Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося 28.01.2025 р. через систему «Електроний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 07.11.2020\~р.\~між ТОВ\~«ФК «Авіра\~Груп» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~11161\~про надання\~фінансового кредиту\~який відтворений\~шляхом використання\~ позичальником\~одноразового ідентифікатора\~(електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи договір\~Відповідач підтвердив,\~що він\~ознайомився з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Відповідно до\~п.\~1.1\~Кредитного договору,\~Товариство надає\~Клієнту фінансовий\~кредит в\~гривні (далі\~-\~кредит)\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором\~на наступних\~умовах:\~сума виданого\~кредиту:\~2000,00\~гривень,\~дата надання\~кредиту:\~07.11.2020\~року,\~строк кредиту\~:\~30\~днів,\~валюта кредиту:\~UAH,\~стандартна процентна\~ставка \~2,5\~%\~в день\~або 912,5\~%\~річних.\~Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором,\~станом на\~25.06.2024\~року загальний\~розмір заборгованості\~за Кредитним\~договором №11161\~становить 11600,00\~грн.,\~яка складається\~з:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту в\~розмірі становить\~2000,00\~гривень,\~прострочена заборгованість\~за процентами\~в розмірі\~становить 9600,00\~грн.\~Згідно п.\~2.4.\~Кредит надається\~Клієнту в\~безготівковій формі\~у національній\~валюті на\~реквізити платіжної\~банківської картки,\~вказаної Клієнтом.\~На виконання\~вимог п.\~2.4.\~кредитного договору\~Відповідачем були\~зазначені реквізити\~платіжної банківської\~карти № [NUMBER] \~для перерахування\~кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Представник позивача просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за Кредитним договором № 11161 від 07.11.2020 р. в сумі 11600,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40 гривень. 12.03.2025 р. представник позивача подав суду заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, просить суд стягнути з відповідача 10\~500,00 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в позовній заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.11.2020 р. між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено в електронній формі договір № 11161 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 07.11.2020 року, строк кредиту : 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912,5 % річних. ТОВ «ФК «Авіра Груп» на виконання умов договору відповідно до п.1,4 договору перерахувало на картковий рахунок позичальника зазначений в договорі 2000,00 грн., що підтверджується наданою суду представником позивача довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 р.(а.с.22). Відповідачем умови кредитного договору не виконано. 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 12.10.2022 року укладено додаткову угоду до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року (а.с.17-21).Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копіями договору факторингу та копією витягу з реєстру боржників (а.с.9). 22.05.2024 р. позивачем направлялася відповідачу вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.7), яка відповідачем залишена без реагування. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по кредитному договору за період з 11.07.2020 р. по 25.06.2024 р.(а.с.8) складає 11600,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9600,00 грн. заборгованість за відсотками. У частині першій\~статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.610 цього Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц. Таким чином, позивач ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між відповідачем та ТОВ «ФК «Авіра\~Груп»укладено договір №11161 про надання фінансового кредиту від 17.02.2022 р., згідно з яким сума кредиту становить 2000,00 грн.. Також згідно з п.1.2 зазначеного Договору, строк кредиту становить 30 днів, тобто до 06.12.2020 року. Відповідно до п.1.3 стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім\~ст. 1048 ЦК України, і самим Договором. Будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачем суду не надано, розмір заборгованості не спростовано. В зв`язку із цим суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 2000 грн.\~сума позики, та 1500,00 грн.\~нараховані відсотки за 22 днів кредитування (2000,00грн. х 30 дні х 2,5% = 1500,00 грн.), що разом становить 3500,00 грн. В зв`язку із цим вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. На підставі ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 730,90 грн.: (3500,00 грн. х 2422,40 грн.: 11600,00 грн. = 730,90 грн.). Відповідно до ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023, відповідно до умов якого п. 3.1 вартість такої обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката та розраховується з вартості годи роботи адвоката , яка встановлюється 2000 грн за одну годину фактично витраченого часу, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідачем клопотань про зменшення витрат на правову допомогу суду не направлялося, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в порядку п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України в розмірі 3168,10 грн.: (3500,00 грн. х 10500,00 грн.: 11600,00 грн. = 3168,10 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial