Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

16.12.2024 до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 45 491,56 грн сплаченого страхового відшкодування та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 15.12.2020 автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якого пошкоджено автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] був забезпеченим, а цивільно-правова відповідальність була застрахована АТ «СК «Інго» згідно полісу №АО/2862964. [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, позивачем виплачено відшкодування шкоди у розмірі 45 491,56 грн, однак оскільки відповідач залишив місце ДТП, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування. Ухвалою від 26.12.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлялась про наявність справи в суді шляхом надіслання на адресу зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] - копії позову з додатками та копію ухвали про відкриття провадження. Конверт повернувся до суду без вручення. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] був забезпеченим, а цивільно-правова відповідальність була застрахована АТ «СК «Інго» згідно полісу №АО/2862964 15.12.2020 автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якого пошкоджено автомобіль «Nissan X-Trail», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Будучи причетним до ДТП, відповідач залишив місце пригоди. За вказаною ДТП, яка є страховим випадком, позивач сплатив ТДВ «Віді-страхування» страхове відшкодування у розмірі 45 491,56 грн відповідно до рахунку № ІСзС-0023537 від 17.12.2020, акту виконаних робіт № ІСзСА-020250 від 18.12.2020, страхового акту № 4647335 від 02.02.2022, заяви про страхове відшкодування, платіжних доручень № 249 від 20.01.2021, № 250 від 20.01.2021, № 2789 від 14.02.2022. 07.11.2022 з метою досудового врегулюванню спору позивач надіслав відповідачу лист-претензію з вимогою про відшкодування шкоди, який залишився без позитивного регулювання. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На момент виникнення спірних правовідносин був чинним Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV (далі - Закон №1961-ІV), який регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Із положень статті 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як передбачено пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону № 1961-ІV). Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-ІV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка заподіювача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина заподіювача шкоди. За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди. Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 Закону №1961-ІV, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Однією з підстав настання регресної відповідальності заподіювача шкоди є самовільне залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач на підставі підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-ІV має право регресної вимоги про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, до відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 3028 грн.

Outcome: approved