Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

31.12.2024 в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, яким спадкодавець заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі на все те, що їй буде належати на момент смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належав їй на праві особистої власності. Також за життя померлій було передано у приватну власність земельні ділянки. 02.04.2024 року [PERSON] було подано документи приватному нотаріусу Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, листом № 201/02-14 від 02.04.2024 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Ухвалою суду від 03.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 20.03.2025 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання надіслала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач участь свого представника не забезпечив, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, не заперечує проти позову, рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2022 року. [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована на момент смерті по [ADDRESS] , разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою № 445 від 19.12.2023 року. Згідно з випискою № 205 від 23.02.2024 року з погосподарської книги № 7 за 2016-2024 роки [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , 1962 року побудови. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , однак нотаріусом було надано роз`яснення № 201/02-14 від 02.04.2024 року щодо неможливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Відповідно до інформаційної довідки № 371 від 14.03.2024 року, станом на 29.12.2012 року державна реєстрація зазначеного житлового будинку не проводилась. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71274366 від 26.01.2023 року. [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі на все те, що їй буде належати на момент смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого старостою Мартинівського старостинського округу Пулинської селищної ради Зубрицькою О.Ц. від 22.02.2022 року, зареєстрованому в реєстрі за № 13. Відповідно до копії виписки із рішення 28 сесії Будо-Літківської сільської ради ХХІ скликання від 03.02.1994 року та виписки із рішення 26 сесії Будо-Літківської сільської ради У скликання від 23.09.2009 року, [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та ОЖБ і господарських будівель та площею 0,15 га для ведення ОСГ. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.

Outcome: approved