Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 22.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір №7650005. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додаткам (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 28.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) а ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 28.11.2023 року до Договору факторингу 28112023 від 28.11.2023року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39500 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1000 грн. - заборгованість за комісією. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 7650005 в розмірі 39500 грн. Також, 27.07.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір №104123446. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додаткам (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 28.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28112023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) а ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28.11.2023 року до Договору факторингу 28112023 від 28.11.2023року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20950 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн. - сума заборгованості за відсотками; 950 грн. - заборгованість за комісією. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 104123446 в розмірі 20950 грн. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №7650005 в розмірі 39500 грн., заборгованість за кредитним договором №104123446 в розмірі 20950 грн. та судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного судуд м. Черкаси від 31.10.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона не укладала кредитних договорів та не отримувала грошових коштів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що 27.07.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №7650005 (індивідуальна частина). Пунктом 1.1. договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позивальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору,а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості а користування кредитом в рекомендовану дуту платежу, згідно з п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки /терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника. Відповідно до п.п.1.2.,1.3. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Кредит надається загальним строком на 100 днів з 27.07.2023 року іі складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06.08.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 04.11.2023 року (останнього дня строку кредитування) (п.1.4. Договору). Відповідно п.2.1. договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414962*75. Відповідно п.6.1. договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Також, в цей же день, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №104123446 (індивідуальна частина). Пунктом 1.1. договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позивальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору ,а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості а користування кредитом в рекомендовану дуту платежу, згідно з п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки /терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника. Відповідно до п.п.1.2.,1.3. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 27.07.2023 року іі складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 11.08.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 09.11.2023 року (останнього дня строку кредитування) (п.1.4. Договору). Відповідно п.2.1. договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414962*75. Відповідно п.6.1. договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чти інші засоби. Відповідно даних розрахунку заборгованості за Кредитним договором №7650005 від 27.07.2023 року, станом на 09.10.2024 року заборгованість за Кредитним договором №7650005 від 27.07.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 39500 грн. Вказаний розрахунок заборгованості складений представником ТОВ «ЕАПБ». Відповідно даних розрахунку заборгованості за Кредитним договором №104123446 від 27.07.2023 року, станом на 09.10.2024 року заборгованість за Кредитним договором №104123446 від 27.07.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 20950 грн. Вказаний розрахунок заборгованості складений представником ТОВ «ЕАПБ». 28.11.2023 року між ТОВ «Мілоан», як «Клієнтом» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як «Фактром» укладено Договір факторингу № 28112023. Відповідно до п.1.1. договору Факторінгу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Фактрові Право грошової Вимоги, строк викоання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи сумум основного зобов`язанння (кредиту), плату за кредитом (плату за управлінням кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на отримання яких належтьь клієнту. Перлік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі Боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2. договору перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.1.3 договору факторингу, Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Фактор має право звертатися з запитом до Клієнта для отримання підтвердження виконання клієнтом свого обов`язку та повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 28.11. 2023 року за Договором факторингу №28112023 від 28.11.2023 року року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №1 кількістю 2450, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 28.11.2023 року до Договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року, ТОВ «ФК`ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 39500 грн. за кредитним договором №7650005. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №2 від 28.11. 2023 року за Договором факторингу №28112023 від 28.11.2023 року року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників №1 кількістю 2450, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 28.11.2023 року до Договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року, ТОВ «ФК`ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 20950 грн. за кредитним договором №104123446. Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ, як нового кредитора про стягнення заборгованості за кредитним договрома №7650005 та №104123446, укладеними 27.07.2023 року мід ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"\~ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі N 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження N 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах: від 30.11.2022 у справі N 214/6975/15-ц; від 25.11.2022 у справі N 1512/2-214/11; від 21.09.2022 у справі N 381/1647/21; від 01.08.2022 у справі N 369/11694/15-ц; від 06.07.2022 N у справі 128/2269/20; від 01.06.2022 у справі N 172/35/16-ц; від 31.05.2022 у справі N 194/329/15-ц; від 25.05.2022 у справі N 219/7527/16; від 25.05.2022 у справі N 645/59/16-ц; від 20.05.2022 у справі N 336/4796/18; від 09.02.2022 у справі N 161/5648/20; від 02.02.2022 у справі N 205/7751/16-ц, виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, оскільки є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому, може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Як вбачається з п.2.1. та 3.1. кредитних договорів №7650005 та № №104123446 від 27.07.2023 року, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок, з використання карти [NUMBER] . Кредитодавець зобов`язаний на умовах, передбачених п.2.1. цього Договору, в сумі що передбачена п.1.2. цього Договору, надати Позичальнику кредит в порядку, визначеному в цьому договорі. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача або отримання відповідачем у відділенні банку, грошових коштів в сумі 10000 грн., згідно кредитного договору № 7650005 та 5\~000 грн. згідно кредитного договору №104123446. Суд вважає надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним догворами неналежними доказами наявності боргу, оскільки довідка розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення дій одної сторони (банку). Розрахунок заборгованості також не є первинним документом, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Зазначені висновку суду узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 03.07.2017 у справі N 342/180/17 та позицією Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 у справі N 219/1704/17. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт отримання [PERSON] грошових коштів від ТОВ «Мілоан» за кредитними договорами № 7650005 №104123446 Відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За приписами ч. 1\~ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язані вчиняється у такій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Згідно положень\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077\~ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із\~ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до\~положень ст.\~516\~ЦК України,\~заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор\~у зобов`язанні\~повинен передати\~новому кредиторові\~документи,\~які засвідчують\~права,\~що передаються,\~та інформацію,\~яка є\~важливою для\~їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак Позивачем на підтвердження виконання ним вимог ст.\~516, 517 ЦК України\~щодо повідомлення\~відповідача про\~відступлення йому\~прав вимоги\~за кредитними\~договорами №Z62.00615.004266352\~від 28.08.2018\~та №С-615-005246-18-980\~від 19.03.2018\~суду не\~надано. Відтак, позивачем не надано суду доказів того, що боржника (відповідача) було поінформовано про відступлення права вимоги до нього. Разом з цим, тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним., а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Також слід зазначити, що представником позивача до позовної заяви додана копія договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року, який укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ЕАПБ» на якому міститься відмітка «згідно з оригіналом». Вказаний договір містить лише преамбулу, розділи 1. Предмет договору, 2. Гарантії, 3. Порядок розрахунків, 10 Місцезнаходження та реквізити сторін. Вищим господарським судом України в постанові від 18.05.2016 року встановлено, що «процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Згідно\~ст.517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, підтвердженням прав нового кредитора є документи, що засвідчують його права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення». Визначення терміну «документація» наведено в преамбулі договору факторингу від 28.11.2023 року - оригінали документів, що стосуються Заборгованостей окремих Боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог Клієнта до Боржників по Заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до Боржника щодо погашення Заборгованості, а саме: кредитні договори та Правила кредитування, що діяли на момент видачі кредиту; договори, що забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором (порука, застава, іпотека, тощо), при наявності; копії паспортів Боржників, при наявності; копії ідентифікаційного коду Боржників, при наявності; документи про доходи Боржника, при наявності; анкети-заяви на отримання кредиту; заяви Боржників на готівковий переказ на вказані Боржником реквізити, при наявності; платіжне доручення, яке підтверджує перерахування коштів на рахунок, вказаний Боржником; детальні розрахунки заборгованості (простроченої заборгованості та всіх інших платежів) по Кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги. Акт прийому-передачі Документації, який є додатком до договору факторингу представником позивача не наданий. Отже відсутність оригіналів документів про право вимоги, відсутність доказів передачі цих документів про право вимоги новому кредитору свідчить про відсутність самого права вимоги у заявника. Тобто обставини правонаступництва ним не доведені. Відтак, суд прийшов до висновку, що в даному випадку, за встановлених судом обставин, відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі наведеного

Outcome: dismissed