Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений 25 вересня 2018 року з відповідачем [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось. Сімейне життя поступово погіршилось через відсутність порозуміння між сторонами. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Більше двох років проживають окремо. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає шлюб формальним. Тому просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити за нею шлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишили за собою. Відповідач відзиву на позов не подав. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд у порядку загального позовного провадження. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Призначено підготовче засідання на 09.00 год. 24 квітня 2025 року. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Перешкод для вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені Судом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 вересня 2018 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2018 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області за актовим записом № 8. Від спільного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами відсутнє спілкування та взаєморозуміння. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони більше двох років разом не проживають. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Оцінка Суду. Відповідно до положень частини третьої\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та 4\~статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалося. Відносини, які склались між сторонами носять негативний характер. Відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя. Тобто шлюб носить формальний характер. Можливості збереження даного шлюбу немає. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Статтею 113\~СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивачки, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою. З цих підстав,

Outcome: approved