Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,44 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території с. Великий Тростянець Полтавського району, Полтавської області, у порядку спадкування, яка належала [PERSON] який помер [INFO] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), спадкоємцем якого був [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [INFO] помер [PERSON] , брат позивача, з яким до дня смерті проживав його та позивача батько [PERSON] . Разом з [PERSON] проживав та був зареєстрований і позивач. Вказував, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належне майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 2, 44 умовних кадастрових гектарах, яку без належного оформлення останній успадкував після смерті свого сина, брата позивача [PERSON] . 26.04.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] , який прийняв спадщину, але юридично не оформив свої спадкові права З урахуванням викладеного, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну частку (пай). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, попередньо надавши суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, заздалегідь надіславши заяву про розгляд справи без їхньої участі, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10) брат позивача), з яким до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , проживав його та позивача батько [PERSON] ; факт спільного проживання підтверджується довідкою від 14.03.2023 № 428 видану виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області. [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] (підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ). Разом з [PERSON] проживав та був зареєстрований, його син [PERSON] (позивач), що підтверджується довідкою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23.03.2023 № 482 (а.с.11(зворот)). Після смерті [PERSON] , позивачу відкрилась спадщина за законом на належне майно, а саме, зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах, який належав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0138539 виданого 04.03.1997 (а.с. 12). Будь які інші спадкоємці відсутні. Надалі позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з питанням щодо успадкування майна померлого [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2024 №245/02-31 Полтавська районна державна нотаріальна контора зазначила таке. До Полтавської державної нотаріальної контори, звернувся [PERSON] з питанням оформленням спадщини зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах, який належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] , який прийняв спадщину, але юридично не оформив свої спадкові права (факт підтвердження прийняття спадщини підтверджується довідкою Щербанівської сільської ради № 428 від 14.03.2023). Враховуючи відсутність державної реєстрації права власності згідно вимог чинного законодавства, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщини. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), в тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Відповідно до частини першої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша статті 529 ЦК Української РСР). Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Незважаючи на те, що документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, те, що інші спадкоємці відсутні, позивач проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , який в свою чергу проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] будучи його спадкоємцем, який не оформив належним чином право власності на земельну ділянку (пай), свідоцтво про право власності на яку видано на ім`я [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] про визнання права на вказану земельну ділянку (пай) підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання по судових витратах суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved