Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

ПАТ «СК «Арсенал Страхування», в інтересах якого діє адвокат Капля А.С., звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 19076,39 грн, які були відшкодовані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes-Benz GLЕ д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Citroen C4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Відносно водія [PERSON] було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz GLЕ, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/203591961 від 14.04.2021. 07.12.2021 відповідач звернулася до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування та надала необхідні документи для проведення виплати страхового відшкодування. За результатами розгляду заяви відповідача та визначення розміру збитків, заподіяних відповідачу внаслідок ДТП, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19076,39 грн. Однак у подальшому за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 у справі № 953/20846/21 закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. За наведених обставин ПАТ «СК «Арсенал Страхування» просить стягнути із [PERSON] раніше виплачене страхове відшкодування, через відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності застрахованої особи [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Представник позивача просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач у судові засідання не з`явилась. Про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного демографічного реєстру. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач не скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 19.10.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes-Benz GLЕ д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Citroen C4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz GLЕ, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/203591961 від 14.04.2021. За повідомленням [PERSON] від 19.10.2021 було складено страховий акт № 006.02412821-1 від 09.12.2021, який ґрунтувався на звіті № 1224 від 04.11.2021 з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Citroen C4, д.н.з. [NUMBER] , та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 19076,39 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 72085469 від 10.12.2021. Підставою для виплати слугувало положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 у справі № 953/20846/21 за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Внаслідок закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП за участю автомобілів Mercedes-Benz GLЕ д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Citroen C4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] . Як наслідок, у позивача не виникло обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Як визначено ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положення ч. 1 ст. 1187 ЦК України визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є - діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як визначено у ст. 6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~п.\~22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положенням ч. 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Окрім того, зазначена позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/21313/16, в якій зазначено наступний висновок: «Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок.» Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Зважаючи на відсутність вини другого учасника ДТП, суд дійшов висновку, що цивільно-правова відповідальність страхувальника (позивача) в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу. Відтак, у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутності у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення за рахунок відповідача, правові наслідки якого врегульовані ст. 1212 ЦК України. Оскільки зазначена правова норма зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved