Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про анулювання актового запису про розірвання шлюбу Позов мотивовано тим, рішенням Рівненського міського суду від 27 липня 2000 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23 січня 1988 року Головинською сільською радою Костопільского району Рівненської області, актовий запис№1-розірвано. Дітей залишено на виховання матері. Однак, у зв`язку із тим що між [PERSON] та [PERSON] зберігалися фактичні шлюбні відносини, вони продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, приймали участь у вихованні неповнолітньої доньки, вели спільний бюджет реєстрація розірвання шлюбу в органах ЗАГСу не відбулася. У зв`язку із цим, ухвалою Рівненського міського суду від 23 квітня 2004 року було прийнято відмову [PERSON] від примусового виконання рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Однак, у відповідь на адвокатський запит від 24.10.2023 року позивачу стало відомо про наявність у архіві Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області актового запису №121 про розірвання шлюбу від 22.07.2016 року, складеного на [PERSON] та [PERSON] , однак [PERSON] для оформлення документів про розірвання шлюбу не звертався та свідоцтво не отримував. 09.08.2024 року до відповідача було подано Заяву про анулювання актового запису цивільного стану, однак відповіді не отримано по даний час Внаслідок актового запису про розірвання шлюбу, позивач позбавлений реалізувати свої права, які є похідними від кола прав, якими володіють подружжя і які передбачені відповідними розділами КпШС, СК України, ЦК України, у зв`язку із чим змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 06.02.2025 у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленянм (викликом) сторін. 24.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує щодо задоволення позову з огляду на те, що відповідно до пункту 1 глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 18 жовтня 2000 р. за №719/4940, державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація розірвання шлюбу може проводитись незалежно від строку, що минув після постановляння судом рішення про розірвання шлюбу, яке набрало чинності. Державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, яка подається подружжям або одним з них, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. До заяви додається відповідне рішення суду. Відділом, 22 липня 2016 року було складено актовий запис про розірвання шлюбу №121 від 22 липня 2016 року на [PERSON] та [PERSON] за заявою [PERSON] . Підставою державної реєстрації розірвання шлюбу було рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року, справа №2-3939/2000. Шлюб, який розірвано, був укладений 23 січня 1988 року у виконавчому комітеті Головинської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис N? 1. Відповідно до статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. Громадянка [PERSON] 22 липня 2016 року отримала свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . Відділ склав актовий запис на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року, справа №2-3939/2000 в якому позивачем був [PERSON] . Тобто, виконано рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 08.08.2000 і не було скасоване. Таким чином, відповідач Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не визнає зазначений позов. Розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Рішенням Рівненського міського суду від 27 липня 2000 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 23 січня 1988 року Головинською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис №1-розірвано. Дітей залишено на виховання матері. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 18 жовтня 2000 р. за №719/4940, державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація розірвання шлюбу може проводитись незалежно від строку, що минув після постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, яке набрало чинності. Державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, яка подається подружжям або одним з них, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. До заяви додається відповідне рішення суду. 22 липня 2016 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції було складено актовий запис про розірвання шлюбу №121 від 22 липня 2016 року на [PERSON] та [PERSON] за заявою [PERSON] . Підставою державної реєстрації розірвання шлюбу було рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року у справі №2-3939/2000. У такому випадку, підставою для вчинення оспорюваного актового запису є саме рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Слід наголосити, що позивачем не надано суду доказів щодо скасування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2000 року у справі №2-3939/2000 про розірвання шлюбу між сторонами, тому правові підстави для анулювання актового запису про розірвання шлюбу відсутні. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, з сукупності викладеного вище слідує, що позовні вимоги є необґрунтованими, обставини покладенні в основу позову не підтверджуються долученими до позову доказами, а позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження обґрунтованості позову, тобто позов є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. При цьому інші доводи, викладені позивачем у позовній заяві не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed