заборгованості. У зв`язку з наведеним Верховний Суд дійшов висновку про припинення іпотеки у зв`язку з повним фактичним виконанням забезпечувального зобов`язання, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження саме з таких підстав. З огляду на наведені обставини, а також висновки Верховного Суду, у аналогічних правовідносинах, слід дійти висновку про припинення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, належним виконанням, з дати остаточного розрахунку 01.04.2024, з якої в повному обсязі виконане рішення суду. Припинення основного зобов`язання кредитного договору, є наслідком припинення прав за похідним, забезпечувальним зобов`язанням - договору іпотеки, що відповідає положенням норм ч. 1 ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Щодо посилань банку про поширення права іпотеки на заявлені банком вимоги в порядку ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Верховний Суд, у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 186/1376/19 (провадження № 61-7428св20) дійшов висновку, що вирішуючи правове питання, чи забезпечуються іпотекою вимоги кредитора про стягнення 3 % річних, нарахованих за правилами статті 625 ЦК України, суд повинен враховувати умови та правила укладеного між сторонами іпотечного договору. Враховуючи, що вимоги за статтею 625 ЦК України є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не вимогами про відшкодування збитків, іпотекою (як це визначили сторони в укладеному між ними договорі) не забезпечено виконання зобов`язання за вимогами, пред`явленими на підставі статті 625 ЦК України, а отже, у справі, яка переглядається, іпотекою не забезпечені вимоги кредитора, нараховані банком за правилами статті 625 ЦК України. У цьому висновку визначальним є зміст та умови іпотечного договору, в якому сторони дійшли домовленості про перелік вимог кредитора, виконання яких забезпечується встановленою іпотекою. З договору іпотеки квартири не вбачається домовленість сторін за іпотечним договором, про забезпечення вимог банку, пред`явлених на підставі статті 625 ЦК України, а отже, іпотекою не забезпечені вимоги кредитора, які нараховані банком за правилами статті 625 ЦК України. Відповідно до висновку Верховного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 186/1376/19 (провадження № 61-7428св20), за положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права застави в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена на підставі частини першої статті 593 ЦК України, не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), потрібно зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Такий правовий висновок сформулював Верховний Сул України у постанові віл 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, з яким погодився і Верховний Суд, застосувавши його у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження №61- 7769св18), та постанові від 15 травня 2019 року, справа № 462/5804/16-ц, провадження №61- 39342св18. У п. 49 постанови Великої Палати Верховного суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19), суд вирішуючи питання належного способу захисту, у подібних правовідносинах, дійшов висновку, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. У пункті 54 вищевказаної постанови Великою Палатою Верховного Суду наведено висновок про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки (пункт 44 цієї постанови), суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки га виключи і и відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Як вбачається із відомостей з інформаційної довідки № 369652137 від 13.03.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається наявність реєстрації заборони на нерухоме майно, яке зареєстровано на підставі іпотечного договору (реєстраційний номер обтяження 5945029) та реєстрацію обтяження іпотеки (реєстраційний номер обтяження 5945165). З наведених вище правових позицій Верховного Суду, слід дійти висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача, є вимога про визнання іпотеки такою, що припинена і зняття заборони відчуження та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Згідно з ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставці судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки зобов`язання [PERSON] за кредитним договором КІCOGА00000158 від 31.10.2007 припинилося, у зв`язку із належним його виконанням, тому іпотека за договором від 31.10.2007, яким забезпечувалося виконання зазначеного кредитного договору, також є припиненою, що дає підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке було предметом іпотеки. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Наталія Борисівна про визнання зобов`язання припиненим та зняття обтяження підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 4844,80 гривень мають бути покладені на Відповідача.

Outcome: approved