Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про скасування заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження від 16.12.2024, володіє на праві спільної часткової власності часткою комерційної нерухомості приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності на частку приміщення кафе позивач набула на підставі договору дарування, укладеного з [PERSON] від 29.01.2021 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ходачинським Р.О. Іншою часткою у праві спільної часткової власності на приміщення кафе /А-2/ володіють [PERSON] -1/10 частка кафе і [PERSON] 2/5 частки кафе. Позивач вказує, що вперше, право власності на приміщення кафе /А-2/ було набуто та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2011 року у справі №2-3510/1. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2013 у справі №2-3510/1 за апеляційною скаргою Луцької міської ради, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2011 було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на приміщення кафе /А-2/ загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відмовлено. 29.01.2024 [PERSON] з метою відчуження майна звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О.Є., який того ж числа виніс рішення про зупинення реєстраційної дії на підставі рішення Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2013 у справі №2-3510/1, як рішення на підставі якого винесена заборона про вчинення реєстраційних дій з приміщення кафе /А-2/. Позивач зазначає, що дізналася про існування заборони, про порушення свого права на розпорядження майном тільки 29.01.2024, що позбавило останню оскаржити накладену заборону державним реєстратором. Крім цього, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.2018 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. право власності на земельну ділянку кадастровий номер №0710100000:22:047:0030 на якій розміщене приміщення кафе /А-2/ за адресою: [ADDRESS] , набули [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] розпорядилися цією земельною ділянкою на підставі цивільно-правових угод в результаті чого, позивачу стало належати 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку 0,0224 га, кадастровий номер №0710100000:22:047:0030. З врахуванням викладеного, просить скасувати заборону на вчинення реєстраційних дій щодо приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Одночасно з цим, позивачем подано клопотання про витребування письмових доказів. 03.01.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 30.01.2025 через «електронний суд» від представника відповідача Іщика В.А. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача зазначає, що позовна заява не містить ні доказів, ні інших доводів, про те, що Департамент державної реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради є правонаступником реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, що заборона накладена в інтересах Луцької міської ради, а також, що позовна заява не містить доказів існування заборони на вчинення реєстраційних дій з вказаним приміщенням кафе. 03.02.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області клопотання представника позивача про витребування письмових доказів - задоволено. Зобов`язано Департамент реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради, надати Луцькому міськрайонному суду Волинської області матеріали реєстраційної справи про заборону вчинення реєстраційних дій щодо приміщення кафе /А-2/ загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] .\~ \~ \~ \~ \~12.02.2025 на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2025 про витребування доказів до суду від Департамента реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради надійшла копія матеріалів реєстраційної справи №1708889907101 (а.с. 74-1). У судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримав, наголосив, що заборона на вчинення реєстраційних дій з приміщенням кафе /А-2/ є незаконна, Луцька міська рада втратила інтерес до спірного приміщення кафе, а також, що рішення Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2013 у справі №2-3510/1 не реалізоване, а тому заборона на вчинення реєстраційних дій є неактуальною. Представник відповідача Луцької міської ради у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права не нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності (1/2) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності (1/10) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності (2/5) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою №408239976 від 16.12.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 9, 10). Позивач набула права власності на (1/2) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , 29.01.2021 на підставі договору дарування посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ходачинським Романом Олександровичем, дарувальник - [PERSON] (а.с. 19, 20). [PERSON] набула права власності на (1/2) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , 16.06.2020 на підставі договору дарування посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ходачинським Романом Олександровичем, дарувальник - [PERSON] (а.с. 17, 18). [PERSON] набула права власності на (1/2) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2011 року у справі №2-3510/1. Разом з тим, відповідно до рішенням Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2013 у справі №2-3510/1 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2011 було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на приміщення кафе /А-2/ загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відмовлено. Також, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.2018 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. право власності на земельну ділянку з кадастровим номером №0710100000:22:047:0030 на якій розміщене приміщення кафе /А-2/ за адресою: [ADDRESS] , набули [PERSON] та [PERSON] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] розпорядилися цією земельною ділянкою на підставі цивільно-правових угод в результаті чого, позивачу стало належати 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку 0,0224 га, кадастровий номер №0710100000:22:047:0030. З огляду на викладене, позивач не має права власності на (1/2) приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , оскільки рішення суду, на підставі якого виникло право власності на зазначену позивачем частку, скасовано. Таким чином, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься неактуальна інформація про реєстрацію прав власності приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2011 у справі №2-3510/1, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Волинської області від 06.03.2013. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (статті 13 ЦПК України). Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, у спосіб, який не суперечить закону, при цьому саме позивач визначає спосіб захисту порушеного права. Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. У\~Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать\~Конституції\~і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити\~Конституції\~і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного\~рішення Конституційного Суду України. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Таким чином, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Відтак, позовна вимога про скасування заборони вчинення реєстраційних дій щодо приміщення кафе /А-2/, загальною площею 242,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , не підлягає задоволенню, оскільки позивач не є власником вказаного майна, тому що, рішення суду, на підставі якого виникло право власності на зазначену позивачем частку нерухомого майна, скасовано. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed