Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Торубка А.М., звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору №217 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.1993 р., укладеного на Одеській товарній біржі, між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності №4-4980 від 11.08.1993р., зареєстрованої Першою одеською державною нотаріальною конторою, як продавцем, з однієї сторони, та [PERSON] , діючою від імені неповнолітнього [PERSON] , яка купила квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., дійсним. В обґрунтування вимоги позивач вказував на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . При укладенні договору №217 від 13.08.1993р відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна покупцями та продавцем та покупцем: [PERSON] сплатила [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] грошові кошти за квартиру, потім [PERSON] та неповнолітній [PERSON] вселилися в неї, сплачували комунальні послуги, виконували усі\~ права та обов`язки власників. Відповідач [PERSON] виселилася з квартири та забрала свої речі. На теперішній час позивачу необхідно розпорядитись квартирою та йому стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з вказаними вимогами. Крім того вказував, що право власності на вищевказану квартиру 19.08.1993р зареєстроване за фізичною особою: мовою оригіналу: «Клименко Е.В», під №838 у реєстровій книзі -доп на сторінці 108. 13.03.2025 року відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи \~в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони у засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача Торубка А.М. про підтримання заявлених вимог та про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Справа розглянута в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході розгляду справи було встановлено, що 13 серпня 1993 року [PERSON] (мовою оригіналу « [PERSON] »), діюча від імені [PERSON] по довіреності №4-4980 від 11.08.1993р., виданої Першою одеською держнотконторою( як продавець) та мовою оригіналу « [PERSON] », діюча від від імені та в інтересах неповнолітнього (мовою оригіналу « [PERSON] , 1988 г.рождения) (надалі «Покупець») купила квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,2 кв.м., яка складається з 1-ї кімнати, житловою площею 17,3 кв.м про що на Одеській товарній біржі було укладено договір №217 купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно відповіді від 24.01.2025р. №48987/04-04 на апит [PERSON] (за довіреністю [PERSON] ), КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за фізичною особою: « [PERSON] », ПІБ вказані російською згідно з записом у реєстровій книзі) на підставі договору №217 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі від 13.08.1993р. Реєстраційний запис зроблено 19.08.1993р. за реєстровим номером 838 у реєстровій книзі 81доп на сторінці 108. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , мовою оригіналу « [PERSON] » є матір`ю мовою оригіналу « [PERSON] », [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №217 від 13.08.1993 року\~ щодо квартири [ADDRESS] . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач [PERSON] передала у власність [PERSON] вказану квартиру, а « [PERSON] » від імені [PERSON] сплатила за це її вартість та разом з позивачем вселилися у житло тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 13.08.1993 року, тобто під час дії\~ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна. Відповідно до\~ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому\~Законі України "Про товарну біржу"\~не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених\~ст. 15 цього закону\~до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Частиною другою\~статті 47 ЦК Української РСР\~передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами\~\~і відбулось повне або часткове виконання договору. Відповідно до\~ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. \~Статтею 650 ЦК України\~визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.4\~ст.656 ЦК України\~до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. В силу\~ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем [PERSON] , діючою від імені [PERSON] та покупцем (мовою оригіналу) « [PERSON] » діючою від імені неповнолітнього « [PERSON] », 1988г.р.». Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству.\~Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб"\~передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу №95/2041 від 11.12.1995 року, оформленого на Одеській універсальній товарній біржі GIP, дійсним. Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Здійснивши державну реєстрацію у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 838 у реєстровій книзі 81доп на сторінці 108 права власності за фізичними особами: « [PERSON] », ПІБ вказані російською згідно з правовстановлюючим документом) на спірне нерухоме майно, держава цим самим визнала його право власності на квартиру [ADDRESS] , як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1995 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм\~ Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved