Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Єлісєєв Д.О. зазначив, що 11.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб, який зареєстрований у Воєводстві Лодзинське Відділом РАЦС Лодзь, про що було видано Виписку з акту про укладання шлюбу АG №8697849. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Просить суд розірвати шлюб між сторонами через несумісність поглядів на сімейне життя, у зв`язку із чим в сім`ї виникали часті сварки і конфлікти, що призвело до розпаду сім`ї. Вказує, що подружніх відносин сторони не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення з відповідачем. Також зазначає, що [PERSON] звертався до суду в Республіці Польща з позовом про розірвання шлюбу. Однак суд відмовив у відкритті провадження на підставі Договору між Республікою Польща та Україною про юридичну допомогу і юридичні відносини в цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року. Згідно з положеннями цього Договору, у справах про розлучення компетентним є орган тієї держави, громадянами якої є подружжя на момент подання позову. Оскільки позивач та відповідач є громадянами України, польський суд визнав відсутність юрисдикції польських судів у цій справі та відмовив у її розгляді. Заяви (клопотання) учасників процесу по суті справи. Разом з позовною заявою від представника позивача - адвоката Єлісєєва Д.О. до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу без його участі та за відсутності позивача, позовну заяву підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 11.09.2020 року уклади шлюб, який зареєстрований у Воєводстві Лодзинське Відділом РАЦС Лодзь, про що було видано Виписку з акту про укладання шлюбу АG №8697849. До матеріалів справи додано вказану виписку з апостилем та переклад на українську мову. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується випискою з акту про народження [NUMBER] , яка видана у Воєводстві Лодзинське Відділом РАЦС Лодзь від 07.01.2022 року, копія виписки та переклад на українську мову додано до позовної заяви. Позивач [PERSON] звертався до суду в Республіці Польща з позовом про розірвання шлюбу. Однак суд відмовив у відкритті провадження на підставі Договору між Республікою Польща та Україною про юридичну допомогу і юридичні відносини в цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року, до матеріалів справи додано постанову іноземного суду та її переклад на українську мову. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 5 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ст. 63 Закону України «Про Міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст. 24 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 (Договір ратифіковано Постановою ВР N 3941-XII від 04.02.94) (надалі Договір від 24.05.1993 року) форма укладення шлюбу визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб. Умови укладення шлюбу визначаються для кожної із осіб, що вступають до шлюбу, законодавством Договірної Сторони, громадянином якої вона є. Відповідно до п.1 та п. 3 ст. 25 Договору від 24.05.1993 року особисті і майнові стосунки подружжя визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в час подання клопотання. В справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками подружжя, в випадку, передбаченому пунктом 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, громадянами якої було подружжя в час подання заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільно не проживають, сім`я фактично розпалася. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки за результатами розгляду справи. Суд враховує, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved