Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» пред`явило позов до [PERSON] позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 207792,95 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24.06.2020 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500833815. Зазначає, що взяті на себе зобов`язання за кредитом відповідач належним чином не виконує і станом на 27.10.2024 року її заборгованість по кредиту складає 207792,95 гривень. Вказує, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500833815 у розмірі 207792,95 грн., судові витрати в розмірі 2493,52 грн. судового збору та 16911,75 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про розгляд справи належним чином була повідомлена, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2020 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500833815. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. В подальшому, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Судом встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 27.10.2024 року заборгованість відповідача по кредиту складає 207792,95 грн., з яких за кредитом 127212,72 грн., за відсотками 80580,23 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500833815 від 24 червня 2020 року у сумі 207792,95 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь АТ «Сенс Банк» судові витрати у сумі 2493,52 гривень судового збору. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач прохає стягнути з відповідача 16911,75 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «СмартЛекс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до п. 1.1 договору № 1006 від 28.01.2025 про надання послуг замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п.3.1 договору № 1006 від 28.01.2025, а також договір передбачає умови щодо передачі реєстру боржників за актом приймання-передачі в роботу виконавця за відповідними додатками. Разом з тим, представником позивача окрім договору № 1006 від 28.01.2025 жодного додатку які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому в т.ч. відносно передачі матеріалів в роботу по [PERSON] суду не надано, що позбавляє можливість встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні вимог за необґрунтованістю.

Outcome: approved