Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Зміївський міський голова П. Голодніков звернувся до суду як посадова особа органу опіки та піклування з позовною заявою, в якій просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перерахувати на депозитні рахунки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції. Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників. (а.с. 28) Після повторного автоматизованого розподілу справи, пов`язаного зі звільненням судді [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про відставку, головуючим для розгляду справи визначено суддю В.Філіп`єву. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.02.2025 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с. 41) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 50). Позиції учасників справи В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку служби у справах дітей Зміївської міської ради знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , - як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх обов`язків з виховання дочки. Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] , мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, не має постійного місця проживання. Часті переїзди родини, зловживання спиртними напоями, невизначеність у стосунках з чоловіками та відсутності контролю за дитиною привели до того, що малолітня дитина кілька разів залишала місце проживання, за що матір неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Також , з 18.02.2023 року по 23.01.2024 року, родина [PERSON] перебувала на обслуговуванні КЗ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради та отримувала послугу "соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах", у зв`язку з причин неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків, вживанням алкогольних напоїв, допущенням помилок у вихованні дитини. За період перебування на обслуговуванні [PERSON] не прислухалася до порад фахівця із соціальної роботи, не доклала зусилля подолання факторів СЖО, не дотримувалася здорового способу життя та виховання дитини в умовах, які негативно впливають на неї. На даний час малолітня дитина [PERSON] тимчасово влаштована до бабусі [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї малолітньої дитини, не бажає займатися її вихованням, що свідчить про відсутність з боку матері турботи та піклування про фізичний, духовний та моральний стан дитини, орган опіки та піклування просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітньої дитини, та стягнути аліменти на її утримання. (а.с. 1-4) В судовому засіданні представник Зміївської міської ради як органу опіки та піклування наполягала на задоволенні позову. Зазначила, що з моменту відідбрання дитини і до теперішнього часу відповідач не змінила своє ставлення до необхідності вести нормальний спосіб життя, не вживати алкогольними напоями, не вживає заходів для забезпечення дитини належними умовами життя , навчання й виховання. Проживаючи з матір`ю дитина постійно тікала з дому, бо мати була п`яна і приводила сторонніх чоловіків, які чіплялися до дитини. На теперішній час дитина від бабусі була влащтована за її згодою до дитячого будинку сімейного типу, де добре почувається і де їй забезпечені всі умови для життя. Вважала, що задоволення позовних вимог відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала. В судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що намагається виправитися, влаштуватися на роботу та не зловживає спиртними напоями. Де зараз знаходиться дитина, їй відомо тільки, що в місті Красноград. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заслухавши позиції учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Утківською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №21 від 06.11.2015 року. (а.с. 6, 43) [INFO] батько неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.03.2021 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області. (а.с. 6) Згідно довідки Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №2765 від 09.12.2024 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 27) Відповідно до наказу служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №122 від 17.10.2024 року, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштована в родину [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка виявила бажання залишити дитину у себе в родині на час визначення подальшої долі дитини. (а.с. 10, 11) Відповідно до Акта оцінки потреб сім`ї/особи №10-23 від 17.08.2023 року, проведеного уповноваженими особами Служби у справах дітей за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] разом з донькою мешкає у бабусі [PERSON] , наявне електропостачання, пічне опалення, в помешканні необхідний косметичний ремонт та створення відповідних побутових умов проживання для дитини. З Висновку оцінки потреб сім`ї (Додаток №1 до Акта оцінки потреб сім`ї/особи: за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що СЖО наявні, основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є неналежне виховання батьківських обов`язків, безробіття, схильність до вживання алкогольних напоїв, періодично залишає дитину без догляду, за що складено чотири протоколи поліції, контроль за процесом виховання, навчання дитини не здійснює. На обслуговуванні установи значиться з 18.02.2023 року, отримує послугу соціальний супровід, на 6 місяців, жінка постійно змінює місце проживання, у спілкуванні конфліктна. (а.с. 12-16) Відповідно до Актів обстеження умов проживання, проведених відповідальними особами Служби в справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, на підставі чергового обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є окреме місце для відпочинку, стіл для навчання, дитина навчається онлайн по телефону, одяг по сезону, з матір`ю дитини проводилась профілактична бесіда, попереджалась про відповідальність за невиконання нею батьківських обов`язків (а.с. 18-20) З Інформації, наданої ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області №01-31/353 від 23.09.2024 року згідно даних ІТС ІПНП "Армор" відносно [PERSON] , [INFO] , в 2023-2024 році були складені адміністративні протоколи, а саме: 22.12.2023 року ВП №3 (м. Мерефа) Харківського РУП ГУНП в Харківській області - за ст. 183 КУпАП; 09.08.2023 року та 02.06.2023 року ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області - за ч. 2 ст. 184 КУпАП; 28.11.2023 року ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області - ст. 183 КУпАП. (а.с. 21) З листа КУ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №611 від 30.09.2024 року, вбачається, що на обліку осіб/сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах, знаходиться родина [PERSON] , [INFO] . Жінка разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Дана родина отримувала послугу "соціальний супровід осіб/сімей, які перебувають у СЖО" з 18.02.2023 року по 23.01.2024 року у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків, зловживанням спиртними напоями, допущенням помилок у вихованні дитини, безробіттям матері. Родину було знято з обслуговування у зв`язку зі зміною місця проживання. На даний час родина перебуває на обслуговуванні Центру та отримує соціальну послугу "консультування" з 15.08.2024 року у зв`язку із наявністю факту домашнього насильства психологічного характеру, яке відбулося між матір`ю та співмешканцем, свідком якого стала малолітня дитина. Під час виконання службових обов`язків 22.09.2024 року у спілкуванні з дитиною [PERSON] , в телефонному режимі з`ясовано, що її мати [PERSON] знову вживає алкогольні напої, не приділяє належної уваги дівчинці та б`є її. Дитина [PERSON] у 2022-2023 роках двічі покидала дім та розшукувалася поліцією, в родині присутні конфлікти та домашнє насилля в сім`ї. Дівчинка навчається он-лайн в КЗ "Соколівський ліцей ім. От.Яроша", 4 клас. [PERSON] не докладає зусиль для подолання факторів СЖО, не дотримується здорового способу життя та виховує дитину в умовах, які негативно впливають на неї. (а.с. 22) Згідно характеристики, наданої директором КЗ "Соколівський ліцей ім. Отакара Яроша" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 30.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , навчається в КЗ "Соколівський ліцей ім. Отакара Яроша" з 1 класу. Впродовж навчання зарекомендувала себе дисциплінованою, скромною, доброзичливою, врівноваженою. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, з деяких предметів має початковий рівень. Онлайн - уроки [PERSON] завжди відвідує із задоволенням, активно співпрацює з вчителем. Конфліктів з однокласниками та вчителями закладу не мала. [PERSON] має неповну сім`ю - мати [PERSON] , батько - помер. Дитина має статус -напівсирота. [PERSON] більшу частину часу проживає з бабусею, яка приділяє їй увагу і дарує свою любов. Дитина не має власної кімнати та місця для занять уроками. Шкільним приладдям забезпечена. Школярка одягається скромно, але відповідно до сезонів. Мати - [PERSON] , ніде не працює, дитиною не цікавиться і не приділяє належної уваги. Веде аморальний спосіб життя - неодноразово її бачили у нетверезому стані. (а.с. 23) 31.07.2023 року начальник відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області П.Калган звернувся до Служби у справах дітей з поданням №6196/119-79/01/20-2023 від 31.07.2023 року, з метою усунення причин негативного впливу матері на малолітню дитину просив вжити заходи профілактичного характеру до малолітньої [PERSON] та її батьків, спрямовані на додержання вимог чинного законодавства що стосується додержання прав та законних інтересів дитини, забезпечення необхідних умов життя та виховання дитини, провести обстеження умов проживання родини [PERSON] з метою своєчасного виявлення та реагування на можливі ризики та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, вирішити питання щодо доцільності вилучення малолітньої [PERSON] з родини [PERSON] з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини. (а.с.24) Згідно Наказу служби у справах дітей Берестинської міської ради Харківської області №24 від 03.02.2025 року та Акта про факт передачі дитини від 03.02.2025 року [PERSON] , [INFO] передано патронатному вихователю [PERSON] з 03.02.2025 року по 02.05.2025 року, покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток неповнолітньої дитини [PERSON] на патронатного вихователя [PERSON] . (а.с. 44, 45) Відповідно до висновку Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області як органу опіки та піклування, з метою захисту інтересів суб`єктів сімейних відносин, позивач вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно її дитини [PERSON] , [INFO] . Підставою позбавлення батьківських прав позивач зазначив, що відповідачка ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, дитина перебуває у бабусі [PERSON] , [INFO] , що свідчить про те, що мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей та ухиляється від виконання обов`язків по їх вихованню (а.с. 9) Норми права, застосовані судом, та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши представника позивача, відповідача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплено обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Частиною 1 статті 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають також переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, що визначено частиною 1 статті 163 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 статті 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом Відповідно до положень статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до вимог статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років . Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №461/7387/16-ц (провадження №61-29266св18) зазначив, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості згідно зі статтею 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року. Європейський суд з прав людини, практику та рішення якого суди мають застосовувати як джерело права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При цьому, на перше місце ставляться "як найкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Це крайній захід впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про її утримання, виховання та особистий розвиток. Відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про стан її здоров`я, навчання, не проявляє батьківської турботи, не створює належних умов для виховання та розвитку, чим порушує право дитини на сім`ю та належне батьківське піклування. Згідно з ч.ч.5, 6 статті 9 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подані позивачем документи підтверджують вжиття заходів до відповідача щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, однак [PERSON] свідомо ухиляється від їх виконання. Таким чином, суд погоджується з дослідженим висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини, і таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини, яка зможе отримати можливість належного догляду й виховання. Відповідно до ч.3 статті 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.1 статті 180, статті 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, з відповідача на утримання її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , належить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перерахувати на депозитні рахунки Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved