Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

25 жовтня 2024 року [PERSON] , третя особа на стороні позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу Гордійчук Б.І., уточненим заявою від 12.03.2025 року, про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором. В позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог від 12.03.2025 року, покликається на наступні обставини. Позивач вказує, що являється власником квартири, що знаходиться по [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу серії АЕВ № 051837 від 10.07.2001 року. 25 квітня 2008 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) і її чоловіком [PERSON] був укладений кредитний договір № VOJ0GA0000000001 та додаткова угода 1 до кредитного договору, за яким [PERSON] як позичальник отримав кредит у сумі 13350 доларів США, із сплатою 12,48 відсотків на рік, з кінцевим строком його повернення -25.04.2028 року. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 25.04.2008 року № VOJ0GA0000000001 між Банком і нею (майновим поручителем ) був укладений іпотечний договір від 25.04.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. 25.04.2008 року зареєстровано в реєстрі за № 1079, за яким предметом іпотеки стало її нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . У зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. накладена заборона відчуження квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі 25.04.2008 року за №1080. 11.10.2013 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. З моменту розірвання шлюбу позивач добросовісно сплачувала кредитні зобов`язання за колишнього чоловіка, однак пізніше виникли труднощі зі сплатою, як їй роз`яснили у банку, що без доручення наданого їй позичальником, вона не зможе в подальшому сплачувати за колишнього чоловіка кредитні зобов`язання, а тому 29.01.2015 року звернулася з заявою до позивача для надання дозволу здійснювати операції по погашенню кредиту. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25.04.2008 року №VOJ0GA0000000001 та додаткової угоди 1 до кредитного договору між Банком і нею (поручителем) був укладений договір поруки від 14.07.2016 року № VOJ0GA0000000001 / 1. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.08.2018 року за позовом [PERSON] до неї, третя особа АТ КБ «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя, було затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та нею, за якою: [PERSON] , визнає за нею право власності на належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] після повного виконання нею п. 2 даної мирової угоди, а саме , що вона бере на себе зобов`язання по виконанню умов кредитного договору № VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та умов додаткової угоди № 1 від 14 липня 2016 року до вказаного кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк», по сплаті на користь ПАТ «КБ Приватбанк» усієї суми несплачених кредитних зобов`язань, що виникли в інтересах сім`ї і які залишились не сплаченими на момент затвердження мирової угоди, як компенсацію за належну [PERSON] на праві приватної власності 1/2 частку квартири. В разі порушення нею строків виконання кредитних зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору №VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та додатковою угодою № 1 від 14.07.2016 року до вказаного кредитного договору, взятих на себе згідно п.2 даної мирової угоди зобов`язань, що призведе до виникнення заборгованості по вказаному кредитному договору та додатковій угоді, вона за [PERSON] визнає право власності на 1/2 частину квартири і даний пункт угоди є підставою для реєстрації права власності за [PERSON] вищезазначеного майна органами державної реєстрації або право звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя. Враховуючи вищевикладене, всі зобов`язання по виконанню умов кредитного договору № \~ \~ \~ \~VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та умов додаткової угоди № 1 від 14 липня 2016 року до вказаного кредитного договору були покладені на неї. Станом на 22.05.2024 року нею умови кредитного договору №VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року виконані, що підтверджується довідкою AT КБ «ПриватБанк» № 02J5LHM430ST від 22.05.2024 року, згідно якої [PERSON] не має заборгованості перед банком. У зв`язку з погашенням заборгованості за кредитним договором № VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року, в червні 2024 року позивач звернулася до відповідача з заявою про припинення договору іпотеки від 25.04.2008 року за № \~ \~ \~ \~VOJ0GA0000000001, укладеного між нею та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. за реєстровим №1079 та зняти заборону, накладену зазначеним нотаріусом на відчуження належної їй квартири, та про повернення їй оригіналів документів про право власності на належну їй квартиру, у зв`язку з виконання умов договору іпотеки, на що отримано письмову заяву про те, що у зв`язку з внесенням змін до ч.5 та ч.б ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки, відповідно банком підготовлено та передано нотаріусу документи для зняття заборони відчуження. Зазначено, що їй буде надіслана відповідь після проведення відповідної роботи. Для замовлення видачі оригіналів правовстановлюючих документів на заставну нерухомість за кредитним договором №VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року, рекомендували їй звернутися до відділення банку. На усне звернення в відділення банку за її місцем проживання про повернення правовстановлюючих документів на квартиру їй було відмовлено. Також, станом на момент подачі позову до суду жодної відповіді від банку щодо зняття арешту з іпотечного майна, яке належить їй на праві приватної власності не надходило. На підставі наведеного існує необхідність судового захисту її порушеного права власності щодо належної їй квартири [ADDRESS] , з огляду на те, що внаслідок повного виконання основного зобов`язання за кредитним договором припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження майна забороною його відчуження. Вважає, що зобов`язання за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної позивачу квартири [ADDRESS] , та відомості, про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цього нерухомого майна, обмежують її право власності на розпорядження своїм майном, а тому порушує її право як власника. Просить визнати припиненими зобов`язання за іпотечним договором від 25.04.2008 року № VOJOGA0000000001 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] (майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом \~ \~ \~ \~Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. 25.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1079 предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2001 року, ухвали Володимир-Волинського міського суду від 09.08.2016 року, у зв`язку з виконанням договору іпотеки. Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 03 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому банк заперечив позовні вимоги в первісні редакції та просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала та просить її задовольнити з викладених у ній підстав, судові витрати пов`язані з розглядом справи, просить залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] (в режимі відеоконференції) заперечила проти задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні. Підтвердила факт повного виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутність заборгованості позивача перед банком. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено,\~що позивач\~являється власником\~квартири,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] ,\~згідно договору\~купівлі-продажу\~серії АЕВ\~№ 051837\~від 10.07.2001\~року та\~ ухвали Володимир-Волинського міського суду від 09.08.2016 року. 25 квітня 2008 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) і її чоловіком [PERSON] був укладений кредитний договір № VOJ0GA0000000001 та додаткова угода 1 до кредитного договору, за яким [PERSON] як позичальник отримав кредит у сумі 13350 доларів США, із сплатою 12,48 відсотків на рік, з кінцевим строком його повернення -25.04.2028 року. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 25.04.2008 року №VOJ0GA0000000001 між Банком і нею (майновим поручителем) був укладений іпотечний договір від 25.04.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. 25.04.2008 року зареєстровано в реєстрі за № 1079, за яким предметом іпотеки стало її нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . У зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І. накладена заборона відчуження квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі 25.04.2008 року за №1080. 11.10.2013 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. З моменту розірвання шлюбу позивач добросовісно сплачувала кредитні зобов`язання за колишнього чоловіка, однак пізніше виникли труднощі зі сплатою, як їй роз`яснили у банку, що без доручення наданого їй позичальником, вона не зможе в подальшому сплачувати за колишнього чоловіка кредитні зобов`язання, а тому 29.01.2015 року звернулася з заявою до позивача для надання дозволу здійснювати операції по погашенню кредиту. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 25.04.2008 року №VOJ0GA0000000001 та додаткової угоди 1 до кредитного договору між Банком і нею (поручителем) був укладений договір поруки від 14.07.2016 року № VOJ0GA0000000001 / 1. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.08.2018 року за позовом [PERSON] до неї, третя особа АТ КБ «ПриватБанк», про поділ спільного майна подружжя, було затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та нею, за якою: [PERSON] , визнає за нею право власності на належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] після повного виконання нею п. 2 даної мирової угоди, а саме, що вона бере на себе зобов`язання по виконанню умов кредитного договору № VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та умов додаткової угоди № 1 від 14 липня 2016 року до вказаного кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк», по сплаті на користь ПАТ «КБ Приватбанк» усієї суми несплачених кредитних зобов`язань, що виникли в інтересах сім`ї і які залишились не сплаченими на момент затвердження мирової угоди, як компенсацію за належну [PERSON] на праві приватної власності 1\\2 частку квартири. В разі порушення нею строків виконання кредитних зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору № VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та додатковою угодою № 1 від 14.07.2016 року до вказаного кредитного договору, взятих на себе згідно п.2 даної мирової угоди зобов`язань, що призведе до виникнення заборгованості по вказаному кредитному договору та додатковій угоді, вона за [PERSON] визнає право власності на 1/2 частину квартири і даний пункт угоди є підставою для реєстрації права власності за [PERSON] вищезазначеного майна органами державної реєстрації або право звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя. Враховуючи вищевикладене, всі зобов`язання по виконанню умов кредитного договору № \~ \~ \~ \~VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року та умов додаткової угоди № 1 від 14 липня 2016 року до вказаного кредитного договору були покладені на неї. Станом на 22.05.2024 року позивачем умови кредитного договору №VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року виконані, що підтверджується довідкою AT КБ «ПриватБанк» № 02J5LHM430ST від 22.05.2024 року, згідно якої [PERSON] не має заборгованості перед банком. У зв`язку з погашенням заборгованості за кредитним договором № VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року, в червні 2024 року позивач звернулася до відповідача з заявою про припинення договору іпотеки від 25.04.2008 року за № \~ \~ \~ \~VOJ0GA0000000001, укладеного між нею та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. за реєстровим №1079 та зняти заборону, накладену зазначеним нотаріусом на відчуження належної їй квартири, та про повернення їй оригіналів документів про право власності на належну їй квартиру, у зв`язку з виконання умов договору іпотеки, на що отримано письмову заяву про те, що у зв`язку з внесенням змін до ч.5 та ч.б ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки, відповідно банком підготовлено та передано нотаріусу документи для зняття заборони відчуження. Зазначено, що їй буде надіслана відповідь після проведення відповідної роботи. Для замовлення видачі оригіналів правовстановлюючих документів на заставну нерухомість за кредитним договором №VOJ0GA0000000001 від 25.04.2008 року, рекомендували їй звернутися до відділення банку. На усне звернення в відділення банку за її місцем проживання про повернення правовстановлюючих документів на квартиру їй було відмовлено. Також, станом на момент подачі позову до суду жодної відповіді від банку щодо зняття арешту з іпотечного майна, яке належить їй на праві приватної власності не надходило. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться (ст.ст. 526, 599 ЦК України). Згідно зі ст.1 Закону України "Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог' за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У ч.1 ст. 321 ЦК України зазначено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що існує необхідність судового захисту її порушеного права власності щодо належної позивачу квартири [ADDRESS] , з огляду на те, що внаслідок повного виконання основного зобов`язання за кредитним договором припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження майна забороною його відчуження. Суд вважає, що зобов`язання за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної позивачу квартири [ADDRESS] , та відомості, про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цього нерухомого майна, обмежують її право власності на розпорядження своїм майном, а тому порушує її право як власника.

Outcome: approved