Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги аргументує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його дитини: [PERSON] , [INFO] . Відповідач не займається вихованням дитини, дитину утримує мати [PERSON] . За таких обставин позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився, повідомлення про виклик до суду неодноразово надсилалися за місцем офіційної реєстрації та за фактичним місцем проживання, а також опубліковувалися на офіційному веб-сайті суду. Представник третьої особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечували щодо задоволення позовних вимог та просили прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 19 липня 2014 року між позивачем та відповідачем, був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.04.2016 року (справа №750/11242/15). В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте зараз проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне проживання особи без реєстрації від 17.07.2024 за №1-447/07/24, виданою Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради. Починаючи з липня 2015 року, сторони спільного господарства та бюджету не ведуть і проживають окремо. Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 2004.2016 року (справа №750/11242/15) з відповідача стягнуті на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з 12.11.2015 року і до досягнень дитиною повноліття. Як вбачається з Протоколу проведення психологічної діагностики [PERSON] , [INFO] , учениці 4-го класу Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №35, виданого 12 липня 2024 практичним шкільним психологом у дитини психологічний стан досить стабільний, стан спокійний, на всі питання відповідає з інтересом. При згадці про зустріч зі своїм психологічним батьком, дівчина не виявила зацікавленості, пізніше в розмові про нього у дівчинки посилилось хвилювання (почала затримувати дихання та нервово перебирала олівці на столі). Симптоми припинилися коли знову повернулися до інших тем розмови (школа, друзі, улюблені ігри, сім`я). Дівчинка сприймає свого біологічного батька, як сторонню людину. Проте, нинішнього чоловіка позивачки дитина називає татом (а.с. 15). Отже, відповідач після припинення шлюбних відносин, жодного разу не відвідував дитину, на зв`язок з позивачем не виходив, щоб поцікавитись життям, розвитком дитини, що підтверджується зокрема показами неповнолітньої [PERSON] , допитаної безпосередньо у судовому засіданні і яка показала, що фактично не знає свого біологічного батька і навіть не зможе його впізнати при ймовірній зустрічі. Відповідно до довідки про фактичне проживання особи без реєстрації від 17.07.2024 за №1-447/07/24, виданою Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, [PERSON] , [INFO] разом з позивачем, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації. Відповідно до інформації стосовно [PERSON] , [INFO] , наданої директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №35, викладеної у довідці від 18.04.2024 за №01-25/2-119, що за період навчання [PERSON] , [INFO] , у навчальному закладі з 01.09.2021 по теперішній час батько, [PERSON] , до навчального закладу не приходив, класних та загально шкільних заходів не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Мати, [PERSON] , спілкується з класним керівником, відвідує всі заходи, піклується про успішність доньки, забезпечує її всім необхідним для освітнього процесу, робить усе залежне від неї для створення необхідних умов проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно довідки, виданої 09.07.2024 директором Громадської організації «Школа моделей ВН» [PERSON] , [INFO] , навчається в модельній школі більше 1 року. Батько [PERSON] на заняття доньку не приводив, з викладачами ніколи не контактував. Мати, [PERSON] , приводить та забирає дитину з занять, спілкується з викладачами та щомісяця оплачує навчання в модельній школі. Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 11.07.2024 за №01-14/589, під час оглядів та/або у разі необхідності надання медичної допомоги, проведення профілактичних щеплень дитина, [PERSON] , [INFO] , приходять у супроводі матері [PERSON] , про що свідчать записи у Ф.№112/о «Історія розвитку дитини». Таким чином наведені вище докази у своїй сукупності, дають підстави суду вважати, що тільки мати повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Згідно з інформацією Чернігівського районного управління поліції, звернень відповідача [PERSON] щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною не надходило. Оцінюючи висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , суд відноситься до нього критично з огляду на таке. З висновку вбачається, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] двічі розглядалося на засіданні комісії з питань захисту дитини. Позивачка [PERSON] наполягала на необхідності позбавлення відповідача батьківських прав через його ухилення від виконання батьківських обов?язків. При цьому батько на засідання комісій двічі не з?являвся, про причини своєї неявки не повідомляв, хоча і запрошувався належним чином. В телефонному режимі відповідач повідомив, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки. Крім цього, висновок містить фактичний виклад обставин, які встановлені судом, а саме фактичне самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки вихованням дитини займається виключно матір. Разом з тим, висновок містить твердження щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, яке є передчасним, оскільки батьком не вживалися превентивні заходи впливу відносно матері. Отже, висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] на переконання суду є очевидно незрозумілим, не логічним та складеним поверхово, а тому не може взятий до уваги. Також суд зауважує, що відповідач [PERSON] двічі не з?явився на засідання комісії з захисту прав дитини та будучи достеменно обізнаним про розгляд справи в судовому порядку (а.с. 35), жодного разу в судове засідання не з`явився, правом надати свої пояснення та висловити заперечення щодо предмету позову не скористався. Згідно роз`яснень п. п.15, 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач, являючись батьком їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у вихованні дитини, не створює для неї належних умов проживання, не піклується про її стан здоров`я, не цікавиться і життям, не спілкується з нею протягом тривалого часу, не проявляє батьківського піклуванні хоча має таку можливість, не приймає участі у додаткових витратах на дитину, тобто відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своє доньки. Наведене свідчить, що відповідач в порушення ст.ст.150, 155 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти. Факт ухилення відповідача від виховання та утримання дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved