Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Моторного транспортного (страхового) бюро України (далі - МТ СБУ), третя особа - [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача МТ СБУ на свою користь грошові кошти на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у сумі 308 464,62 грн, з яких: 127 564,62 грн - відшкодування матеріальної шкоди, 100 500,00 грн - відшкодування моральної шкоди, 80 400,00 грн - страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, та судові витрати, що складаються із витрат на отримання висновку експерта у розмірі 12 000,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] близько 18-00 год. на проїжджій частині автодороги сполученням «Краматорськ-Лозова» зі сторони м. Лозова у напрямку смт. Олександрівка та території Краматорського району Донецької області, на ділянці дороги на відстані 2 км 300 м від АЗС «Нефтегазторг», розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, смт. Олександрівка, вул. Центральна, 112, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mitsubishi Outlander Elegance», європейський реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив її на посаді навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 12 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] , та автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у салоні якого також перебував малолітній [PERSON] , [INFO] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , загинули від отриманих травм. Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року по справі № 933/782/23 встановлено, що своїми необережними діями, що виразилися в порушенні вимог пункту 10.1,11.3 Правил дорожнього руху України, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 159 564, 62 грн, на відшкодування моральної шкоди - 2 000 000,00 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована. Водночас, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована полісом серії АР № 3946189, страховик - АТ «СК «Країна». 06 лютого 2024 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з легкового автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер [NUMBER] , що належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04 грудня 2021 року. 18 серпня 2023 року позивач звернулася до МТ СБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Повідомленням від 06 березня 2024 року № 3-01б/8522 [PERSON] відмовлено у здійсненні регламентної виплати по справі № 95401, вказано, що МТ СБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки судом уже визначено особу, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас, серед підстав для відмови у здійсненні регламентної виплати, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачено визначеної відповідачем підстави. Під час проведення досудового слідства та судового розгляду [PERSON] не намагався в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду. Оскільки [PERSON] є військовослужбовцем, на нього поширюються положення пункту 13.1 статті 13 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність загиблого [PERSON] на момент ДТП була застрахованою, тому МТ СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих має відшкодувати встановлену матеріальну шкоду, в межах ліміту страхового відшкодування за шкоду завдану майну потерпілого. Визнання [PERSON] винуватим у вчиненні злочину та стягнення з нього майнової шкоди ніяк не протирічить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З метою додержання статті 3 вказаного Закону необхідно забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих, та захистити майнові інтереси страхувальника. Здійснення страхового відшкодування за винну особу МТ СБУ забезпечуватиме ефективне виконання судового рішення та матиме підстави для стягнення коштів з винної особи у порядку регресу. Окрім матеріальної шкоди позивачу також заподіяно моральні страждання. Батьки загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] отримали регламентну виплату від МТ СБУ у зв`язку зі смертю їх сина. Водночас, позивачеві у здійсненні такої виплати відмовлено. Грошова оцінка моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] складає 80 400,00 грн та має бути розподілена між його батьками та позивачем, тому сума, що підлягає стягненню складає 20 100,00 грн. У зв`язку із загибеллю сина [PERSON] позивачеві має бути компенсовано 80 400,00 грн. Тому, на користь позивача підлягає стягненню 100 500,00 грн на компенсацію заподіяної моральної шкоди. Також позивач має право на отримання страхового відшкодування як утриманець померлого чоловіка, з розрахунку 36 мінімальних заробітних плат, тобто 241 200,00 грн, що підлягають розподілу на трьох осіб по 80 400,00 грн. На підставі викладеного позов просила задовольнити та стягнути з МТ СБУ 127 564,62 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 180 900,00 грн на відшкодування моральної шкоди, що разом складає 308 464,62 грн та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали. 30 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Майоров С.В., за допомогою системи «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків (вхід. від 01 жовтня 2024 року № 53550). До заяви додано інформацію про фактичне місце перебування третьої особи [PERSON] , чим виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 06 листопада 2024 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Майорова С.В., яка містила повідомлення про те, що третя особа - [PERSON] умовно-достроково звільнений від відбування покарання та змінив місце свого фактичного перебування, проходить службу в Збройних Силах України, військова частина [NUMBER] . 11 листопада 2024 року до суду від МТ СБУ надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що повністю не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами. Положеннями статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків, за яких МТ СБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року по справі № 933/782/23 саме на [PERSON] покладено обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Вироком встановлено, що кошти за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду стягуються з обвинуваченого. При цьому, вирок суду, що набрав законної сили, є обов`язковим і підлягає безумовному виконанню на всій території України. Водночас, вказаним вироком на МТ СБУ не покладено на МТ СБУ обов`язку відшкодування шкоди. Оскільки вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 22 грудня 2023 року по справі № 933/782/23 задоволено вимоги позивача про стягнення матеріальної і моральної шкоди, то зобов`язання МТ СБУ з відшкодування шкоди є припиненими у зв`язку із повним відшкодуванням шкоди. У разі відшкодування шкоди МТ СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, [PERSON] буде нести подвійну відповідальність за свої дії, а саме стягнення за вироком суду та регрес ний позов МТ СБУ. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідач зазначив, що статтею 27 Закону № 1961-IV передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Водночас, нормою статті 41 вказаного закону передбачено, що МТ СБУ відшкодовує моральну шкоду, зокрема, заподіяну особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону. З урахуванням положень підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV, автомобіль [PERSON] не є таким автомобілем, що підпадає під підпункт «в» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV. Потерпілий у даній справі мав би право на отримання відшкодування, визначеного статтею 27 Закону № 1961-IV від МТ СБУ у тих випадках, коли б були наявні підстави, передбачені пунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV - у даній справі такі підстави відсутні, оскільки звернення з позовом хоча й ґрунтується на підпункті «г» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV, проте обвинувачений не належить до категорій осіб, на яких поширюється пункт 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV. Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника відповідач зазначив, що МТ СБУ здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Водночас, відповідно до статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. З урахуванням положень статті 75 СК України та статті 31 Закону № 1961-IV, документів на підтвердження право [PERSON] на утримання від загиблого до матеріалів справи не долучено. Позивач не довів наявності потреби в годувальнику та приналежності до кола осіб, що віднесені до тих, які мають право на утримання. На підставі викладеного у задоволенні позову просили відмовити, стягнути з [PERSON] на користь МТ СБУ судові витрати у сумі 2 000,00 грн. Правом на подання відповіді на відзив позивач [PERSON] та її представник не скористалися. Третя особа - [PERSON] , правом на подання пояснень по суті справи не скористався. Конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі, що надсилався за адресою місцезнаходження військової частини [NUMBER] , [PERSON] отримав 02 грудня 2024 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Строки для подання відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved