Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У січні 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява про визнання права власності, яка обґрунтована тим, що позивач є батьком [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті доньки позивача відкрилася спадщина, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із чим звернувся до суду. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав позов, просив задовольнити, відповідач та третя особа покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла донька позивача [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть, народження, укладення шлюбу. Померлій [PERSON] , між іншого, належала квартира [ADDRESS] , на підставі договору міни, зареєстрованого 24.04.2000 року Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 04/47-НДм та запису в реєстрову книгу №34-44, що також підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське БТІ». Відповідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , окрім [PERSON] , спадкоємців немає. У свою чергу позивачем було отримано свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески [PERSON] та на двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Вказане підтверджується копіями спадкової справи та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається що на вищевказану квартиру право власності не зереєстровано. Як вбачається із копії договору міни нерухомого майна, він містить посилання на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно із якою договір не потребує нотаріального посвідчення, проте має бути зареєстрованим як на біржі, так і у відповідному бюро технічної інвентаризації. Відповідно до статті 227 Цивільного кодексу України (у редакції 30.10.1999 року зі змінами) договір купівлі-продажу житлового будинку підлягав нотаріальному посвідченню у випадку, якщо хоча б однією зі сторін угоди був громадянин. Одночасно діяли приписи статті 15 Закону України «Про товарну біржу», що вказували на необов`язковість нотаріального посвідчення договорів, укладених на біржі, а отже, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обставини, викладені у позові, підтверджуються належними та достатніми доказами, отже суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved