Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 17.06.2021 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №4178/2021.Б, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 1\~151\~221,19 грн, дата погашення кредиту 16.06.2026 року, а позичальник зобов`язувався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачні цим договором та додатковими договорами. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.06.2023 року заборгованість за кредитним договром становить 1\~114\~158,22 грн, в тому числі: тіло кредиту 1\~032\~539,37 грн; відсотки 81\~618,85 грн. З метою досудового врегулювання спору 10.05.2023 року на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних забов`язань, яка залишена без задоволення, борг не сплачено. З огляду на викладене вище, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4178/2021.Б від 17.06.2021 року та сплачений судовий збір у розмірі 16\~712,37 грн. Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 06.12.2023 року здійсннено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] не відмовляється від своїх зобов`язнь за кредитним договором, позовні вимоги визнає частково. Також зазначив, що 07.11.2022\~ [PERSON] \~був призваний\~на військову\~службу за\~призовом під\~час мобілізації\~та проходить\~службу у\~військовій частині\~ [NUMBER] \~Національної гвардії\~України.\~Відповідно до\~ч.15\~ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»\~(чинній\~на день\~подачі позовної\~заяви)\~військовослужбовцям,\~призваним на\~військову службу\~за призовом\~під час\~мобілізації,\~на особливий\~період,\~на весь\~час їх\~призову,\~штрафні санкції,\~пеня за\~невиконання зобов`язань\~перед підприємствами,\~установами і\~організаціями усіх\~форм власності,\~у тому\~числі банками,\~та фізичними\~особами,\~а також\~проценти за\~користування кредитом\~не нараховуються.\~А тому,\~на думку\~представника відповідача,\~вимога про\~стягнення з\~ [PERSON] \~відсотків за\~користування не\~підлягає задоволенню.\~Також,\~в матеріалах\~справи наявний\~розрахунок заборгованості\~зі договором\~кредиту 41786/2021.Б\~від 17.06.2021,\~з якого\~вбачається,\~що [PERSON] \~вчасно щомісячно\~здійснював платежі\~за вказаним\~кредитним договором\~до окупації\~міста Херсон.\~З початку\~повномасштабного вторгнення\~РФ в\~Україну та\~тимчасовою окупацією\~міста Херсон\~відповідач не\~мав можливості\~належно виконувати\~свої зобов`язання\~по оплаті\~кредиту з\~підстави того,\~що на\~тимчасово окупованих\~територіях тимчасово\~призупинена діяльність\~відокремлених підрозділів\~банків,\~і не\~працюють об`єкти\~поштового зв`язку,\~та мобільний\~зв`язок\~блокується.\~Введення воєнного\~стану в\~Україні є\~форс-мажорною\~обставиною,\~яка тягне\~за собою\~звільнення позичальника\~від відповідальності\~перед кредитодавцем\~за часткове\~або повне\~невиконання будь\~-\~якого з\~положень договору.\~Так,\~Указом Президента\~№ 64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~введено воєнний\~стан,\~який є\~продовженим.\~Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором до\~введення в\~Україні воєнного\~стану порушення\~договору з\~боку відповідача\~не зафіксовано.\~Тобто,\~можливість проводити\~оплату за\~вказаним кредитним\~договором на\~тимчасово окупованій\~території відсутня,\~оскільки не\~працює жодне\~банківське відділення.\~Наявність форс-мажорних\~обставин засвідчується\~Торгово-промисловою\~палатою України\~та уповноваженими\~нею регіональними\~торгово-промисловими\~палатами відповідно\~до статей\~14,\~141\~Закону України\~«Про торгово-промислові\~палати України»\~шляхом видачі\~сертифіката.\~Разом із\~цим,\~не підлягають\~задоволенню позовні\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~по простроченим\~процентах з\~огляду на\~те,\~що п.\~6-1\~ЗУ «Про\~внесення змін\~до Податкового\~кодексу України\~та інших\~законодавчих актів\~України щодо\~дії норм\~на період\~дії воєнного\~стану» визначено,\~що у\~період дії\~в Україні\~воєнного,\~надзвичайного стану\~та у\~тридцятиденний строк\~після дня\~його припинення\~або скасування\~у разі\~прострочення споживачем\~виконання зобов`язань\~за договором\~про споживчий\~кредит споживач\~звільняється від\~відповідальності перед\~кредитодавцем за\~таке прострочення.\~У разі\~допущення такого\~прострочення споживач\~звільняється,\~зокрема,\~від обов`язку\~сплати кредитодавцю\~неустойки (штрафу,\~пені)\~та інших\~платежів,\~сплата яких\~передбачена договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором. Таким чином, станом на час подання позовної заяви до суду, заборгованість по основному боргу складає 231 646,45 гривень, що визнається відповідачем. Інші позовні вимогу відповідачем не визнаються через їх незаконність та необґрунтованість. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що надана відповідачем довідка про форс-мажор не є доказом, оскільки відповідачем не зазначені конкретні обставини форс-мажору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В останнє судове засідання не з`явився про час та місце ролзгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №4178/2021.Б, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 1\~151\~221,19 грн, дата погашення кредиту 16.06.2026 року. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник, відповідно до п. 4.1 цього договору, зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (термін) передбачені цим договором. П.4.1.1. повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування ( п. 2.1 кредитного договору). АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав, нададавши позичальнику кредитні кошти, шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий у банку транзиний рахунок, з наступним переказом суми кредиту на визначені сторонами рахунки. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.06.2023 року заборгованість за кредитним договором №4178/2021.Б від 17.06.2021 року, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 1\~114\~158,22 грн, в тому числі: тіло кредиту 1\~032\~539,37 грн; відсотки 81\~618,85 грн. Відповідно до умов кредитного договору, у випадку передбаченого п. 2.10, банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентівта інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. З метою досудового врегулювання спору 10.05.2023 року на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних забов`язань, яка залишена без задоволення, борг не сплачено. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором, а також Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені\~договором або законом. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач у зв`язку з порушенням умов укладеного кредитного договору має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 1\~032\~539,37 грн, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1\~032\~539,37грн. Також, судом встановлено, що за умовами кредитного договору (п.3.3 договору) сторони погодили, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених розділом Кредитного договору, яка становить: за перший період дії ставки в розмірі 10,99% річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки , проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, щодо безпідставності нарахування позивачем процентів за кредитом, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (чинній на день подачі позовної заяви) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, оскільки у кредитних правовідносинах проценти є плата за користування кредитними коштами. Обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання. Таким чином, нараховані проценти, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунку та вважає, що вимоги у цій частині також підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками у розмірі 81\~618,85 грн. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга\~статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного\~Кодексу. Суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору сторона, яка порушила зобов`язання за кредитним договором, звільняється від відповідальності за таке порушення, якщо вона доведе, що таке поруцшення сталося внаслідок випадку або дії, визначенихз Законом України « Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорних обставин. Доводи відповідача щодо форс-мажорних обставин, суд до уваги не приймає, оскільки посилаючись на форс-мажор як на підставу звільнення від відповідальності, відповідачу обов`язково потрібно довести, як саме проявився форс-мажор у конкретному зобов`язанні. Одного лише абстрактного посилання на наявність форс-мажору недостатньо. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався й наразі триває. З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що містить у відкритому доступі на електронному ресурсі https://ucci.org.ua вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20. Форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. Отже, сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання договору та військовими діями, що відповідачем, в свою чергу, не доведено. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 16\~712,37 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved