Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

19 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості.\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 23травня 2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «A-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Таким чином,\~підписанням заяви\~відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~із Умовами\~та правилами,\~які викладені\~на банківському\~сайті https://a-bank.com.ua/terms,\~складає між\~ним та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 07 грудня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 71694,75 грн, яка складається з 57662,44 грн заборгованості за кредитом, 14032,31 грн заборгованості по відсотках. Отже, відповідач порушив умови кредитного договору, а також норми чинного законодавства. Просить стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 травня 2020 року у розмірі 71694,75 грн та судові витрати у розмірі 3028 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 51 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, також, аналогічне клопотання ним долучено до позовної заяви (а.с. 5, 38 зворот). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с 60). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг в АТ «А-Банк», відповідно до якої, погодився з тим, що дана Заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, становлять між ним і банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 8). Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджено його підписом в анкеті-заяві. Нарахування відсотків визначається п.п.2.1.1.12 Умов та правил. Можливість зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, визначено п.1.1.3.2.3 Умов та правил. З виданої АТ «А-Банк» довідки за картками вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] зі строком дії до березня 2027 року, № [NUMBER] зі строком дії до квітня 2027 року (а.с. 17). Позивач надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по картці №\~ [NUMBER] від 07.12.2024 року (а.с. 10-16). Відповідно до виданої АТ «А-Банк» довідки за лімітами вбачається, що [PERSON] за кредитним договором б/н від 23 травня 2020 року, у період з 23 травня 2020 року по 07 грудня 2024 року встановлювався кредитний ліміт: 23.05.2020 року - 5000 гривень, 11.07.2023 року 35 000 гривні, 31.07.2024 року 50 000 гривень, 31.10.2023 року 60\~000 грн (а.с. 18). Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по картці за період з 23.05.2020 року по 07.12.2024 року, станом на 07 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 23 травня 2020 року становить 71694,75 гривень і складається з: 57662,44 гривень - заборгованість за кредитом; 14032,31 гривень - заборгованість за процентами (а.с. 6-7, 10-16). До анкети-заяви позивачем додано витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що не підписані відповідачем (а.с. 9,27). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови, розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання послуг АТ «А-Банк» від 23 травня 2020 року, яка підписана відповідачем, відсутні умови про розмір процентної ставки та порядок сплати процентів. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 23.05.2020 року, надав витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Таким чином, суд вважає, що витяг з Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.05.2020 року шляхом підписання заяви-анкети. Доданий до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" (а.с. 9) не підписаний відповідачем, а зазначені у цьому Паспорті споживчого кредиту процентні ставки не містять інформації, що вони стосуються саме договору між сторонами б/н від 23.05.2020 року, а тому не можуть свідчити про узгодження цих умов кредитного договору між сторонами, що вимагає положення статей 3, 627 ЦК України. Крім того, паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а є лише підтвердженням виконання банком законного обов`язку надати позичальнику повну інформацію щодо можливих варіантів умов кредитного договору перед його укладенням, що є необхідним для забезпечення позивачу здійснити свідомий вибір на користь одного з них. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту ( правові висновки, які були висловлені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому суд приходить до висновку що позов в частині стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами є необгрунтованим. Разом з тим, фактично отримані та використані позичальником кошти підлягають поверненню банку, а тому банк вправі вимагати захисту свого права шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 57662,44 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (80%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial