Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвокат Врублевський І.О. від імені та в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» подав зазначений позов. Позов мотивував тим, що 24 травня 2022 року між [PERSON] (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» (далі - ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД», позичальник) було укладено Договір № 24/05 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (далі - Договір), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 4 793 814 грн на строк до 24 травня 2023 року. Позичальник зобов`язався використовувати отриману фінансову допомогу в процесі здійснення власної господарської діяльності та повернути її позикодавцю в строк та на умовах, визначених Договором. З травня до липня 2022 року позивачка кількома платежами перерахувала на рахунок відповідача фінансову допомогу на суму 4 792 814 грн. Відповідач не повернув позивачці фінансову допомогу в повному обсязі, чим порушив умови договору. З метою захисту майнових прав позивачка змушена звернутися до суду. На підставі викладеного, представник позивачки просив суд стягнути з ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» на користь [PERSON] заборгованість за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 09 червня 2022 року № 23/05 у загальному розмірі 5 677 458,14 грн, яка складається з: основної суми заборгованості в розмірі - 4 792 814 грн, інфляційні втрати - 643 165,10 грн, 3% річних від простроченої суми боргу - 241 479,04 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 березня 2025 року о 12 год. 00 хв. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 14 квітня 2025 року о 14 год. 30 хв. У судовому засіданні представник позивачки Кравець А.О. позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання. Суд бере до уваги заяву подану керівником ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» Мокійцем А.П. через систему «Електронний суд» 18 березня 2025 року Вх. № 13656, у якій він зазначив, що не заперечує проти факту отримання від позивачки фінансової допомоги за Договором від 24 травня 2022 року № 24/05; підприємство на даний час немає можливості виконати свої зобов`язання через складний фінансовий стан, спричинений важкими економічними умовами, що виникли внаслідок воєнного стану в Україні, не відмовляється від своїх зобов`язань та має намір сплатити суму боргу за першої можливості після стабілізації економічної ситуації та припинення дії воєнного стану. Просив суд взяти до уваги складний фінансовий стан відповідача та об`єктивні причини тимчасової неможливості погашення заборгованості, розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД». Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши представника позивачки, пояснення відповідачки дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.- Суд встановив, що 24 травня 2022 року між [PERSON] (позикодавець) та ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» (далі - позичальник) укладено Договір № 24/05. Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується використати її в процесі здійснення господарської діяльності і повернути в строк, в порядку та на умовах, визначених даним Договором та/або на першу усну вимогу позикодавця. Фінансова допомога надається позичальнику без мети отримання прибутку, є поворотною та безвідсотковою (п. 1.2 Договору). Згідно з п. 2.1 Договору сума фінансової допомоги, що надається на підставі даного договору, встановлюється у розмірі 4 793 814 грн. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що допомога повертається позикодавцеві за першою усною вимогою до 24 травня 2023 року (а. с. 66). Позивачка перерахувала ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» на виконання Договору відповідно до квитанцій до платіжних інструкції на переказ готівки від 24 травня 2022 року № 61771382- 399 900 грн, № 61771601 - 500 000 грн, від 25 травня 2022 року № 61786528 - 900 000 грн, від 31 травня 2022 року № 61839451 - 354 915 грн, відповідно до меморіальних ордерів від 24 травня 2022 року № @2PL632214 - 399 999 грн, від 31 травня 2022 року № @2PL599670 - 359 000 грн, від 09 червня 2022 року № @2PL219748 - 390 000 грн, від 14 червня 2022 року № @2PL411056 - 399 000 грн, від 16 червня 2022 року № @2PL918256 - 340 000 грн, від 23 червня 2022 року № @2PL269734 - 100 000 грн, № @2PL982834 - 340 000 грн, від 05 липня 2022 року № @2PL101836 - 310 000 грн. Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних станом на день звернення до суду з позовом заборгованість відповідача складає - 4 793 814 грн, з 25 травня 2023 року до 27 січня 2025 року інфляційні втрати - 643 165,10 грн, 3 % річних - 241 479,04 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. До договору поворотної фінансової допомоги внаслідок врегулювання подібних за змістом правовідносин в порядку ч. 8 ст. 8 ЦК України підлягають застосуванню (аналогія закону) вимоги норм ЦК України щодо договору позики. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» на користь [PERSON] заборгованості за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 09 червня 2022 року № 23/05 у розмірі 4 793 814 грн. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Таким чином, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Аналізуючи вищенаведені норми ЦК України, слід дійти висновку, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин застосовуються положення ч.2 ст.625 ЦК України. Суд встановив, що ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» зобов`язання за Договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 09 червня 2022 року № 23/05 не виконало. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивачки виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Суд перевіривши розрахунок наданий представником позивачки, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі - 643 165,10 грн, 3 % річних - 241 479,04 грн є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує, що відповідач не надав суду обґрунтованого розрахунку чи доказу на спростування розрахунку представника позивачки. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, а також, те, що відповідач не заперечує проти факту отримання від позивачки фінансової допомоги за Договором від 24 травня 2022 року № 24/05, не відмовляється від своїх зобов`язань, встановивши, що відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. [PERSON] за подачу позову сплатила судовий збір у розмірі 12 112 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27 січня 2025 року №661Р-Е422-281Т-СК5Х. Таким чином, із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 12 112 грн.

Outcome: approved