Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 30 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором кредитної лінії № 00-10082108 від 01.11.2023 у розмірі 19 250,00\~ (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок та судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , уклавши з ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" 01.11.2023 кредитний договір № 00-10082108 та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М.М. від 31.01.2025, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Богуславського районного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025, головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 03.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України (а.с. 168). 10.03.2025\~ відповідач [PERSON] надіслав до суду через систему "Електронний суд" відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС». У відзиві вказав, що дійсно 01.11.2023 він уклав договір кредитної лінії № 00-10082108 з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» у формі електронного документа з використанням електронного підпису. В обґрунтування позиції зазначив, що детальним описом розрахунку заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» передбачено, що у період з 01.11.2023 по 22.01.2024\~ за кредитним договором було нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 10 625,00 грн., а згідно з детальним описом розрахунку заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» у період з 22.01.2024 по 16.08.2024 за Кредитним договором було нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 3 625,00 грн. Таким чином, загальний розмір нарахованих відсотків за користування Кредитом за період з 01.11.2023 по 16.08.2024 становить 14 250,00 грн. Разом з тим, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, та п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, нарахування позивачем відсотків за не виконання зобов`язання за договором та користування кредитом в розмірі 14 250,00 грн у період з 01.11.2023 по 16.08.2024 є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що представником позивача не надано ані квитанції до прибуткового касового ордера, ані платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, що свідчить про відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, 10.03.2025 судом отримано від відповідача [PERSON] клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, що було надіслано відповідачем через систему "Електронний суд", в якому він посилаючись на положення Цивільного кодексу України, просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до розміру 3 000,00 грн. 14.03.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача Тараненко А.І. подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що відсотки нараховані неправомірно, однак всі відсотки нараховані у відповідності до пунктів кредитного договору та в період визначений пунктом 1.3. договору №00-10082108 від 01.11.2023. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що до позовної заяви позивач долучив договір про надання професійної правничої допомоги, свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність адвоката, таким чином, підтвердивши повноваження. Крім того, до позовної заяви долучено Акт прийому-передачі наданих послуг (додаток до позовної заяви №20), тому витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем документально підтвердженні. При цьому, представник позивача посилався на позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №178/1522/18, про те що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» «ЕЙС» в повному обсязі та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором і судові витрати по справі. Також, 14.03.2025 від представника позивача Тараненко А.І. до суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення\~ на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому представник просив в задоволенні клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача відмовити, оскільки\~ розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, адвокат по справі виконав належну та достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01 листопада 2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 00-10082108 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» надало позичальнику кредит в сумі 5 000, 00 грн. строком на 120 днів зі зниженою відсотковою ставкою 0,4 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та стандартною процентною ставкою 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, також за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 250,00 грн. Затверджено графік платежів, а також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 32-39, 72-74). 01 листопада 2023 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-10082108 від 01.11.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ". Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 204/09 від 09.09.2024 року про проведення транзакції у сумі 5 000,00 грн. 01.11.2023 на картковий рахунок відповідача, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (а.с. 77-87). ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за Договором кредитної лінії виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач порушив умови договору та своєчасно не вносив кошти для погашення заборгованості. 22 січня 2024 року ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» уклали договір факторингу №22-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «МАКС КРЕДИТ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 16 серпня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (Додаток 16). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 19 250,00 грн. Всупереч умов договору № 00-10082108 від 01.11.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі - 19 250,00 грн яка складається з наступного: 5 250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 14 000,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 108). Так, судом встановлено та визнається відповідачем - факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів в розмірі 5 000,00 грн. на умовах узгоджених сторонами договору. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Разом з тим, вищезазначені норми не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора. Отже, протилежні доводи сторони відповідача щодо неправомірного нарахування відсотків в розмірі 14 250,00 грн у період з 01.11.2023 по 16.08.2024 не можуть бути прийняті судом до уваги. Відсотки не являються відповідальністю за невиконання зобов`язання, а є платою за кредит та входять до складу зобов`язання позичальника щодо сплати кредиту, що також передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, суд звертає увагу на те, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору в електронній формі, у зв`язку з чим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитним договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Невизнання відповідачем позову та заперечення, щодо обґрунтованості позовних вимог суд розцінює, як спосіб захисту власних інтересів, оскільки заперечення відповідача подані ним у відзиві на позов спростовані поданою позивачем відповіддю на відзив та матеріалами справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, а також зважаючи на те, що відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 00-10082108 від 01.11.2023 в розмірі 19 250,00 грн., яка складається з наступного: 5 250,00 грн. заборгованість по кредиту; 14 000,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18. При цьому, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7 000, 00 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024, додатковою угодою № 19 до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024, актом прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012, копією довіреності від 04.12.2024 (Додаток 18, 19, 20, 21, 22). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач подавав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому посилаючись на положення Цивільного кодексу України обґрунтував, що заявлений до стягнення розмір витрат з надання професійної правничої допомоги - 7 000,00 грн є неспіввісним зі складністю даної справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved