Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

\~\~ \~\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є дружиною [PERSON] . Відповідно до рішень виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 08.10.1997 року №118 та від 31.12.1997 року №146 садівничому товариству «Литейщик» було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 10,3 га, з яких для ведення садівництва 9,6га та 0,7 га для ведення городництва та надано у постійне користування земельну ділянку площею 16,0 гектарів для городництва. [PERSON] був членом садівничого товариства та відповідно мав право на користування земельною ділянкою площею 0,08 га, що підтверджується довідками від 01 грудня 2009 року та 14 березня 2022 року. ЇЇ чоловік в 1992 році побудував садовий(дачний) будинок [ADDRESS] , будинок розташований на земельній ділянці,яка була відведена для будівництва садових будинків. Починаючи з травня 2004 року вони проживати з [PERSON] , у тому числі і користуватися садовим (дачним) будинком [ADDRESS] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після смерті чоловіка і по сьогоднішній день, вона користується садовим будинком добросовісно, відкрито та безперервно, мешкає в ньому, проводить поточний ремонт, доглядає за земельною ділянкою, сплачує необхідні платежі. На підтвердження того, що вона добросовісно, відкрито та безперервно володію вище вказаним нерухомим майном було замовлено технічний паспорт від \~01.08.2022 року, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «БТІ ГРУП» на садовий будинок в садівницькому товаристві «Литейщик», останній розташований на земельній ділянці № [NUMBER] площею 443кв.м., загальна площа будинку становить 39,1 кв.м. Відповідно до Витягу будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 01.08.2022 року містить інформацію про садовий будинок. Тому, позивачка просить визнати право власності в порядку набувальною давності. Відповідач Садівниче товариство «Литейщик» про день слухання справи сповіщена належним чином; відзиву чи пояснень до суду не надходило. Відповідач Верхньодніпровська міська рада про день слухання справи сповіщена належним чином; відзиву чи пояснень до суду не надходило. Дослідивши докази по справі, вивчивши матеріали суд встановив, що позивачка була дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 122 від 30 грудня 2019 року. Відповідно до рішень виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 08.10.1997 року №118 та від 31.12.1997 року №146 садівничому товариству «Литейщик» було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 10,3 га, з яких для ведення садівництва 9,6га та 0,7 га для ведення городництва та надано у постійне користування земельну ділянку площею 16,0 гектарів для городництва. [PERSON] був членом садівничого товариства та відповідно мав право на користування земельною ділянкою площею 0,08 га, що підтверджується довідками від 01 грудня 2009 року та 14 березня 2022 року. Чоловік позивачки в 1992 році побудував садовий(дачний) будинок [ADDRESS] , будинок розташований на земельній ділянці,яка була відведена для будівництва садових будинків. Починаючи з травня 2004 року вони проживати з [PERSON] , у тому числі і користуватися садовим (дачним) будинком [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), що про зроблено відповідний актовий запис № 468 від 03 серпня 2021 року. Після смерті чоловіка і по сьогоднішній день, позивачка користується садовим будинком добросовісно, відкрито та безперервно, мешкає в ньому, проводить поточний ремонт, доглядає за земельною ділянкою, сплачує необхідні платежі. Позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володію вище вказаним нерухомим майном, виготовила технічний паспорт від \~01.08.2022 року, виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю «БТІ ГРУП» на садовий будинок в садівницькому товаристві «Литейщик», останній розташований на земельній ділянці № [NUMBER] площею 443кв.м., загальна площа будинку становить 39,1 кв.м. Відповідно до Витягу будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 01.08.2022 року містить інформацію про садовий будинок. Відповідно до листа КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради інформація про право власності на садовий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року відсутня. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: садовий будинок [ADDRESS] відомості про власника або користувача, наявність іпотек чи заборон відчуження вказаного нерухомого майна відсутні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Висновок Верховного суду України від 01.11.2017 справа №569/150/16-ц. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником; - володіння повинно бути відкритим, тобто особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння повинно бути безперервним, тобто воно не повинно перериватися протягом всього строку набувальної давності. За набувальною давністю може набуватися право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 28 березня 2019 року справа № 215/5451/16-ц. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 206/1441/17 від 03.04.2019. Подібний висновок міститься у рішенні Верховного Суду, справі № 703/6177/15-ц від 06 червня 2018 року. Згідно з нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковою умовою виникнення права власності на будь-який об`єкт нерухомого майна є його державна реєстрація. Проте для житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, процедура має свої особливості. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивачки щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи вище викладене, норми чинного законодавства,

Outcome: approved