Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 19.12.2019 по 12.12.2024 в сумі 299 107,75 грн. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28.02.2020 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/2 частини від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак, через несплату аліментів станом на 19.11.2024 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 19.12.2019 по 12.12.2024 становить 598 215,50 грн, що складається із загального боргу 299 107,75 грн та штрафу у розмірі 299 107,75 грн. За розрахунками позивача, загальна сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених відповідачем на її користь аліментів за кожен день прострочення за період з 19.12.2019 по 12.12.2024 становить 5 319 251,47 грн, яку позивач вважає необхідним стягнути у межах загального боргу 299 107,75 грн на свою користь. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року відкрито спрощене провадження за вищевказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У Шевченківському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з 30 листопада 2023 року перебуває на виконанні виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 756/16606/19 від 28.07.2023 про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/2 частини від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 19.12.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до розрахунків державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Алексеєва В.В. від 19.11.2024 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 19.12.2019 по 12.12.2024 становить 598 215,50 грн, що складається із загального боргу 299 107,75 грн та штрафу у розмірі 299 107,75 грн. За приписами ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Виходячи з вищевказаних положень, судом проведено власний розрахунок суми неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] перед [PERSON] аліментів за кожен день прострочення за період з 19.12.2019 по 12.12.2024, який становить 5 319 251,47 грн. Враховуючи межу 100 відсотків заборгованості по аліментам, що встановлена ст. 196 СК України, суд не вбачає доцільним стягувати пеню по аліментам у більшому розмірі, ніж загальна сума заборгованості по вказаним аліментам. Оскільки розмір пені перевищує суму основного боргу, тому суд уважає правильним позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 299 107,75 грн. На підставі ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2 991,08 грн.

Outcome: approved