Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні. Позов мотивовано тим, що позивачка з 1995 року ро 2019 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2019 року по справі №128/2548/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу чоловік позивача на протязі близько місяця час від часу ходив на ночівлю до своєї матері [PERSON] потім знову повертався додому до позивача у їх спільний будинок, де вони знову разом із своїми дітьми почалися жити однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини загинув. Оскільки, діти позивача та її покійного чоловіка вже повнолітні, то відповідно право на одноразову грошову допомогу внаслідок загибелі військовослужбовця, що передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року має безпосередньо мати загиблого військовослужбовця [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON] (батько [PERSON] теж помер). Але, оскільки формально шлюб між подружжям було розірвано виникла необхідність у встановленні факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] та перебуванні позивача на утриманні її покійного чоловіка. Відносно встановлення того факту, що позивач була на утриманні у свого покійного чоловіка позивач вказала, що згідно з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №371386 позивач являється особою з інвалідністю ІІІ групи. Під час спільного проживання позивача з її чоловіком [PERSON] вони мали спільний бізнес, але після отриманої в 2019 році травми та встановлення групи інвалідності позивач залишилася на повному утриманні свого чоловіка. Зазначає, що навіть, коли [PERSON] перебував на військовій службі він перераховував на картковий рахунок позивача кошти на її утримання. Просить становити факт, що [PERSON] відноситься до членів сім`ї свого цивільного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і дружина (подружжя) без реєстрації шлюбу з березня 2019 року по [INFO] . Встановити факт перебування [PERSON] на утриманні померлого годувальника [PERSON] з 09.12.2019 року до дня його смерті [INFO] . Ухвалою суду від 17.04.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 11.06.2024 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] та [INFO] . Ухвалою суду від 02.12.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати надані письмові пояснення та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, зазначила, що батьки після розірвання шлюбу проживали разом і вона з сестрою теж з ними проживали. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, зазначила, що батьки постійно проживали разом після розірвання шлюбу, мали спільне господарство і спільний бюджет. Вказала, що мати [PERSON] отримала травму під час заготовки на зиму дров і була на утриманні батька. Зазначила, що похованням батька повністю займалася [PERSON] та вона з сестрою. Бабуся - відповідач лише була присутня на похоронах і свідомо заявила, що тіло [PERSON] буде забирати з моргу його дружина [PERSON] та загалом увесь похоронний процес нехай організовує дружина. Також пояснила, що адреса [ADDRESS] вказувалася усіма членами сім`ї [PERSON] і нею в тому числі, оскільки на дійсну фактичну адресу [ADDRESS] ніколи не надходили жодні листи. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Згідно із положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2019 року по справі №128/2548/18 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 18 березня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народилася дочка [PERSON] [INFO] , та дочка [PERSON] [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.02.2019 року вищевказаним рішенням суду. Відповідно до довідки Садівничого товариства «Садівничий масив Лука Мелешківська» №1433 від 26.12.2022 року вбачається, що [PERSON] постійно проживає із своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] та отримують всі пільги по місцю проживання. Склад сім`ї: [PERSON] [INFO] , [PERSON] чоловік [INFO] , [PERSON] донька [INFO] , [PERSON] донька [INFO] , [PERSON] зять [INFO] , [PERSON] внук [INFO] р-н., [PERSON] внук [INFO] р.н. Згідно з сповіщення сім`ї №7479 адресованого на ім`я [PERSON] вбачається, що штаб-сержант [PERSON] , [INFO] військовослужбовець в/ч [NUMBER] [INFO] під час виконання бойового завдання неподалік н.п. Мар`їнка, Покровського району, Донецької обл. отримав поранення не сумісні з життям. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] від 06.02.2023 року №27-РС вбачається, що штаб-сержанта [PERSON] , головного сержанта командира мінометного взводу мінометної батареї батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю. Похований 29.12.2022 року на сільському кладовищі села Тютьки Вінницького району Вінницької області. Дружина [PERSON] 1974 р.н., Донька [PERSON] 1995 р.н. Проживають [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1112 від 28.02.2023 року виданої управлінням праці та соціального захисту населення вбачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги у складі сім`ї чоловіка [PERSON] , що при житті мав статус «учасника бойових дій» відповідно до п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 26.09.2016 року по день смерті [PERSON] (по [INFO] ). Так, звертаючись до суду із позовною заявою про встановлення фактів постійного проживання з [PERSON] та належності її до членів його сім`ї [PERSON] і перебування на його на утриманні зазначає, що встановлення таких фактів їй необхідно для отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому вказує, що відповідач також має право на таку допомогу, у зв`язку з чим у них виник даний спір. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» «Одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Частинами 1, 2 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час смерті [PERSON] ) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України варто виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що з 05.03.2022 року до літа (в загальному десь пів року) проходив військову службу в одній військовій частині разом із [PERSON] . Перебуваючи разом на службі неодноразово чув відгуки від [PERSON] про його дружину [PERSON] , його дітей та онуків. Те, що [PERSON] та [PERSON] не були офіційно в шлюбі не знав, адже побратим [PERSON] завжди називав позивачку дружиною. Зазначив, що впродовж декількох місяців дружина [PERSON] - [PERSON] постійно передавала своєму чоловіку та його побратимам продукти харчування, цигарки та все, що вони просили, оскільки власних коштів ще на той момент у хлопців не було. Зазначив, що про матір - відповідачку від [PERSON] ніколи нічого не чув. Неодноразово був свідком телефонних розмов [PERSON] та його дружини [PERSON] і вони спілкувалися дійсно як подружжя, а не просто знайомі. Також вказав, що був на поминальному обіді за [PERSON] , який організувала його дружина [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що є подругою позивачки і вони завжди або наживо або по телефону вже довгий час підтримують зв`язки. Про життя сім`ї [PERSON] все знає, адже позивачка ділилася з нею і горем і радістю. Зазначає, що [PERSON] після повернення з АТО почав зловживати алкоголем і позивачка його неодноразово лікувала. Вказала, що [PERSON] не проживав з 2016 року зі своєю матір`ю за адресою [ADDRESS] , а проживав з дружиною [PERSON] , дітьми і внуками. Зазначила, що знає як позивачка збирала чоловіка на війну, бо вона (свідок) теж чим могла тим допомагала через [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що добре знала сім`ю [PERSON] , адже деякий час працювала в них продавцем на ринку «Урожай» та має родичів, які проживають в одному селі, де проживала позивачка із [PERSON] , тому часто заходила до них в гості. Свідок вказала, що позивачка та [PERSON] мали спільний бізнес на ринку, вели спільне господарство. За декілька років до повномасштабного вторгнення вона змінила місце роботи (точно дату не пам`ятає), однак постійно підтримувала зв`язок із сім`єю [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] з позивачкою як чоловіка та дружини свідок підтверджує до моменту призову [PERSON] на військову службу. Вказує, що неодноразово ще до повномасштабного вторгнення заходила додому до позивачки та [PERSON] і бачила як живе подружжя, як ведуть господарство. Те, що позивачка та [PERSON] не були в офіційному шлюбі навіть не було видно, адже за період поки вони знайомі свідок не побачила ніяк змін у їх відносинах. Одного разу вона була присутня під час телефонної розмови позивачки та [PERSON] , який знаходився вже на фронті під час повномасштабного вторгнення і чула як вони спілкувалися. Спілкування було як в звичайного подружжя. Знає також, що позивачка постійно передавала [PERSON] все необхідне на війну. Крім того, як вбачається із виписки АТ КБ «Приват Банк» на картку відкриту за рахунком [NUMBER] на ім`я [PERSON] починаючи з 22 травня 2022 року по 19.12.2022 року постійно здійснювалися грошові перекази від [PERSON] в різних сумах. Так 22.04.2022 було перераховано кошти у розмірі 25000 грн., 23.08.2022 - 7000 грн., 23.08.2022 - 25000 грн., 23.08.2022 - 25000 грн., 23.08.2022 - 20000 грн., 26.09.2022 - 20000 грн., 18.10.2022 - 10000 грн., 01.11.2022 - 20000 грн., 01.11.2022 - 20000 грн., 02.01.2022 - 20000 грн., 03.11.2022 - 20000 грн., 26.11.2022 - 25000 грн., 27.11.2022 - 25000 грн., 04.12.2022 - 25000 грн., 18.12.2022 - 25000 грн., 19.12.2022 - 25000 грн. Відповідач та її представник у поясненнях та у відзиві посилаються на те, що [PERSON] проживав разом із позивачкою за адресою [ADDRESS] та надають ряд документів, а саме акт опису сусідів від 21.09.2023року, декларацію № 00194863-3КА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, де вказано місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Дослідивши наданий відповідачем та її представником акт опису сусідів від 21.09.2023 року, суд не бере його до уваги, як належний доказ так, як він підписаний самою відповідачкою, яка є головою ОСББ «Велика Родина -240». Сусіди зазначені в акті в судовому засіданні допитані не були, а тому не можливо з`ясувати їх дійсні свідчення. Щодо вказаної в декларації № 0001-4863-3КА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, фактичного місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] , суд бере до уваги, так як вбачається із показів третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що Садівниче товариство «Енергетик» до даного часу не мало поштової адреси так, як це новий житловий масив, а тому їх мати та батько і так само вони вказували адресу відповідачки, оскільки поштова кореспонденція за фактичним місцем проживання не надходила. В судовому засіданні відповідач не спростувала таких показів. Крім того, як вбачається із анкети №006900002206 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від 29.07.2024 року позивач [PERSON] вказувала адресу місця проживання: [ADDRESS] . З навчальної картки студента [PERSON] , вбачається, що остання вказує місце проживання: [ADDRESS] , що підтверджує покази [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані відповідачем докази не спростовують факту проживання позивачки із [PERSON] , адже адреса [ADDRESS] вказувалася як контактна адреса і іншими членами сім`ї [PERSON] , зокрема його дітьми та самою позивачкою, хоча по факту вони там не проживали. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки з загиблим [PERSON] та що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, адже надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з березня 2019 року по 19.12.2022 року, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки одне про одного, тобто з досліджених доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мали взаємні права та обов`язки, притаманні одній сім`ї. Що стосується позовних вимог про перебуванні позивачки на утриманні [PERSON] суд зазначає наступне. При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого, варти прийняти до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ані отримання непрацездатною особою пенсії, ані її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Відповідно до статті 31 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18. Згідно довідки МСЕК №371386 [PERSON] 09.12.2019 року отримала ІІІ групу інвалідності, яка була дійсна до 01.01.2023 року. Крім того, як вбачається із виписки АТ КБ «Приват Банк» на картку відкриту за рахунком [NUMBER] на ім`я [PERSON] починаючи з 22 травня 2022 року по 19.12.2022 року постійно здійснювалися грошові перекази від [PERSON] в різних сумах. Так 22.04.2022 було перераховано кошти у розмірі 25000 грн., 23.08.2022 - 7000 грн., 23.08.2022 - 25000 грн., 23.08.2022 - 25000 грн., 23.08.2022 - 20000 грн., 26.09.2022 - 20000 грн., 18.10.2022 - 10000 грн., 01.11.2022 - 20000 грн., 01.11.2022 - 20000 грн., 02.01.2022 - 20000 грн., 03.11.2022 - 20000 грн., 26.11.2022 - 25000 грн., 27.11.2022 - 25000 грн., 04.12.2022 - 25000 грн., 18.12.2022 - 25000 грн., 19.12.2022 - 25000 грн. Згідно даної довідки та виписки із рахунку АТ «Приватбанк», вбачається, що позивач на момент спільного проживання з покійним [PERSON] мала статус особи з інвалідністю. Позивач через свій стан здоров`я не працювала і була на повному утриманні свого покійного чоловіка, який систематично, протягом тривалого час надавав позивачці матеріальну допомогу (під час військової служби переводив гроші на рахунок). Тобто, ця матеріальна допомога мала постійний характер, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання [PERSON] , що підтверджено доказами в судовому засіданні. Судом встановлено, що допомога з боку [PERSON] була для позивачки основним і постійним джерелом засобів до існування, оскільки інших доходів на той час вона не мала. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача про те, що кошти, які пересилав [PERSON] позивачці йшли не на її утримання, а для дітей та онуків, оскільки в судовому засіданні третя особа [PERSON] зазначила, що батько час від часу пересилав і на її рахунок кошти для внуків, однак, те, що надходило на картку матері (позивачці) було виключно на її утримання. Судовим розглядом безспірно встановлено, що допомога, яка надавалася [PERSON] померлим [PERSON] , була постійним та основним джерелом засобів до існування, що підтверджено як поясненнями свідків, у достовірності яких у суду не виникає сумнівів та за відсутності об`єктивних обставин щодо їх особистої заінтересованості у справі, так і письмовими доказами щодо тривалості сімейних відносин, спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище суд доходить висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved