Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача\~АТ «ПУМБ»\~-\~Киричук Г.М.\~звернулася до\~суду із\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 12.02.2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , на підставі кредитного договору №2001549896301, видано кредитну картку за кредитним лімітом в сумі 30\~000 гривень, який пізніше було збільшено до 50 000 гривень. У свою чергу, відповідач [PERSON] всупереч вимогам законодавства та умовам Кредитного договору не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, своєчасно кредит не погашає, внаслідок чого станом на 31.10.2024 року виникла заборгованість у розмірі 78\~529,15 гривень. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, зокрема те, що відповідач [PERSON] добровільно сплачувати суму заборгованості по кредиту відмовляється, представник позивача просить суд стягнути її в судовому порядку. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, предствник відповідача [PERSON] Райко В.В. подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, в іншій частині позову просить суд відмовити з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2001549896301 шляхом подання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою відповідачка, як Клієнт, підтвердила прийняття Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua. (а.с. 11-54, 61). Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, взятих на себе зобов`язань за кредитним зобов`язанням, відповідач [PERSON] добровільно не виконує, у зв`язку з чим, станом на 31.10.2024 року, за кредитним договором №2001549896301 виникла заборгованість в розмірі 78\~529,15 гривень (а.с. 56, 66-68). Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1054 ЦК України). Згідно ч. 3\~ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1, 2\~ст.633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.13 Закону України від 15.11.2016 №1734-VIII «Про споживче кредитування»\~передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиЗаконом України"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Отже, умови договору про споживчий кредит мають бути викладені у вигляді примірнику договору з додатками до нього, який має бути переданий споживачу. Згідно ч.4\~ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19): Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «ПУМБ» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст.11Закону №1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону\~споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Судувід 18.05.2022 у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22. Згідно із ч.2\~ст.9 Закону «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідачкою був підписаний паспорті споживчого кредиту, в якому зазначені такі умови кредитування: Розділ 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача»: сума/ліміт кредиту\~30000 грн. Строк кредитування\~12 місяців, зі спливом якого у разі відсутності заперечень сторін продовжується кожного разу на такий самий строк. Розділ 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної сукупної вартості кредиту для споживача»: пільгова процентна ставка\~0 % річних, реальна річна процентна ставка, за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду, також складає 0 % річних, а за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами\~47,88 % річних. Отже, кредитним договором передбачено застосування двох процентних ставок\~пільгова процентна ставка\~0 % річних, і ставка що застосовується при користуванні кредитом поза межами пільгового періоду\~47,88 % річних. При цьому тривалість пільгового періоду в заяві від 12.02.2020року №2001549896301 та в паспорті споживчого кредиту не визначена. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 266/4900/21, провадження № 61-6798св23, зазначено, що: «...по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні ст.ст.\~76,95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій. Така ж позиція стосовно розрахунку та доказів заборгованості міститься у постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 464/3214/16 (провадження № 61-16156св21). У відзиві представника відповідача зазначено, що згідно виписки по кредитному договору №2001549896301 від 12.02.2020 року доданої Банком до позовної заяви за період з 12.02.2020року по 31.10.2024 року відповідачем використано кредитних коштів на загальну суму 64\~974,43 гривень, та здійснено повернення кредитних коштів на загальну суму 41\~270 гривень, останній платіж від 27.08.2021 року в сумі 4000 гривень. Залишок непогашеної заборгованості за кредитом складає 23\~704,43 гривень, У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині позову про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 23\~704,43 гривень, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи та визнання в цій частині позову представником відповідача.

Outcome: partial