Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~ в\~якому просив\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~Поліського національного\~університету заборгованість за договором № 20 від 15.09.2022 про навчання у закладі вищої освіти у розмірі 13 752 грн основного боргу; 825,12 грн трьох відсотків річних та 2190,37 грн інфляційних втрат, вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та [PERSON] укладено договір № 20 про навчання у закладі вищої освіти. Згідно з договором позивач брав на себе зобов`язання зарахувати відповідача на навчання після виконання вимог умов прийому, здійснити за рахунок коштів відповідача його підготовку за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 202 «Захист і карантин рослин» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. На підставі наказу ректора університету № 903/ст від 06.09.2022 «Про зарахування на навчання» відповідача зараховано з 15.09.2022 до університету студентом 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти за кошти фізичних осіб та/або юридичних осіб за спеціальністю 202 «Захист і карантин рослин» з терміном навчання з 15 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року. Відповідно до договору загальна вартість освітньої послуги без врахування індексу інфляції становить 81 400 грн. Враховуючи умови договору відповідач повинен був сплатити протягом 5 календарних днів після видання наказу на зарахування на 1 семестр 2022/2023 навчального року 8 140 грн, до 01.02.2023 повинен був сплатити за 2 семестр 2022/2023 навчального року 12 210 грн (без врахування індексу інфляції). Однак відповідач за 1 та 2 семестри 2022/2023 навчального року не сплатив, чим порушив п. 1.2, п. 5.4, п. 5.6 та п. 5.7 договору, в зв`язку з чим наказом ректора від 20.02.2023 № 240/ст [PERSON] був відрахований з навчального закладу. Станом на день відрахування з Університету загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становила 13 752 грн. Відповідач ухиляється від виконання свої зобов`язань згідно умов договору а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. 20.02.2025 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, проте поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та з відміткою «адресат відмовився від отримання», тому в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини,\~на які\~учасники справи\~посилаються як\~на підставу\~своїх вимог\~і заперечень,\~дослідивши докази,\~якими вони\~обґрунтовуються,\~суд виснує,що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~згідно з\~наказом від\~06.09.2022\~за №\~903/ст\~зарахований до\~Поліського національного\~університету студентом першого курсу очної денної форми навчання здобуття освіти за спеціальністю 202 Захист і карантин рослин, за договором за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 4). 15.09.2022\~між [PERSON] \~та Поліським\~національним університетом\~ укладений Договір про надання платної освітньої послуги № 20 для здобувача освіти за програмою Захист і карантин рослин строком до 01.07.2026 (а.с.14-15). Відповідно до умов вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 81 400 грн. Відповідно до п. 5.7 Договору відповідач зобов`язався сплатити 40% вартості освітньої послуги за 2022/2023 навчальний рік протягом 5 календарних днів після видання наказу про зарахування, а до 01 лютого 2023 року - 60% вартості освітньої послуги за поточний навчальний рік. Пунктом 6.1 Договору передбачена відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань. [PERSON] за 1 та 2 семестри 2022/2023 навчального року не сплатив, чим порушив умови договору та 20.02.2023 року був відрахований зі складу студентів Поліського національного університету. Станом на 20.02.2023 року загальна сума заборгованості становила 13 752 грн. 28.10.2024 позивач звернувся до [PERSON] з претензією про сплату заборгованості за договором про навчання у закладі вищої освіти на суму 15 849,37 грн, проте спір у добровільному порядку не вирішений. На момент подачі позову згідно розрахунку позивача заборгованість [PERSON] складає 13 752,00 грн основний борг (15.09.2022 нараховано 8 140, 00 грн, 01.01.2023 нараховано 5 612,00 грн); 825,12 грн - 3% річних за період з 20.02.2023 до 19.02.2025 та 2190,37 грн - інфляційні втрати за період з 01.03.2023 до 31.12.2024 (а.с. 18-21). Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 901, 903 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується за завданням другої сторони надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити надану йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні договором. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно вимог статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. У силу приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правильність проведених позивачем розрахунків відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про відсутність спростування вказаних у позовній заяві сум. Оскільки позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши освітні послуги, проте відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором, а також враховуючи, що відповідач не оспорив суму заборгованості за договором та розрахунки сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved