Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. Позов обгрунтований тим, що позивач та відповідачка [PERSON] 02.09.2018 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис №5. За час спільного проживання, до укладення шлюбу, в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки на час народження найстаршого сина [PERSON] відповідачка [PERSON] ще офіційно перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , то, відповідно до ст. 122 СК України, останній був записаний батьком дитини. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.11.2010 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що сторони мають лише одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , а позивачка має іншу сім`ю. Для встановлення юридичної визначеності між ним та сином [PERSON] позивач просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , внести зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за № 24 від 09.11.2010, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ", по батькові з " [PERSON] " на " [INFO] ". Представник позивача, адвокат Янчук В.М. подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимоги та розгляд справи в його відсутність . Відповідачка [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] надіслав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність . Представник третьої особи Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Кравчук Л. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку. Як установлено судом відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.11.2010 у цивільній справі № 2-1072/2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачці присвоєно дошлюбне прізвище [PERSON] . Рішення набрало законної сили 30.11.2010. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2010. Актовий запис про його народження складений 09.11.2010 виконкомом Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області за №24, його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . 02.09.2018 позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 5. Позивач вказує, що з 2008 року він та [PERSON] проживають однією сім`єю та мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] вказані обставини не заперечує. Згідно висновку про біологічне батьківство № MGU1394 від 18.12.2024 лабораторії GENECODE diagnostics ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , становить 99,9999999487%. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст.129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34). Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 382/2559/15-ц, та від 19 вересня 2018 року у справі № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Як установлено судом відповідачка [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] . Батьківство позивача щодо свого сина [PERSON] визнає. Згідно висновку про біологічне батьківство № MGU1394 від 18.12.2024 лабораторії GENECODE diagnostics ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , становить 99,9999999487%.. Доказів, які б спростували вказане дослідження, матеріали справи не містять. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані докази підтверджують те, що позивач є батьком [PERSON] , тому позовні вимоги про визнання його батьківства щодо неповнолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як вказувалося, в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду на викладене, суд вважає за можливе виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про [PERSON] як батька дитини та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , змінивши прізвище дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ", по батькові - із " [PERSON] " на " [INFO] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved