Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У жовтні 2024 року\~ позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 22 листопада 1997 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що зроблено відповідний запис за № 1590. Від даного шлюбу мають повнолітню доньку. Шлюбні відносини між ними фактично припинені\~ у зв`язку із застосуванням до неї відповідачем домашнього фізичного насильства, яке неодноразово протягом останніх двох\~ років періодично повторюється, в зв`язку з чим шлюбні відносини мають фактично формальний характер. З 2024 року відповідачем до неї неодноразово застосовувалося фізичне насильство, після чого потребувала медичного лікування, що є несумісним в подальшому спільне проживання як подружжя та неможливим збереження шлюбних відносин. У зв`язку з наявністю обставин, які унеможливлюють їхнє подальше проживання як подружжя, що нерозривно пов`язані із діями відповідача, а саме зловживання алкогольними напоями та застосування до неї фізичного насильства в стані алкогольного сп`яніння, становить реальну загрозу її здоров`ю та життю. Дані обставини стали причиною того, що між ними з`явилися діаметрально протилежні погляди на сім`ю та життя взагалі, що є підставою припинити шлюб. Їхні шлюбні відносини мають лише формальний характер, сторони фактично є чужими людьми, мають різні вподобання, різне особисте життя, між ними припинено спільні побутові обов`язки, відсутній спільний сімейний бюджет, відсутнє піклування один до одного, допомога один одному, припинено ведення спільного господарства. Отже, на даний момент, позивач з відповідачем не ведуть спільного господарства, сумісне проживання остаточно припинено, шлюбних відносин не існує, повага один до одного втрачена, взаємного турбування за сім`ю фактично також не існує, збереження сім`ї не можливе. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її інтересам, суперечитиме її волі. На примирення не погоджується. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 22 листопада 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1590, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача (а.с. 1-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2024 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 15) та матеріали справи передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 04 жовтня 2024 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 19). 01 листопада 2024 року\~ за вх. № 37068 судом отримано з ЦМУ ДМС в Київській області інформацію щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 20). З вказаної інформації, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 03.07.1991 року. З огляду на\~ викладене, вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.\~ Ухвалою судді від 04 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 29 листопада 2024 року (а.с. 21-22). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2024 року провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено, за клопотанням відповідача [PERSON] надано сторонам строк для примирення. Розгляд справи призначено о 09 годині 00 хвилин 28 лютого 2025 року (а.с. 31-32). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2025 року було відновлено провадження по справі за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 36). Розгляд справи двічі відкладався у зв`язку із неявкою відповідача, останній раз до 16 квітня 2025 року (а.с. 37, 42). В судове засідання позивач [PERSON] \~ не з`явилась, надала заяву, отримана та зареєстрована канцелярією суду 16.04.2025 за вх. № 20660, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача (а.с. 46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак на адресу суду повернулися поштові конверти, причина повернення вказана працівниками пошти, як за закінченням терміну зберігання (а.с. 44, 45). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Так, судова повістка була направлена судом на адресу реєстрації відповідача, відповідно до отриманої інформації з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, та на адресу фактичного проживання, вказану в позовній заяві. Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~ Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ухвалу судді від 04.11.2024 про прийняття та відкриття провадження у даній справі, позовну заяву з додатками\~ отримав, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові рекомендовані повідомлення про вручення (а.с. 25, 30). До того ж, звертався до суду 29.11.2024 із заявою про надання строку для примирення терміном на шість місяців (а.с. 29). Тому, із вищезазначеного свідчить, про обізнаність відповідача про наявність на розгляді в суді справи до нього про розірвання шлюбу. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~ ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41). Оскільки відповідач отримував особисто з суду кореспонденцію, обізнаний про те, що на розгляді суду перебуває цивільна справа до нього про розірвання шлюбу, за його заявою надався строк для примирення, суд вважає, що\~ відповідач повинен з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989). Тому, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи та заздалегідь обізнаним про наявність вказаної справи на розгляді в суді. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як не надходило і відзиву на позовну заяву позивача. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). В свою чергу, позивач скористувалась своїм правом, передбаченим ч. 3. ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як учасники справи не з`явилися в судове засіданні, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзиву і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 16.04.2025 постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 22 листопада 1997 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1997 року 11 місяця 22 числа зроблено запис за № 1590, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] ,\~ дружини [PERSON] ,\~ що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] , виданого 22 листопада 1997 року (а.с. 28). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 5). Так, звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, позивач зазначала, що шлюбні відносини між ними фактично припинені у зв`язку із застосуванням до неї відповідачем домашнього фізичного насильства, яке неодноразово протягом останніх двох\~ років періодично повторюється, в зв`язку з чим шлюбні відносини мають фактично формальний характер. З 2024 року відповідачем до неї неодноразово застосовувалося фізичне насильство, після чого потребувала медичного лікування, що є несумісним в подальшому спільне проживання як подружжя та неможливим збереження шлюбних відносин. Вони фактично є чужими людьми, мають різні вподобання, різне особисте життя, між ними припинено спільні побутові обов`язки, відсутній спільний сімейний бюджет, відсутнє піклування один до одного, допомога один одному, припинено ведення спільного господарства, збереження сім`ї не можливе. Водночас, з боку відповідача не було спростованого зазначеного, від останнього не надходило на адресу суду жодних заяв та клопотань. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Тобто, саме таким чином відповідач розпорядився своїми правами. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 110 СК України (зі змінами від 20.11.2024 № 4073-ІХ ЗУ) передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Так, за заявою відповідача [PERSON] (а.с. 29), ухвалою суду від 29 листопада 2024 року надано сторонам строк для примирення строком на три місяці, тобто до 28 лютого 2025 року (а.с. 31-32). Звертаючись до суду з клопотанням 18.03.2025, позивач [PERSON] зазначила, що сторонам було надано строк для примирення до 25.03.2025, В зв`язку із застуванням відповідачем до неї домашнього насильства, що стало підставою звернення до суду про розірвання шлюбу, вона на примирення не погоджується, в тому числі враховуючи, що в період наданий судом для примирення, відповідачем з його сторони не було вжито реальних дій на виправлення своєї поведінки та збереження сім`ї. Позовні вимоги підтримує повністю, здійснити розгляд справи у її відсутність, задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с. 41). Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, в заяві про розгляд справи у відсутність, позивач [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, позивачем зазначено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, з 2024 року відповідачем до неї неодноразово застосовувалося фізичне насильство, що є несумісним в подальшому спільне проживання як подружжя та неможливим збереження шлюбних відносин, мають різні вподобання, різне особисте життя, припинено спільні побутові обов`язки, відсутній спільний сімейний бюджет, ведення спільного господарства, а строк для примирення, який надавався судом терміном на три місяці, не надав позитивного результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Водночас, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 113 СК України та прохання в заяві про розгляд справи у відсутність, суд вважає можливим після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача « [PERSON] » та надалі іменуватися цим прізвищем. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~ позивача\~ (дружини) по справі. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатила судові витрати в розмірі 1 211,20\~ грн, понесення яких документально підтверджено наявною в матеріалах справи Квитанцією про сплату від 01.10.2024 (а.с. 3А). Однак, звертаючись до суду із заявою про розгляд у відсутність, позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Тому, суд вважає за можливе стягнути із відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати у розмірі 1 211,20 гривень. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved