Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16.04.2025 провадження у справі за позовом [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Остапчук І.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест холдинг» в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати закрито; у позові [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Остапчук І.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест холдинг» в частині позовних вимог щодо розірвання договорів оренди землі відмовлено. Повний текст рішення складений та підписаний 16.04.2025. 21.04.2025 представник позивача звернувся до суду із заявою з проханням ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача судових витрат на надання правничої допомоги у розмірі 14\~000,00 грн. В обгрунтування заяви посилається на ч. 3 ст. 142 ЦПК України. До заяви долучив акт приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2025 із зазначенням виду послуг, затраченого часу, на їх виконання, вартості робіт; квитанцію від 21.04.2025 про сплату 14\~000,00 грн, призначення платежу оплата послуг адвоката за договором 02/01-24 від 05.01.2024. Ухвалою суду від 23.04.2025 прийнято заяву до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник відповідача у додаткових поясненнях від 29.04.2025 вказав, що витрати на правничу допомогу, заявлені представником позивача, є завищеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вказав, що відсутні правові підстави для їх стягнення. Представник позивача у заяві від 30.04.2025 просив розгляд заяви здійснювати без їх участі, заяву підтримав, та просив її задовольнити. Представник відповідача у заяві від 30.04.2025 просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16.04.2025 провадження у справі за позовом [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Остапчук І.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест холдинг» в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати закрито (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України); у позові [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Остапчук І.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест холдинг» в частині позовних вимог щодо розірвання договорів оренди землі відмовлено. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Статтею 255 ЦПК України\~визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: -\~\~відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);\~\~ - позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої). Згідно з частиною другою\~статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача; Частина третя\~статті 142 ЦПК України\~визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо\~\~позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. З матеріалів справи убачається, що після відкриття провадження у справі позивачка подала заяву від 19.03.2025 про відмову від позовних вимог в частині стягнення заборгованості з орендної плати у зв`язку із її погашенням відповідачем у ході розгляду справи. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивачки від позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати унаслідок задоволення його відповідачем після пред`явлення позову. Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема\~стаття 13 ЦПК України\~зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми\~\~правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд. Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендної плати, суд керувався пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої\~статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3\~статті 142 ЦПК України\~підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, зокрема на правничу допомогу. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц.

Outcome: dismissed