Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відмови у встановленні їй індивідуального приладу обліку природного газу в квартирі побутового споживача за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача здійснити за власний рахунок встановлення лічильника та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1\~000\~000 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] вказує, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві спільної часткової власності. У 20924 році вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про встановлення у її квартирі індивідуального лічильника газу, однак відповідей не отримувала. І лише після звернення із відповідними скаргами до Президента України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та голови НКРЕКП відповідач почав надавати відповіді на її заяви, в яких зазначав, що для ведення обліку природнього газу за адресою: [ADDRESS] був встановлений загальнобудинковий лічильник, а тому відсутні підстави встановлювати ще індивідуальний. Однак, позивачу було запропоновано встановити лічильник газу за її власний рахунок за 8500,00 грн. Оскільки позивач є пенсіонером, малозабезпеченою особою, отримує пенсію по інвалідності, в неї не має фінансової можливості сплатити цю суму. Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у встановленні індивідуального лічильника обліку природного газу в її квартирі порушують її права як побутового споживача природного газу та є незаконними. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоду позивач зазначає, що з лютого 2022 року вона не мешкає за місцем реєстрації та не користується газом для приготування їжі, однак змушена кожного місяця збирати та надавати оновлені документи відповідачу на підтвердження факту не проживання за спірною адресою. Позивач вважає, що вона перебуває в нерівних і несправедливих умовах порівняно з іншими мешканцями будинку [ADDRESS] , у яких встановлені індивідуальні газові лічильники, які не проживають у своїх квартирах і яким не потрібно кожного місяця проходити виснажливу процедуру збору і подання документів відповідачу, і яким ціна за природний газ нараховується, виходячи із фактичного споживання. 16.02.2024 [PERSON] звернулась в цент обслуговування клієнтів Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із письмовою заявою та пакетів документів щодо встановлення індивідуального лічильника газу, однак своєчасної відповіді не отримала і лише на початку травня 2024 року їй була надана перша відповідь. Позивач була вимушена приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення цієї проблеми, з неї незаконно вимагали кожного місяця довідку про склад сім`ї. під час воєнного стану взимку і ранньою весною, в мороз, в дощ, під обстрілами і безперервними тривогами вона намагалась потрапити на прийом в абонентський відділ відповідача, стояла під їх [ADDRESS] віддати заяву під підпис, її облаяв секретар, оскільки такого приниження своєї честі та гідності вона ніде не відчувала. Через хамське відношення відповідача нерви позивача не витримували, в неї піднімався тиск, головні болі. Через переохолодження неодноразово застуджувалась, загострювався ревматизм, їй встановлено кардіостимулятор і будь-які хвилювання їй заборонені. При цьому, в цей період в сусідньому будинку відповідач пропонував його мешканцям безкоштовно встановити індивідуальні прилади обліку. Внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився фізичний стан здоров`я позивача, що через довге перевантаження всього організму призвело до стійкої втрати здоров`я, був порушений звичайний спосіб життя, позивач була вимушена докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для обстеження в закладах охорони здоров`я, додатково витрачати кошти на лікування. Позивач оцінює спричинену неправомірними діями відповідача шкоду в 1 млн. гривень. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представником відповідача Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Пелих С.С. подано відзив на позов, в якому зазначено, що позов заявлено необґрунтовано та безпідставно, оскільки положеннями ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано суб`єктів господарювання забезпечити встановлення лічильників газу для населення. Було затверджено план розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах. Першочергово було заплановано встановлення загальнобудинкових лічильників. Згідно акту приймання нового (модернізованого) вузла обліку природного газу га базі вимірювального комплексу від 13.09.2016 за адресою: [ADDRESS] було встановлено вимірювальний комплекс, після завершення тестової експлуатації з 2017 року розпочатий комерційний облік спожитого природного газу за показаннями коректора. В подальшому в ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни щодо оснащення споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу. В будинку [ADDRESS] лише абоненти трьох квартир встановили індивідуальні лічильники газу за власні кошти, іншим абонентам плата за послуги нараховувалась виходячи із показань загальнобудинкового приладу обліку. 05.11.2021 вузол обліку споживання газу було демонтовано для проведення повірки, в подальшому його визнано непридатним, а тому обсяг спожитого газу визначався згідно Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002, граничний термін нарахувань обсягів спожитого газу за нормами даного Тимчасового положення не передбачений. Що стосується вимог про відшкодування шкоду, представник відповідача вказував, що позивачу ще у 2008 році було встановлено групу інвалідності, в червні 2016 року позивач знаходилась на лікуванні у відділенні кардіохірургії, тобто позивач мала проблеми зі здоров`ям більше 10 років до ситуації, що склалась, початок повномасштабного вторгнення також можна розглядати як стрес, тобто позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав, факту заподіяння їй моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру та факту, що такі страждання спричинені безпосередньо порушенням його законних прав. Позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що із твердженнями відповідача вона не згодна, не спростованого жодного її факту, викладеного у позовній заяві. Представником відповідача Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Пелих С.С. подано заперечення на відповідь на відзив [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Закоморна К.О. підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача Харківської міської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» адвокат Зубрич Д.О. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Допитана за клопотанням позивача у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що є рідною сестрою, підтвердила, що здоров`я її сестри погіршилась у зв`язку з ситуацією, яка склалась у зв`язку із відмовою відповідача встановити їй індивідуальний газовий лічильник та необхідністю щомісячно збирати та подавати документи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору міну, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 08.12.1993, реєстровий № 4-15324 та Угоди про визначення ідеальної частини у спільній сумісній власності на квартиру, посвідченої 17.05.2004 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В., реєстровий № 1-775. Інша 1/2 частини квартири [ADDRESS] належить чоловікові позивачу [PERSON] на підставі Договору міни, посвідченого 30.06.2004 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В., реєстровий № 1-1164. Згідно довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , [INFO] , та її чоловік [PERSON] , [INFO] . Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом,\~не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. \~\~ Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість. \~\~ Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.\~Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до п.п.3,4,7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до розділу І Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Харківська міська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є оператором газорозподільної системи починаючи з 01.08.2023, що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Харкова та частини Харківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «Газорозподільні мережи України», виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до п. 2 Постанови НКРЕКП ХМФ ТОВ ГРМУ зобов`язано зокрема прийняти на свій баланс з балансу АТ «Харківміськгаз» вузли обліку природного газу, у тому числі ті, які були встановлені (замінені) та виконувати інші зобов`язання покладені на нього. На виконання вимог зазначеної Постанови ХМФ ТОВ ГРМУ прийняло на баланс від АТ «Харківміськгаз» вузли обліку природного газу та починаючи з 01.08.2023 в повній мірі виконує зобов`язання Оператора ГРМ на території ліцензованої діяльності. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Статтею 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у редакції, що діяла до 19.01.2018, передбачено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Крім того, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у редакції, що діяла до 19.01.2018, визначено, що у разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється зокрема населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у редакції, що діяла до 19.01.2018, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі до 01.01.2018. Таким чином, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. За нормами п. 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газоросподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. За програмою, затвердженою НКРЕКП, для ведення обліку природного газу зокрема за адресою: [ADDRESS] , було заплановано встановлення загальнобудинкового вузла обліку. Відповідно до акту приймання нового (модернізованого) вузла обліку природного газу на базі вимірювального комплексу від 13.09.2016 за адресою [ADDRESS] , був встановлений комплекс вимірювальний КВУ-1.02-G25-40-0.25 заводський №20910. Після завершення тестової експлуатації з 2017 року розпочатий комерційний облік спожитого природного газу за показаннями коректора. При цьому, відповідно до норм ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у редакції, що діяла до 19.01.2018, узгодження встановлення будинкового вузла обліку з мешканцями будинку не передбачалось. 20.01.2018 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 21.12.2017, яким було доповнено новою частиною ст. 2, відповідно до якої з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу визначається відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 за № 620. Нормами п. 5 Тимчасового положення передбачено, що обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: - для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; - для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Кількість осіб у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні для проведення розрахунку та розподілення спожитих обсягів газу визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Інформація про зміну їх кількості подається побутовими споживачами оператору газорозподільної системи до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. Відповідальність за своєчасність та достовірність поданої інформації несе побутовий споживач, що її подає. У разі подання такої інформації із запізненням - вона враховується в наступному розрахунковому періоді без перерахунку минулих періодів. За відсутності зареєстрованих у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні осіб та відомостей щодо офіційного припинення газопостачання на квартиру (будинок) облік спожитого газу здійснюється з розрахунку на одну особу. Згідно з вимогами Тимчасового положення, обсяг спожитого природного газу, мешканцям будинку, «що не мають квартирних лічильників газу, визначається за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Для споживачів, що мають квартирні лічильники газу за показаннями індивідуальних лічильників». Тобто, кожного місяця після отримання показань будинкового вузла обліку, загальний обсяг газу, спожитий мешканцями, розподілявся по всіх квартирах споживачів, де відсутні індивідуальні лічильники газу, враховуючи кількість зареєстрованих осіб. Нормами абз. 6 п. 4 Тимчасового положення передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Відповідно до інформаційної бази ХМФ ТОВ ГРМУ за адресою [ADDRESS] , до 05.11.2021 року у всіх квартирах, окрім квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , де абоненти встановили індивідуальні лічильники газу за власні кошти, споживання газу визначалось за показаннями будинкового вузла обліку. 05.11.2021 на підставі акту контрольного огляду вузла обліку №5/11/21-К3, складеного діючим на той час Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз», лічильник газу КВУ-1.02-G25-40-0.25 заводський №20910 та коректор були демонтовані для проведення повірки. Відповідно до довідки ДП «Укрметртестстандарт» про непридатність законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №39-1-3/79224 від 08.11.2024 комплекс вимірювальний КВУ-1.02-G25-40-0.25 заводський №20910 визнаний непридатним у зв`язку з тим, що не відповідає вимогам додатку А.7.2 «Комплекси вимірювальні КВ. Настанова щодо експлуатування ГРИС.407368.001 НЕ», а саме: «при пропусканні повітря за витрати від Qmin до Qmax покази значення об`єму не збільшуються». Нормами п. 8 Тимчасового положення передбачено, що у разі виявлення представниками оператора газорозподільної системи порушень, пов`язаних з виходом з ладу будинкового вузла обліку, обсяг спожитого газу споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, визначається згідно із середнім обсягом споживання газу за три попередні місяці до моменту виходу з ладу будинкового вузла обліку. У такому порядку здійснюється визначення обсягу спожитого газу до моменту усунення порушень. Таким чином, починаючи з листопада 2021 року, коли будинковий вузол обліку природного газу вийшов з ладу, обсяг спожитого природного газу мешканцям будинку [ADDRESS] , окрім квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , визначається згідно із середнім обсягом споживання газу за три попередні місяці до моменту демонтажу будинкового вузла обліку газу відповідно до вимог п. 8 Тимчасового положення. З метою усунення пов`язаних з виходом з ладу будинкового вузла обліку КВУ-1.02- G25-40-0.25 заводський №20910, ХМФ ТОВ ГРМУ звернулась до підприємства, що здійснює виробництво та сервісне обслуговування вимірювальних комплексів. Відповідно до листа СП «Радміртех», код ЄДРПОУ 31559582, вих. №3816 від 24.04.2023 у зв`язку з порушенням логістичних ланцюжків поставок комплектуючих через бойові дії, на даний час не має технічної можливості проводити роботи з обслуговування, ремонту та відновлення комплексів вимірювальних ультразвукових КВУ. При цьому, ані нормами Тимчасового положення, ані іншими законодавчими нормами не передбачений граничний термін нарахувань обсягів споживання газу за нормами п. 8 Тимчасового положення. Відповідно до п. 5 Тимчасового положення кількість осіб у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні для проведення розрахунку та розподілення спожитих обсягів газу визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Інформація про зміну їх кількості подається побутовими споживачами оператору газорозподільної системи до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. При цьому, відповідальність за своєчасність та достовірність поданої інформації несе побутовий споживач, що її подає. У разі подання такої інформації із запізненням - вона враховується в наступному розрахунковому періоді без перерахунку минулих періодів. За відсутності зареєстрованих у квартирі, іншому ізольованому житловому приміщенні осіб та відомостей щодо офіційного припинення газопостачання на квартиру (будинок) облік спожитого газу здійснюється з розрахунку на одну особу. З огляду на означені норми законодавства вбачається, що підтвердні документи споживачеві необхідно надавати до 25 числа кожного місяця. Відповідач ХМФ ТОВ ГРМУ, не приймав рішення та не встановлював загальнобудинковий вузол обліку за адресою: [ADDRESS] , встановлення загальнобудинкового вузла обліку за вказаною адресою здійснював інший Оператор ГРМ АТ «Харківміськгаз», який був ліцензіатом на той момент. Нормами діючого законодавства не передбачений обов`язок Оператора ГРМ за власні кошти встановлювати індивідуальні вузли обліку у тих квартирах житлового будинку, де вже встановлений загальнобудинковий лічильник газу. При цьому, нормами абз. 6 п. 4 Тимчасового положення передбачено, що у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. Крім того, НКРЕКП у своїх роз`ясненнях звертає увагу, що встановлення лічильників за рахунок газорозподільного підприємства передбачено лише там, де не були встановлені загальнобудинкові лічильники. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави вважати дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу [PERSON] індивідуального приладу обліку неправомірними, а вимоги позивача про зобов`язання встановити їй за кошти оператора ГРМ індивідуальний прилад обліку не ґрунтується на законі, оскільки в цьому будинку згідно плану НКРЕКП визначено встановити загальнобудинковий прилад обліку. Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування їй спричиненої неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодження її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За приписами п. п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого, позивачем має бути доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав, факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру (завданої шкоди) та факту, що такі страждання спричиненні безпосередньо порушенням його законних прав, а також її розмір. Виходячи з вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 82 ЦПК України\~передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Враховуючи викладене, суд вважає заявлені [PERSON] позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed