Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

11 березня 2025 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначають, що є власниками квартири [ADDRESS] , в якій на даний час також зареєстрований колишній чоловік [PERSON] - відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову вказують, що реєстрація місця проживання в спірній квартирі [PERSON] , який фактично у квартирі не проживає більше семи років, створює їм перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, зокрема, не можуть оформити соціальні виплати та субсидію, змушені нести додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг вивезення сміття із розрахунку зареєстрованих осіб. Повідомляють, що відповідач ймовірно знаходиться за межами України та зв`язку із ним не підтримують, внаслідок чого не можуть добровільно зняти його із реєстрації. Оскільки між сторонами не існує домовленості щодо збереження за відповідачем права на проживання у квартирі, просять усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.03.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 09 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача на 30 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується розписками (а.с. 33, 34), в судове засідання не з`явилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, хоча повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем свого проживання вказаним у позовній заяві, а саме за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] відповідно; жодних заяв чи клопотань в суд не подавали. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресатів (а.с. 37-40). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, враховуючи відсутність повідомлень від позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо зміни місця їх проживання та надіслання судових повісток на раніше вказану ними адресу місця проживання, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, позивачі у позовній заяві зазначили, що просять провести розгляд справи\~ без їх участі за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують щодо винесення заочного рішення (а.с. 1-3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернувся поштовий конверт у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 35-36). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю № 1268940 від 07.04.2025р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 30), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із викликом на судові засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. Зважаючи на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивачів, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №372392764 від 02.04.2024р. (а.с.15). У спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується\~ довідкою № 163 від 06.02.2025р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради, відміткою у паспортах громадян України [PERSON] та [PERSON] , витягом з реєстру територіальної громади №2025/001773571 від 06.02.2025р. (а.с. 4-5, 6, 16). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/003283659 від 10.03.2025р. (а.с. 10), В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше семи років позивачі надали акт обстеження сім`ї від 05.02.2025р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Скиби А.О. та сусідів - мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача, який не є членом сім`ї позивачів та з якими домовленостей про збереження права на проживання в квартирі немає, створює незручності та обмежує права власників на володіння, користування та розпорядження квартирою, зокрема, позивачі не можуть оформити соціальні виплати та субсидію, змушені нести додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг вивезення сміття із розрахунку зареєстрованих осіб. Відповідач [PERSON] вказані в позові обставини не заперечив. У ст. 41 Конституції України зазначено, що одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» вказано, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Відповідно до п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 07.02.2022р. №265 (надалі Порядок), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. У п. 61 Порядку зазначено, що у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. Така заява може бути подана лише повнолітньою особою або законним представником малолітньої дитини. Згідно з п. 63 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 61 цього Порядку, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника та підтверджується підписом такого співвласника або його представника у заяві. Таким чином, на законодавчому рівні закріплено право власника (співвласників) житла приватної форми власності звертатися до органу реєстрації для здійснення зняття із зареєстрованого місця проживання повнолітньої особи. Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: 1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; 2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; 3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. Також у п. 87-89 Порядку визначено, що орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних; 3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною. Не може бути підставою для відмови у реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про житло, в якому реєструється місце проживання (перебування) особи. Не може бути підставою для відмови у декларуванні/знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за декларацією (заявою), поданою в електронній формі, відсутність в особи окремого номера запису у Реєстрі військовозобов`язаних. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] , маючи спільне бажання зняти із реєстрації повнолітнього відповідача, який не є членом їхньої сім`ї та/або співвласником житла, не звертались до органу реєстрації із заявою про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6 Порядку. Враховуючи, що позивачі не скористалися своїм правом на звернення із заявою про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), суд приходить до висновку, що на даний час відсутнє право, яке підлягає судовому захисту, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, зважаючи на відмову в задоволенні позову, судові витрати позивачам не відшкодовуються. На підставі ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» , п. 50. 61, 63, 87-89 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 07.02.2022р. №265, ст.ст. 317, 319, 321, 379, 382, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: dismissed