Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

28.05.2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), Державного історико-меморіального Лук`янівського заповідника про встановлення фактів родинних відносин та визнання користувачем місця поховання. Ухвалою суду від 12.02.2025 року залишено без розгляду позов [PERSON] в частині вимог до Комунального підприємства "Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації). В позовних вимогах позивач просить: -встановити факт родинних відносин а саме, що [PERSON] , [INFO] смерті є дідусем [PERSON] ; -встановити факт родинних відносин а саме, що [PERSON] є бабусею [PERSON] ; -встановити факт родинних відносин а саме, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] смерті є сином [PERSON] та [PERSON] ; -визнати позивача користувачем місця родинного поховання на цвинтарі «Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник», що розташоване за адресою: [ADDRESS], [INFO] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що батько позивача - [PERSON] помер у віці 61 рік , [INFO] у м.Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Батько похований на Лук`янівському цивільному кладовищі м.Києва, [INFO] . Батька поховано між похованнями його матері [PERSON] ([INFO] ) та його батька [PERSON] ([INFO] ). Як зазначає позивач, 21.06.2007 року він отримав на своє ім`я посвідчення про місце захоронення про те що на [INFO] похований [PERSON] (батько позивача), що помер [INFO] . 27.07.2007 року позивач на власне ім`я отримав посвідчення про місце захоронення, про те, що на [INFO] похована [PERSON] (бабуся), що померла [INFO] . Також позивач вказує, що враховуючи його поважний вік, він переймався питанням чи можна у разі його смерті, поховати до батька та діда і баби на Лук`янівському цивільному кладовищі, але отримав письмову відповідь від 24.01.2023 р. за № 1 в якій зазначено, що він не є користувачем місць поховання, оскільки відсутні свідоцтво про смерть [PERSON] ([INFO].) та [PERSON] ([INFO].). Для отримання повторного свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] позивач звертався із запитами, однак отримав лише інформацію про наявність актового запису про смерть. Позивач вказує, що надані до позову документи підтверджують факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабусею позивача. Бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією актового запису. В позовній заяві позивач зазначає, що він не має можливості отримати копію свідоцтва про народження [PERSON] . Державний історико-меморіальний [PERSON] заповідник не визнає позивача користувачем місця родинного поховання, що розташоване на Лук`янівському цивільному кладовищі цвинтарі [ADDRESS], [INFO], [INFO]. В той же час позивач вказує, що він протягом 60-ти років виконує догляд за місцем поховання своїх рідних. Місце поховання доглянуте та впорядковане. Встановлено три цоколі залиті бетоном та оздоблені сірою плиткою, виконані три надмогильні споруди у вигляді хрестів із зазначенням даних особи яка померла, встановлені надмогильні таблички з прізвищами померлих, висаджені квіти та дерева. Зазначені обставини підтверджуються світлинами з місця родинного поховання. Так позивач в позові зазначає, що він має поважний вік і турбується про те, щоб його поховали біля батька, діда та баби. Без свідоцтва про смерть баби - [PERSON] та діда - [PERSON] , встановлення факту родинних відносин та визнання позивача користувачем місця поховання відповідач не надасть дозволу рідним провести поховання позивача на «Лук`янівському кладовищі». З огляду на зазначене позивач вважає, що як онук, та син померлих рідних, який на протязі 60 років виконував догляд за місцем поховання бабусі, діда та батька, має право отримати свідоцтво про визнання його користувачем родинного поховання, оскільки адміністрація кладовища не визнає його користувачем місця родинного поховання та не дозволили захоронити рідних. 16.10.2024 року до суду надійшов відзив Комунального підприємства "Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник" в якому уповноважений представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, позивач зазначає що на території заповідника поховані троє його родичів (дід, баба та батько), однак слід звернути увагу на той факт що могили розташовані не підряд, не мають спільної огорожі, та між могилами родичів позивача знаходяться могили інших громадян. Відповідно у разі задоволення позову буде порушено права користувачів місця поховання осіб похованих між могилами родичів позивача. В тексті позову позивач зазначає про відсутність свідоцтв про смерть діда та баби, однак не надає докази неможливості їх отримання. Крім того, позивач не зазначає про наявність інших живих родичів його покійних діда та баби які можуть мати оригінал свідоцтва про смерть або які можуть бажати набути статус користувачів місця поховання. Відповідь на відзив до суду не надходила. У судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, визначених у відзиві. В подальшому, представник визнав позов в частині визнання позивача користувачем місця поховання [PERSON] - [INFO]. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] в м.Києві та його батьками є: [PERSON] , [INFO] (батько, помер [INFO] та захоронений на Лук`янівському кладовищі на [INFO] ) та [PERSON] (мати). [PERSON] , [INFO] помер [INFO] та захоронений на Лук`янівському кладовищі на [INFO] . [PERSON] померла в [INFO] та захоронена на Лук`янівському кладовищі на [INFO] З довідки, виданої Комунальним підприємством "Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник" 24.01.2023 року, вбачається, що [PERSON] не є користувачем місць поховання [PERSON] та [PERSON] , розташованих на території Комунального підприємства "Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник" через відсутність свідоцтв про їх смерть, а тому не може здійснювати дії, передбачені Законом України «Про поховання та похоронну справу». Таким чином адміністрація Лук`янівського кладовища не визнає позивача користувачем місця родинного поховання, що розташоване на цвинтарі Комунального підприємства "Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник", [ADDRESS] [INFO]. Для вирішення питання щодо визнання позивача користувачем місця родинного поховання на Лук`янівському кладовищі, він звертався до різних організацій та установ для отримання документів, що підтверджують факт народження та смерті його дідуся та бабусі. З матеріалів справи вбачається, що позивач не має можливості отримати копії свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] . В позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] є його бабусею, [PERSON] є його дідусем та відповідно вони є батьками [PERSON] (батька позивача). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні повністю підтвердили факт, що [PERSON] , який помер в [INFO] є дідусем [PERSON] та [PERSON] є бабусею [PERSON] , а також, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. Частинами 1, 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між ним та померлими є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про визнання користувачем місця поховання, то слід зазначити наступне. Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон), користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. За приписами ст.11 зазначеного Закону, поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. У відповідності до положень ст. 25 Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки відсутність у позивача свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] позбавляє його права здійснити дії, пов`язані з використанням місця поховання, що передбачено ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а також враховуючи що між [INFO] та [INFO] здійснено захоронення сторонніх осіб, тому суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити наступним чином: визнати [PERSON] , [INFO] користувачем місця родинного поховання на цвинтарі «Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник», що розташоване за адресою: [ADDRESS] [INFO] та визнати [PERSON] , [INFO] користувачем місця поховання на цвинтарі «Державний історико-меморіальний Лук`янівський заповідник», що розташоване за адресою: [ADDRESS] [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: partial