Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У вересні 2023 року комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом, який був уточнений 04.12.2024 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 4287,55 грн., за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 13474,39 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 953,14 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує відповідача послугами з централізованого опалення, з постачання теплової енергії, з абонентського обслуговування за адресою: [ADDRESS] , проте відповідач в порушення Закону України «Про теплопостачання» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила) не в повному обсязі проводив оплату за надані послуги, в результаті чого станом на 01.11.2024 року за ним обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 4287,55 грн., за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 13474,39 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 953,14 грн. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 4287,55 грн., за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 13474,39 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 953,14 грн., судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та поштові витрати у розмірі 45,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, вказала, що позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він не сплачує за послуги КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго», оскільки комунальне підприємство не надає послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії, в його квартирі завжди холодно, просив суд стягнути з позивача на свою користь моральну шкоду у розмірі 430\~000,00 грн. за 18 років, так як не було опалення в його квартирі. Також, просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Судом встановлено, що відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.01.2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до особового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за номером №11649 заборгованість, яка утворилася станом на 03.12.2024 року становить за послуги з централізованого опалення в розмірі 4287,55 грн., за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 13474,39 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 953,14 грн. (а.с.44, 45, 46, 47). Згідно попереджень-претензій від 04.08.2023 року комунальне підприємство надсилало [PERSON] за адресою: [ADDRESS] повідомлення щодо існування вказаної заборгованості (а.с.5). Згідно рішення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2252-VII від 29.12.2022 року (Додаток 1) вулицю Фанагорійську перейменовано на вулицю Ізмаїльську. Договір на надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачем не укладався, але теплова енергія у квартиру відповідача надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідач не надавав, таким чином, [PERSON] знаходиться у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». Розрахунки помісячної вартості послуг проводились згідно з положеннями, передбаченими Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-IV від 09.11.2017 року, Закону України «Про теплопостачання» №2633- IV від 02.06.2005 року, Закону України «Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановами Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії проведені на підставі тарифу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №631 від 28.09.2022 року. Розрахунки помісячної вартості плати за абонентське обслуговування проводиться згідно з положеннями, передбаченими законом №2189 та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг…». Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не у повному обсязі надавав відповідачу послуги з централізованого опалення, з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування. Крім того, відсутні докази, які б підтверджували відключення квартири, в якій зареєстрований та проживає відповідач, від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з централізованого опалення, з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Щодо заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови в позові. Однак у відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. А також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Із даним позовом КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулось до суду 27.09.2023 року про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.11.2020 року, таким чином позивач звернувся до суду із дотриманням трирічного строку позовної давності. Оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 4287,55 грн., за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 13474,39 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 953,14 грн. Щодо вимоги відповідача про стягнення на його користь з позивача моральної шкоди у розмірі 430 000,00 грн., суд вказує, що відповідач не звертався до суду із зустрічною позовною заявою із вказаними вимогами до КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», а тому, вони не підлягають задоволенню. Крім того, суду не надано доказів завдання моральної шкоди відповідачу з вини КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго». За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн., які підтверджені платіжною інструкцією №128 від 19.09.2023 року (а.с.1) та поштові витрати у розмірі 45,00 грн., які підтверджені квитанцією від 04.12.2024 року (а.с.49).

Outcome: approved