Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

[PERSON] у березні 2025 року звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду міста Києва про розірвання шлюбу зареєстрованого із [PERSON] у серпні 2019 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у нього припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. 27.03.2025 від представника відповідача - адвоката Єренко Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній просив суд надати час на примирення подружжя. 28.03.2024 від представника позивача - адвоката Бориченко К.В. надійшла відповідь на відзив, у якому представник зазначив, що позивач дізнався про наміри [PERSON] примиритися від свого представника, яка ознайомилась з відповідною заявою адвоката Єренка Д.В. у підсистемі «Електронний суд». Про відповідне бажання безпосередньо [PERSON] остання не повідомляла, жодних дій з цією метою не вживала, відповідне бажання та можливість примирення між сторонами у справі не обговорювались. Крім того, Позивач зазначає, що такою заявою Відповідачка фактична проявляє не добросовісність. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 визначила, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого законом виконання своїх зобов`язань. Поведінкою, яка суперечить добросовісності, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. У разі порушення принципу добросовісності суд повинен застосувати заходи, спрямовані на недопущення зловживання правами. І хоча справа № 147/66/17 стосувалася цивільно-правового спору, видається, висновки, сформульовані у ній щодо естопеля (заборони стороні поводитися всупереч її попередній поведінці (заявам, твердженням, обіцянкам, фактичній поведінці і навіть бездіяльності)) можуть та навіть мають бути поширені й на спори щодо розірвання шлюбу. Крім того, 03.02.2025 [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позові йдеться «що з моменту укладення шлюбу, наше сімейне життя з відповідачем складалося добре, проте протягом останнього часу почали виникати непорозуміння. На даний час, сім`я у своєму розумінні як така розпалася і відновити подружні стосунки неможливо, так як в родині позивачки та відповідача втрачено почуття любові та довіри. Ми, як подружжя разом вже не проживаємо та спільного господарства не ведемо, кожен з нас, живе своїм окремим життям». На даний час, сім`я у своєму розумінні як така розпалася і відновити подружні стосунки неможливо, так як в родині позивачки та відповідача втрачено почуття любові та довіри. Сторони, як подружжя разом вже не проживають та спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм окремим життям». Видається, що бажання примиритися навряд-чи виникло у Відповідачки післ винесення судового рішення у справі № 521/1853/25, а за інших умов є сумніви у доцільності стягнення аліментів на утримання сина з Позивача у справі у судовому порядку, оскільки за умови примирення батько дитини буде проживати разом. Також Позивач наголошує, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Беручи до уваги вищевказане, позивач вважає, що причини, які спонукають Позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам Позивача. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, категорично наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 23.08.2019 Малиновським районним в місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 2544). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Суд не приймає до увагу наданий стороною відповідача відзив, оскільки він жодним доказом або аргументом не мотивований і складається лише з одного речення з проханням надати подружжю строк на примирення. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved