Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Представник позивача [PERSON] адвокат Мироненко С.С. звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, відповідно до якої просить суд розірвати договір купівлі-продажу товару Apple iPad Air 13 2024 Wi-Fi + Cellular 128GB Space Gray (MV6Q3) серійний номер [NUMBER] укладений поза торговельними або офісними приміщеннями в інтернет магазині «AVIC» між [PERSON] та ФО-П [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача вартість коштів у сумі 45 487 грн. за сплачений товар та неустойку у розмірі 13 736,10 грн. за прострочення повернення грошових коштів. В обгрунтування позову зазначає, що позивачем було придбано товар планшет Apple iPad Air 13 2024 Wi-Fi + Cellular 128GB Space Gray (MV6Q3) в інтернет магазині «AVIC» за посиланням https://avic.com.ua номер замовлення №469970. Реалізація продукції через вказаний інтернет-магазин «AVIC» здійснюється фізичною особою підприємцем ФО-П [PERSON] , проте вказаний товар не відповідав заявленим характеристикам на сайті продавця, оскільки не мав фізичного слоту для SIM-карти, а функція E-sim, яка могла б виступити альтернативою - не підтримується мобільними операторамии в Україні на моделі Apple iPad Air 13 2024 Wi-Fi + Cellular у зв`язку з чим позивач не міг використати товар за його призначенням. Під час придбання товару на сайті Інтернет-магазину «AVIC» покупець також скористався послугою «оплата частинами», через «ПриватБанк». Позивачем не було врегульовано в досудовому порядку спір, що виниі^ між сторонами, позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова за захистом своїх прав у порядку визначеному Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач посилається на те, що товар має істотний недолік у вигляді відсутності слоту для фізичної сім-картки та просить розірвати договір в порядку ч. З ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів». 06.03.2025 представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] адвокат Кутовий Г.І. до суду подав відзив на позовну заяву, в якому останній посилався на те, що інтернет-магазин « [INFO] » надає право користування інтернет платформою іншим ФОП та юридичним особам для реалізації Товару; еSim за своєю суттю є типом (форматом, видом) SIM-карти, а відтак інформація зазначена на сайті [INFO] відповідає дійсності, а тому відсутність фізичної сім-карти в наведеному пристрої не можна вважати істотним недоліком товару, недоведеність позивачем факту здійснення замовлення на веб-сайті https://avic.com.ua/. та здійснення замовлення у ФОП [PERSON] , а також на те, що ФОП [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки оплату за договором про надання кредиту «Оплата частинами» з банківською установою, клієнтом за договором еквайрингу є інша особа. В задоволенні позову просив відмовити. 19.03.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, до якого останній долучив докази щодо здійснення замовлення на веб-сайті https://avic.com.ua/. відгуки, скріншоти веб-сторінок соціальної мережі Facebook, звіт про фінансування партії НАЗК. На переконання позивача, ним було укладено договір саме з відповідачем, оскільки єдиним власником торгової марки AVIC є саме відповідач. Позивач зазначає, фактичний отримувач коштів є пов`язаною з відповідачем особою. Також позивач зазначає, що не отримав жодного документа, що підтверджує факт покупки. Вказує, що такі випадки системні, що підтверджується відгуками на сторонньому сайті. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Мироненка С.С. про залучення до участі у справі третьої особи ФОП [PERSON] . Представник третьої особи АТ КБ «ПРИВАБАНК» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання пояснень по справі не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подав. Третя особа ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання пояснень по справі не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подав. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку. На інтернет-платформі «AVIC.UA» міститься Договір публічної оферти з Відповідачем. Вказана обставина жодною зі сторін не заперечується. Відповідно до положень розділу 12 Відгук оферти вказаного Договору оферти, зазначено, що інтернет-магазин «Avic.ua» на офіційному сайті https://avic.ua/, має право, відповідно до законодавства України, надавати право користування інтернет платформою іншим ФОП та юридичним особам для реалізації Товару. При цьому умови цього Договору поширюються на вищезазначених юридичних осіб та ФОП у повному обсязі. На зазначеному сайті розміщено товар планшет Apple iPad Air 13 2024 Wi-Fi + Cellular 128 GB Space Gray (MV6Q3) (далі товар). Відповідно до висновку експертів Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України від 10.10.2024 №663/1/24 встановлено, що у підрозділі «бездротовий зв`язок» розділу «Характеристики» на електронній сторінці за електронним посиланням «https://avic.com.ua/planshet-apple-ipad-air-13-2004-wi-fi-cellular-128gb-space-gray-mv6q3-item» містяться відомості про наявність Sim-карти. Враховуючи цей висновок, та відсутність фізичного слоту Sim-карти в товарі, який придбав позивач, суд вважає цей товар містить недолік в розумінні п. 22 ч. 1 ст. 1 «Про захист прав споживачів» 10.09.2024 між позивачем та AT «КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №24091037092395 «Оплата частинами» від 10.09.2024 р. на суму 45487,00 грн. Відшкодування по договору оплата частинами було зараховано [PERSON] . Відшкодування здійснювалося за замовлення № 469970. Частиною 3 ст. 42 Конституції України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі- продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця- фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір -\~усний чи\~письмовий правочин\~між споживачем\~і продавцем\~(виконавцем)\~про якість, усного терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі -розрахунковий документ) (п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно п. 9 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями це договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця; Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документ на їх продаж. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими розрахунковими документами. Гарантійний талон - документ (паспорт або будь-який інший документ, що додається до товару), що дає право споживачеві скористатися гарантійним ремонтом (обслуговуванням) протягом гарантійного строку на товар та містить інформацію про найменування товару, модель, серійний номер, дату продажу та дату реєстрації товару, щодо якого надаються гарантійні зобов`язання, дані про виробника і продавця (сервісний центр) (абз. 1 п. 2 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2023 № 1251). Гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, сервісний центр) протягом гарантійного строку в разі виявлення недоліку товару, який виник з вини його виробника (продавця), зобов`язується організувати гарантійний ремонт товару, який здійснюється за зверненням споживача безоплатно (абз. 2 п. 3 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.202 № 1251). Таким чином, гарантійний строк - є письмовим одностороннім зобов`язанням виробника (продавця, сервісного центру) організувати гарантійний ремонт товару. При цьому, гарантійний талон повинен мати інформацію про виробника і продавця (сервісний центр). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила (ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис (в тому числі електронний) є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. При цьому наданий позивачем документ не дає змогу ідентифікувати особу, якою його було підписано, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, таких як прізвище, ім`я, по-батькові назва підприємства/установи/організації. Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу оплати товару (квитанції, товарного чи касового чеку) відповідачу, суд не може встановити факт вчинення правочину між сторонами. Натомість, судом встановлено, що оплата за замовлення № 469970 проведена на рахунок третьої особи ФОП [PERSON] . За приписами частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц виклала висновок, відповідно до якого пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За таких обставин позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу за допомогою свідків. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, за матеріалами справи судом не встановлено жодного доказу в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження наведених у позові обставин щодо товар було придбано у відповідача. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України). Суд враховує, що 09.12.2024 на адресу суду на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 надійшли матеріали з АТ КБ «Приватбанк» в яких зазначено, що [PERSON] платіж № 469970 на суму 45487,00 зараховано [PERSON] . Позивач та його представник мали реальну можливість скористатися своїм правом на подання клопотання про залучення співвідповідача до участі у справі, однак сторона позивача своїм правом не скористалася, будучи обізнаною про надходження до суду цих матеріалів, та маючи можливість безперешкодно заявити таке клопотання. У силу повноважень, визначених ЦПК України суд не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення співвідповідачів з власної ініціативи. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги безумовно стосуються прав та обов`язків ФОП [PERSON] , який отримав грошові кошти в сумі 45487,00 за платежем № 469970, проте не був залучений до участі у розгляді справи, як відповідач. Суд враховує, що сторона відповідача не зверталася до суду з клопотаннями (заявами) про заміну неналежного відповідача. Враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснювати заміну відповідача та залучати до участі у справі іншого відповідача, беручи до уваги те, що суд під час розгляду справи встановив, що ФОП [PERSON] є неналежним відповідачем, та відповідно позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed