Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

27 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на\~статті 18, 104, 110, 112\~СК України, просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 вересня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1298 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 26 вересня 2020 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1298. За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що в неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть. Позивач не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, не згодна на примирення та збереження шлюбу. Спір щодо поділу спільного сумісного майна між нею та відповідачем відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із нею. Ухвалою судді від 18 березня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 17 квітня 2025 року. 17 квітня 2025 року цивільну справу було знято з розгляду, призначено судове засідання на 29 квітня 2025 року. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2020 року, виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми), копію якого долучено до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 вересня 2020 року у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми), про що складено відповідний актовий запис за №1298. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка- [PERSON] ; дружини- [PERSON] . За час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач, про що Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) 24 березня 2021 року складено відповідний актовий запис №20 та 24 березня 2021 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копію якого долучено до матеріалів справи. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20 листопада 2020 року, копію якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] за відомостями «Міської інтегрованої інформаційно-реєстраційної системи м.Славутича» зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У позовній заяві [PERSON] зазначила своїм фактичним місцем проживання адресу: [ADDRESS] . За інформацією №15-08/298, наданою Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду 17 березня 2025 року, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини також підтверджуються відповіддю №1206203 від 18 березня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. З позовної заяви вбачається, що причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що в неї та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть. Позивач не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем та не згодна на примирення і збереження шлюбу. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону\~України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського\~суду\~з\~прав\~людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом із позивачем. Спір щодо поділу спільного сумісного майна між сторонами відсутній. Вказані обставини відповідач не заперечує. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] , тому суд доходить висновку про залишення їй цього прізвища. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4218530560.1 від 27 лютого 2025 року позивач за подання позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 1\~211,20 грн, яка зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, який відповідач визнав до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved