Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 26 лютого 2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 26.02.2024-100001588 шляхом підписання заявки. Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн. 00 коп., що підтверджується копією квитанції про видачу коштів від 26 лютого 2024 року, строком на 70 днів з процентною ставкою в розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 900 грн. 00 коп., а також неустойки в сумі 60 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконала, допустила заборгованість у розмірі 10 238 грн. 14 коп. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, в поданій позовній заяві зазначив, що розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подала. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подала, відзив на позов не подала та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 26 лютого 2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 26.02.2024-100001588 шляхом підписання заявки. Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн 00 коп., строком на 70 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 900 грн. 00 коп., а також неустойки в сумі 60 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до п. 3.1 Договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Пунктом 3.2 Договору визначено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 6000 грн. 00 коп, видача коштів за кредитним договором здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, згідно копії квитанції № 2430483097 від 26 лютого 2024 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання в частині погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконувала. Станом на дату подачі позову, заборгованість за кредитним договором становить 10238 грн. 14 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 5829 грн. 07 коп., по відсотках - 4409 грн. 07 коп. За таких умов суд прийшов до переконання, що відповідач фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку в повному обсязі ТОВ "Споживчий центр" не повернула, відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved