Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, поданою представником [PERSON] , в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що 11 березня 2004 року Антрацитівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис за №16. Заяву обґрунтовує тим, що 09.08.1992 уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області, актовий запис №39. В подальшому, шлюб між сторонами розірвано, про що 11.03.2004 Антрацитівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис за №16, що підтверджується відповідним штампом у паспорті заявника. Разом з тим, вказаного актового запису у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено, в актовому записі про шлюб відмітка про його розірвання відсутня. Крім того, з відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.02.2025 заявник отримала інформацію про те, що перші та другі примірники паперових екземплярів книг актових записів про шлюб та розірвання шлюбу за 1992, 2004 роки залишились на тимчасово окупованій території, відтак доступ до них відсутній, у зв`язку із чим можливість перевірити наявність паперових носіїв актових записів про шлюб відсутня. Водночас заявник втратила оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу, оскільки такий залишився на тимчасово окупованій території України за попереднім місцем її проживання у селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області, а також не має можливості повторно отримати таке з огляду на відсутність актового запису про розірвання шлюбу, що унеможливлює поновлення нею актового запису про розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Зважаючи на наведене просить заяву задовольнити та встановити факт розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.02.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила, що є внутрішньо переміщеною особою внаслідок окупації селища Іванівка Антрацитівського району Луганської області, в якому народилась та проживала. Так, з 1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в подальшому розірвано. Разом з тим, не пригадує, ані підстав розірвання шлюбу, ані обставин такого розірвання. Не змогла повідомити чи шлюб розірвано на підставі судового рішення чи рішення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану. Припускає, що могла звертатися до суду з даного приводу, оскільки в неї з чоловіком була неповнолітня дитина. Крім того, не пригадує, чи отримувала свідоцтво про розірвання шлюбу, оскільки з того часу пройшло більше 20 років. Їй невідомо де перебуває її колишній чоловік. При цьому, вказала, що у її паспорті наявна відмітка про державну реєстрацію розірвання шлюбу, проте їй невідомо, чому відповідний актовий запис на даний час є відсутнім у державному реєстрі. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, що в ній викладені, просив суд таку задовольнити, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для підтвердження її статусу як розлученої особи. Вважає, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для встановлення факту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявністю у паспорті заявниці відмітки про реєстрацію відповідного актового запису. Представник заінтересованої особи Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 роз`яснено судам, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Частиною 2 ст. 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При дослідженні доказів судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Іванівка Антрацитівського району Луганської області, є внутрішньо переміщеною особою та фактичне місце проживання останньої знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідки Сихівського відділу управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 21.09.2015 (а. с. 7). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 березня 1997 року Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народилась [INFO] у селищі Іванівка Антрацитівського району Луганської області (а. с. 4). Як вбачається з наведеної копії, паспорт містить, зокрема, відмітки про реєстрацію шлюбу, а саме 09 серпня 1994 року зареєстровано шлюб Іванівською селищною радою Антрацитівського району з [PERSON] , а також відмітку про реєстрацію розірвання шлюбу з [PERSON] , здійснену Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського району Луганської області, відомості про актовий запис - №16 від 11.03.2004 (а. с. 5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.01.2025 вбачається наявність актового запису №39, складеного 09.08.1992 Виконавчим комітетом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області, про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Актовий запис зареєстровано в Реєстрі 27.07.2014 реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області (а. с. 8). Як вбачається з відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.02.2025, за результатами перевірки даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про державну реєстрацію розірвання шлюбу №16, складеного 11.03.2004 Антрацитівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, стосовно [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Перші та другі примірники паперових екземплярів книг актових записів про шлюб та розірвання шлюбу за 1992, 2004 роки залишились на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, тому перевірити наявність паперових носіїв актових записів про шлюб та розірвання шлюбу неможливо (а. с. 9). З вищевказаного слідує, що [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 1994 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Іванівській селищній раді Антрацитівського району, про що складено відповідний актовий запис за №39. Згідно з доводами заявника, вказаний шлюб в подальшому між сторонами було розірвано, що підтверджується відміткою про реєстрацію розірвання шлюбу, здійсненого Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського району Луганської області, відомості про актовий запис розірвання шлюбу - №16 від 11.03.2004. Проте, заявник втратила оригінал свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян вказаного актового запису не виявлено, отримати доступ до книг актових записів про шлюб та розірвання шлюбу є неможливим, оскільки орган, який здійснював державну реєстрацію актового запису про розірвання шлюбу, знаходиться на окупованій території. Відтак, з метою отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, заявник просить встановити факт його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент ймовірного розірвання шлюбу між сторонами) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Підстави та порядок припинення шлюбу визначався главою 11 СК України. Так, положеннями ст. 104 СК України визначено, що однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану, відповідно до статей 106 та 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу, або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З вищевказаного слідує, що розірвання шлюбу - це юридична подія, яка означає офіційне припинення шлюбу між подружжям та настає у разі, зокрема, його розірвання на підставі судового рішення або постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану. Правовими наслідками розірвання шлюбу є припинення між подружжям взаємних прав та обов`язків. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За змістом ст. 9 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Аналіз вищевказаних норм свідчить, що юридичний факт випливає від юридичної дії, вчиненої уповноваженим суб`єктом, у певний час за наявності умов закріплених у нормативно-правових актах, що регулюють конкретні суспільно-правові відносини та підтверджується відповідним рішенням такого суб`єкта. Разом з тим, будь-яких доказів з приводу обставин розірвання шлюбу, зокрема правової підстави його розірвання (судове рішення, постанова державного органу реєстрації актів цивільного стану), у зв`язку із чим було здійснено державну реєстрацію розірвання шлюбу, матеріали справи не містять та таких даних судом в ході розгляду справи не здобуто. Зокрема, заявник не довела коли, ким та на підставі прийнято рішення про розірвання шлюбу. Відповідна відмітка у паспорті заявника про реєстрацію розірвання шлюбу підтверджує факт проведення державної реєстрації такого акта цивільного стану, тоді як не є достатнім доказом факту розірвання шлюбу, оскільки з такої неможливо встановити будь-яких фактичних даних щодо самого акта, на підставі якого здійснено таку державну реєстрацію. При цьому, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, в силу чинного законодавства, не замінює документів, що видаються державними органами, таке рішення є виключно підставою для реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, з метою отримання відповідного документа. З вказаного слідує, що рішення суду про встановлення факту розірвання шлюбу, яка підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює свідоцтва про розірвання шлюбу, а є підставою для його отримання на підставі проведення таким органом реєстрації актового запису про розірвання шлюбу. Проте, як вбачається з матеріалів справи, такий актовий запис уже був зареєстрованим 11.03.2024 відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського району Луганської області, у зв`язку із чим встановлення саме факту розірвання шлюбу за наведених обставин не породить для заявника будь-яких юридичних наслідків. Додатково, суд звертає увагу на те, що юридичний факт розірвання шлюбу і юридичний факт реєстрації розірвання шлюбу поняття не тотожні, оскільки останній є похідним від первинного, та фактом визнання державою, що шлюб було розірвано. Одночасно, встановлення факту державної реєстрації розірвання шлюбу є підставою для поновлення актового запису, тоді як встановлення факту розірвання шлюбу є підставою для державної реєстрації такого акту цивільного стану. Також, як зазначено вище судом, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану є підставою для одержання відповідного документу (ч.2 ст. 319 ЦПК України), зокрема свідоцтва про розірвання шлюбу, у котрому вказуються відомості про дату рішення, орган, котрий його прийняв, вид акту цивільного стану. Тоді як, із долучених доказів, суд не має можливості встановити коли та за яких обставин таке рішення приймалося. З урахуванням вищевикладеного в сукупності, беручи до уваги те, що факт розірвання шлюбу між заявником та [PERSON] в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження належними та достатніми доказами, заявником не доведено, що встановлення наведеного факту породить для неї юридичні наслідки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed