Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

До Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява Поліського національного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за освітні послуги. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15 вересня 2022 року між Поліським національним університетом та [PERSON] (далі Відповідач), був укладений договір № 297 про навчання у закладі вищої освіти. Згідно з п. 2.1 Договору Позивач брав на себе зобов`язання зарахувати відповідача на навчання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів відповідач і його підготовку за заочною формою здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. На підставі наказу ректора університету № 904/ст від 06.09.2022 р. «Про зарахування на навчання» відповідача було зараховано з 15.09.2022 р. до Університету студентом 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр заочної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю 205 «Лісове господарство» з терміном навчання з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 рік. Відповідно до п. 5.3 Договору загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 60 280 гривень. Відповідно до п. 7.3 Договору договір припиняється (розривається) у разі завершення виконання сторонами своїх зобов`язань; за згодою сторін: у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до Договору; у разі ліквідації Закладу, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування Здобувача; за рішенням суду. Враховуючи умови п.5.7 Договору Відповідач повинен був сплатити протягом 5 календарних днів після видання наказу на зарахування (№ 904/ст від 06.09.2022 р.) за І семестр 2022/2023 навчального року 6028 гри., а до 01.02.2023 року повинен був сплатити за II семестр 2022/2023 навчального року ~ 9042 гри. (без врахування індексу інфляції) Відповідач сплатив повністю за І семестр 6 028 грн. (30.09.2022 р. - 6023 гри., 13.12.2022 р. - 5 грн.). За II семестр 2022/2023 навчального року відповідач кошти не сплатив, чим порушив п. 1.2, п. 5.4, п. 5.6 та п. 5.7 Договору, у зв`язку з чим наказом ректора від 29.06.2023 року № 741/ст відповідач був відрахований з 29.06.2023 р. зі складу студентів Університету за невиконання вимог навчального плану та умов Договору. Станом на 29.06.2023 року, коли відповідач був відрахований з Університет, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становила 10 640 гривень. Враховуючи порушення зобов`язань за умовами договору, позивач просить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 12\~493 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 25 (двадцять п`ять) копійок, яка складається з наступного: 10 640 гри. - сума основного боргу; 521,21 грн. - 3% річних; 1 332.04 грн. - інфляційні втрати. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, заборгованість за Договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області справу за позовом Поліського національного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача Поліського національного університету в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст.ст.\~223\~ч. 4,\~280-284 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року між Поліським національним університетом та [PERSON] був укладений договір № 297 про навчання у закладі вищої освіти. Згідно з п. 2.1 Договору позивач брав на себе зобов`язання зарахувати Відповідача на навчання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів відповідач і його підготовку за заочною формою здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Відповідно до п.3.1.2, 3.1.5 Договору відповідач зобов`язався виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план, досягти визначених освітньою програмою результатів навчання, своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та порядку встановленому цим Договором. На підставі наказу ректора університету № 904/ст від 06.09.2022 р. «Про зарахування на навчання» відповідача було зараховано з 15.09.2022 р. до Університету студентом 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр заочної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю 205 «Лісове господарство» з терміном навчання з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2026 рік. Відповідно до п. 5.3 Договору загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 60 280 гривень. Відповідно до п. 5.7 Договору при оплаті кожного семестру Відповідач зобов`язався сплатити 40% вартості освітньої послуги за 2022/2023 навчальний рік протягом 5 календарних днів після видання наказу про зарахування, а до 01 лютого 2023 року - 60% вартості освітньої послуги за поточний навчальний рік. Пунктом 6.1 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань. Відповідно до п. 6.2 Договору позивач може нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з пунктом 6.3 Договору відповідач може бути відрахований з Університету з підстав, визначених статтею 46 Закону України «Про вищу освіту», в тому числі за невиконання умов Договору. Відповідно до п. 7.3 Договору договір припиняється (розривається) у разі завершення виконання сторонами своїх зобов`язань; за згодою сторін: у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до Договору; у разі ліквідації Закладу, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування Здобувана; за рішенням суду. Враховуючи умови п.5.7 Договору відповідач повинен був сплатити протягом 5 календарних днів після видання наказу на зарахування (№ 904 ст від 06.09.2022 р.) за І семестр 2022/2023 навчального року 6028 гри., а до 01.02.2023 року повинен був сплатити за II семестр 2022/2023 навчального року 9042 гри. (без врахування індексу інфляції). Відповідач сплатив повністю за І семестр 6028 грн. (30.09.2022 р. - 6023 гри., 13.12.2022 р. - 5 грн.). За II семестр 2022/2023 навчального року Відповідач не сплатив, чим порушив п. 1.2, п. 5.4, п. 5.6 та п. 5.7 Договору, у зв`язку з чим наказом ректора від 29.06.2023 року № 741/ст Відповідач був відрахований з 29.06.2023 р. зі складу студентів Університету за невиконання вимог навчального плану та умов Договору. Станом на 29.06.2023 року, коли відповідач був відрахований з Університет, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становила 10 640 гривень, що також підтверджується детальним розрахунком заборгованості відповідно до довідки про дебіторську заборгованість № 83/25/01-16 від 13.02.2025 р. 24.10.2024 року позивач відправив на електронну адресу відповідача претензію (вихідний № 2448/01-17 від 23.10.2024 р.) та запропонував у семиденний строк з дати отримання претензії сплатити 11 805,16 грн. на розрахунковий рахунок Позивача (основний борг - 10640 грн., 3% річних - 423,43 грн., інфляційні втрати - 741,73 гри.). Згідно повідомлення про підтвердження відправлення відповідач отримав претензію 24.10.2024 р. але продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. У зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором відповідач станом на 14.02.2025 року має заборгованість, яка складається з наступного: 10 640 грн. - сума основного боргу; 521.21 грн. - 3% річних; 1 332.04 грн. - інфляційні втрати. Отже, сума заборгованості за фактично надані освітні послуги становить 12\~493,25 грн. Крім того, звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач, у тому числі, просив суд стягнути з відповідача суму коштів, які нараховані ним, як 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 521,21 грн. Вказаний розрахунок позивача, відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, виходячи з наступного. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535, 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625\~ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статті 625\~ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, оскільки на підставі договору між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625\~ЦК України до прострочення відповідача. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума заборгованості по оплаті за навчання, яка не виплачена позивачу станом на час розгляду цієї справи. Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості за послуги навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та вказана грошова сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач також має право в порядку ст.\~141\~ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved