Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

11 березня 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції. У шлюбі між Позивачем та Відповідачем народився [INFO] син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. З початку 2022 року, Позивач та Відповідач мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують сімейні відносини як подружжя. На даний час між сторонами відсутнє почуття любові та порозуміння, що унеможливлює подальше збереження шлюбних відносин. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 травня 2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №549, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають сина- [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що спільне життя припинено, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, майнових спорів немає. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, який не просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір, суд вважає, що судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved