Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог та доводів заявниці. [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до Харківського районного суду із заявою, в якій просить: - встановити факт перебування фізичної особи дочки [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утриманні батька [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2021 по [INFO]; - встановити факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї дочки [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) та батька [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . [PERSON] через свого представника [PERSON] разом із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків та перебування фізичної особи на утриманні подала заяву про виклик свідків. Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по [INFO]; та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України [PERSON] народився [INFO] у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа. батьком відповідно до даного витягу є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан. Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» [PERSON] був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації. Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] [PERSON] наказом командира військової частини [NUMBER] від 10.05.2022 року № 5 був зарахований у списки [INFO] . Відповідно до витягу з наказу командира від 14.01.2023р. № 14 [PERSON] був прийнятий до особового складу військової частини [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, актовий запис № 208. Відповідно до Довідки сповіщення про смерть № 130/571 від 30 березня 2023 року, повідомлено, що сапер інженерно-саперного відділення інженерного-саперного взводу механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , 1977 р.н., загинув [INFO] поблизу н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.05.2024 року у справі № 635/4484/24 відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] заінтересовані особи: [INFO] , про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків та перебування фізичної особи на утриманні. Судом ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження та призначити справу до розгляду на 15 травня 2024 року об 11 годині 45 хвилин у приміщенні Харківського районного суду Харківської області. 10 липня 2024 року через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] , [INFO] - адвоката Комова Олега Геннадійовича про залучення в якості заінтересованої особи - Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022, юридична адреса: 03168, Україна, Київська обл., місто Київ, просп. Повітрофлотський, б.6, в цивільну справу N 635/4014/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, що розглядається в порядку окремого провадження в Харківському районному суді Харківської області (суддя Даниленко Т.П.). Обґрунтовує заяву тим, що Міністерство оборони України має юридичну заінтересованість у розгляді вказаної справи, яка ґрунтується на матеріально-правових, соціально-економічних відносинах із заявницею. 10 липня 2024 року до суду надійшла заява представника Міністерство оборони України Ляшенка Олексія Олександровича про вступ у справу в якості заінтересованої особи. 29.07.2024 року представник заявниці - адвокат Комов Олег Геннадійович (місцезнаходження: 61050, Україна, м. Харків, провулок Поштовий, б. 5) подав до суду клопотання про розгляд заяви про залучення в якості заінтересованої особи - Міністерства оборони України в цивільну справу N 635/4484/24 - без участі заявниці та її представника та просив її задовольнити. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2024 року у справі № 635/4484/24 заяву представника [PERSON] адвоката Комова Олега Геннадійовича про залучення в якості заінтересованої особи - Міністерства оборони України та заяву представника Міністерство оборони України Ляшенка Олексія Олександровича про вступ у справу в якості заінтересованої особи, задоволено. Судом ухвалено залучити до участі у цивільну справу № 635/4484/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] , про встановлення факту - Міністерство оборони України (м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6, код ЄДРПОУ 00034022) в якості заінтересованої особи. Направлено Міністерству оборони України копію заяви з доданими до неї матеріалами, копію ухвали суду та встановлено строк протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду про залучення в якості заінтересованої особи для подання до суду пояснення щодо предмета заяви, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, про що суду необхідно надати документи, що підтверджують таке надіслання (надання). Суд постановив судове засідання відкласти на 12 вересня 2024 року о 12 год. 00 хв. 11.09.2024 року від представника Міністерства оборони України - Ляшенко Олексія Олександровича до системи «Електронний суд» надійшов електронний документ - пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту. 16.09.2024 року [PERSON] через свого представника Комова Олега Геннадійовича подала до системи «Електронний суд» електронний документ - заперечення на пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту. 24.09.2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] подала до системи «Електронний суд» електронний документ - додаткові пояснення з правовою позицією щодо пояснень представника Міністерства оборони України. 20.12.2024 року [PERSON] через свого представника [PERSON] подала до системи «Електронний суд» електронний документ - заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з неможливістю представника позивача прийняти участь у розгляді справи внаслідок знаходження у основній щорічній відпустці. 02.04.2025 року у відкритому судовому засіданні судом допитані свідки: [PERSON] , [INFO] , паспорт ID № [NUMBER] виданого органом 6351 від 26.07.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданого Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] . Участь у справі сторін та інших учасників справи. Заявниця [PERSON] разом з її представником адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем з`явилися у судове засідання, заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків та перебування фізичної особи на утриманні підтримали та прохали задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в поданих поясненнях просив розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони, про проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Заінтересована особа - [INFO] в судове засідання не з`явився, пояснення (заперечення) не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст.211 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке. Судом встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Заявниця прохає суд встановити факт перебування фізичної особи дочки [PERSON] , [INFO] , на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр) у період з 17.03.2021 по [INFO] . Так, звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту перебування на утриманні в батька військовослужбовця заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Тобто, встановлення вищезазначеного факту, має юридичне значення для заявниці. Заявниця зазначила, що зверталася до [INFO] з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги за загиблого батька [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України [PERSON] народився [INFO] у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа, батьком відповідно до даного витягу є [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене в Україні продовжує діяти воєнний стан. Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» [PERSON] був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації. Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] [PERSON] наказом командира військової частини [NUMBER] від 10.05.2022 року № 5 був зарахований у списки [INFO] . Відповідно до витягу з наказу командира від 14.01.2023р. № 14 [PERSON] був прийнятий до особового складу військової частини [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, актовий запис № 208. Відповідно до Довідки сповіщення про смерть № 130/571 від 30 березня 2023 року, повідомлено, що сапер інженерно-саперного відділення інженерного-саперного взводу механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , 1977 р.н., загинув [INFO] поблизу н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Згідно з Лікарським свідоцтвом про смерть № 2722 від 29.03.2023 року [PERSON] загинув [INFO] у Донецькій області, Бахмутському районі, населений пункт Часів Яр, смерть настала в зоні військових дій внаслідок вибухової травми. Відповідно до Довідки про причину смерті № 2722 від 29.03.2023 року, виданої лікарем [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - вибухова травма внаслідок військових дій. [PERSON] був похований 03.04.2023 року в місті Мерефа згідно з свідоцтвом про поховання від 04.04.2023 року. Заявниця вказала, що займалася організацією поховання батька, а також зверталася до Центру надання адміністративних послуг з метою отримання матеріальної допомоги на поховання батька [PERSON] . Суд вважає, що наведені факти та обставини підтверджують участь особи, [PERSON] , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 09.05.2022 року по [INFO] і загибель військовослужбовця [PERSON] внаслідок бойових дій від [INFO]. Заявниця зазначила, що з 17.03.2021 по [INFO] з моменту настання повноліття фізичної особи заявника і по момент смерті загиблого військовослужбовця батька, [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька [PERSON] , [INFO] . На підтвердження своїх доводів заявниця надала письмові докази: витяг з наказу командира про включення до Військової частини [NUMBER] від 14.01.2023р. № 14; витяг з наказу командира про виключення до Військової частини [NUMBER] від 01.05.2023р. № 121; довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для призначення пенсії від 03.05.2023р. № 631; грошовий атестат [PERSON] від 03.05.2023р. № 823; витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2024 року № 10/д; трудову книжка [PERSON] ; договір про надання освітньої послуги № 51Фф-100 від 30.08.2021р.; копії квитанцій по сплаті грошових коштів за договором про надання освітньої послуги № 51Фф-100; виписки з банку по надходженням грошових коштів на рахунок за період 01.01.2022 по 14.04.2023 роки від 14.04.2023 № M2AT2VT8RCCTPOBE; чек/договір купівлі продажу смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258gb Gold від 07.06.2022 року; військовий квиток серії [NUMBER] ; довідка від 06.04.2023 року № 456 про навчання в університеті; довідку ОК-5 [PERSON] від 21.04.2023р. індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж; довідку ОК-7 [PERSON] від 21.04.2023р. індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж; довідку індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Дані про трудовий і страховий стаж від 18.04.2023 року. Судом встановлено, що [PERSON] - дочка загиблого [INFO] у період дії воєнного стану солдата [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.04.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 24.11.2023р. № 321/КЦ/9597. Заявниця повідомила суду, що інші заінтересовані особи, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги, окрім безпосередньо заявника - відсутні, з огляду на наступне. Батьки загиблого військовослужбовця померли. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер у віці 70 років, [INFO] , у Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла у віці 71 року , [INFO] , в Харківській області, Харківському районі, місті Мерефа. Між померлим військовослужбовцем [PERSON] і його дружиною [PERSON] був розірваний шлюб за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року № 635/8246/18. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме Дані про трудовий і страховий стаж сформовану від 18.04.2023 року виходить, що загальний страховий стаж за період з 01.01.2004 по 31.03.2023 у [PERSON] складає 6 місяців, тобто за 2021 рік - 1 місяць страхового стажу, за 2022 рік - 5 місяців страхового стажу всього. Згідно з Довідкою ОК-5 [PERSON] від 21.04.2023р., Довідкою ОК-7 [PERSON] від 21.04.2023р.- про Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування виходить, що за звітний 2021 рік сума заробітку для нарахування пенсії [PERSON] складала 6352,54 грн. в 1 місяць (31 день) загального страхового стажу (1064,00 грн. у серпні, 3205,52 грн. у вересні, 1540,94 грн. у жовтні, 542,08 грн. у листопаді), а за звітний 2022 рік сума заробітку для нарахування пенсії складає 34510,00 грн. в 5 місяців (125 днів) страхового стажу (у серпні-7055,00 грн., у вересні - 7055,0 грн., у жовтні, листопаді, грудні по 6800,00 грн. кожного місяця), а у 2023 році [PERSON] не працювала також взагалі до моменту загибелі батька військовослужбовця від [INFO]. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складав у розмірі - 2684 гривні, З 01.01.2022 по 30.09.2022 мінімальна заробітна плата становила у місячному розмірі - 6500 гривень, а з 01.10.2022 по 31.12.2022 - 6700 гривень. Заявниця звернула увагу суду, що у звітному 2021 році не працювала тривалий час, бо страховий стаж становить всього 1 місяць, а сума заробітку для нарахування пенсії складала 6352,54 грн., а за 2022 звітний рік працювала 5 місяців і сума заробітку для нарахування пенсії складала 34510,00 грн., проте заробітна платня складала на рівні мінімальної заробітної плати визначеної на 2022 рік, з 01.01.2023 року і по момент загибелі військовослужбовця дочка [PERSON] не працювала і не мала будь-яких джерел доходів для існування. Відповідно до виписок з відомостей про роботу з трудової книжки [PERSON] , вищезазначених документів про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування можна побачити, що вона неодноразово намагалася знайти роботу за спеціальністю, проте за особливості ринку праці, завеликої конкуренції і важкого пошуку роботи, згодом настання воєнного стану на території України від 24.02.2022 року, а також у зв`язку з навчанням в університеті, дані факти і події ускладнили пошук роботи з оптимальним рівнем заробітку для задоволення особистих потреб в існуванні. Суд прийшов до висновку, що грошова допомога батька [PERSON] з настання повноліття дочкою [PERSON] від 17.03.2021 по [INFO], що є моментом смерті загиблого військовослужбовця на війні, була постійним і основним джерелом засобів до її існування. Заявницею об`єктивно зазначено, що у період з 17.03.2021р. і до початку військової служби від 09.05.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», коли [PERSON] був призваний у Збройні Сили України під час мобілізації, [PERSON] працював зварювальником і власними доходами утримував дочку [PERSON] , оплачував їй навчання в університеті, переказував грошові кошти на особистий рахунок дочки для особистого споживання (купівлі побутових речей, тощо), активно підтримував і забезпечував її в цілому й згодом і під час проходження військової служби до моменту загибелі від [INFO]. Батько, [PERSON] утримував дочку, оплачував вартість за навчання на заочній формі в Національному фармацевтичному університеті у місті Харків, тобто загальну тривалість навчання з 2021 по 2026 рік, що підтверджується наданими заявницею копіями квитанцій щодо оплати за навчання, копією договору про надання освітньої послуги №51Фф-100 від 30.08.2021р. у загальній вартості навчання 114 540 ( сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень нуль копійок), та копіями квитанцій по сплаті грошових коштів за навчання в університеті [PERSON] доданими до матеріалів справи. Щодо переказів грошових коштів батьком [PERSON] дочці [PERSON] слід зазначити, що відповідно до виписки з банку по надходженням грошових коштів на рахунок за період 01.01.2022 по 14.04.2023 роки від 14.04.2023 № M2AT2VT8RCCTPOBE батько здійснював систематичні перекази коштів на рахунок дочки, сума яких значно перевищувала інший дохід [PERSON] для задоволення її особистих потреб у власному існуванні, що слугувало постійним і основним джерелом засобів до існування. Суд приймає надані докази заявницею до уваги, зокрема про те, що згідно з вищезазначеною банківською випискою випливає, що [PERSON] переказував грошові кошти дочці у розмірах: тільки за серпень 2022 року - 223 000 грн., у вересні 2022 року - 43 050 грн., у листопаді 2022 року - 160 050 грн., у грудні 2022 року - 35 050 грн., у лютому 2023 року - 30 100 грн., у березні 2023 року - 85 100 грн. Також, судом взято до уваги ті факти та обставини, що батько [PERSON] виділяв грошові кошти дочці для оплати комунальних послуг за адресом спільного проживання: [ADDRESS] , і повністю забезпечував особисті потреби [PERSON] та виділяв їй грошові кошти для побутових потреб/покупок, до прикладу - смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258gb Gold, про що заявниця надала до суду достовірний та належний доказ - копію чеку (квитанції) від 07.06.2022 року про купівлю-продаж товару. Згідно з витягом з наказу командира про включення до Військової частини [NUMBER] від 14.01.2023р. № 14 виходить, що солдат [PERSON] призначений на посаду сапера 2 інженерного - саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] й вважати таким, який прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2640 грн. на місяць, шпк «солдат», виплачувати щомісячну премію в розмірі 303% посадового окладу за особистий внесок у результати служби, надбавку за особливості проходження військової служби 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (08 місяців 06 днів). Відповідно до наступної інформації судом зауважується, що довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для призначення пенсії від 03.05.2023р. № 631 була видана [PERSON] про те, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить - 17 319,70 (сімнадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень сімдесят копійок) щомісяця. Згідно з грошовим атестатом [PERSON] від 03.05.2023р. № 823 виданого військовою частиною [NUMBER] виходить, що: солдат [PERSON] мав до 31.03.2023р. оклад за військовим званням - 530 грн., посадовий оклад за 03 тарифним розрядом - 2640 грн., надбавку за вислугу років - 25%, в сумі 790 грн., вислугу років - один рік три місяці 14 днів та пільгова вислуга чотири місяці 26 днів. Щомісячні додаткові види грошового забезпечення складали: надбавку за особливості проходження військової служби - 65 %, в сумі 2570 грн., премія - 544%, в сумі 14361 грн., а також виплачено додаткову винагороду згідно з Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100 00 (сто тисяч) гривень 00 коп. Відповідно до витягу з наказу командира про виключення до Військової частини [NUMBER] від 01.05.2023р. № 121 виходить, що солдата [PERSON] виключено з особового складу військової частини [NUMBER] і направлено документи до [INFO] для виключення з військового обліку. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини. Наказом постановлено виплатити щомісячну премію за внесок у загальні результати військової служби в розмірі 544 %, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % за військовим званням за період від 01 березня по 31 березня 2023 року; виплатити членам сім`ї допомогу на поховання - 12945 грн.; виплатити винагороду за безпосередню участь за період служби від 01 березня по 31 березня 2023 року в розрахунку 100 000 грн. за вищевказаною постановою КМУ; виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік; виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань згідно з наказом Міністра оборони України від 06.03.2022р. № 83 у розмірі місячного грошового забезпечення. Відповідно до п.1 Розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині, а в разі якщо її немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України. 02.04.2025 року у відкритому судовому засіданні допитані свідки судом: [PERSON] , [INFO] , паспорт ID № [NUMBER] виданого органом 6351 від 26.07.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданого Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] . Вищезазначені свідки, повідомили суду, що дійсно їм відомо та вони підтверджують про те, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по [INFO] та судом приймаються відповідні показання свідків до уваги. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. У той же час, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. З огляду на оцінку доказів у сукупності, суд приймає, надані заявницею вищенаведені достовірні, належні та достатні докази, які підтверджують факт, що має юридичне значення для заявниці, а саме перебування заявниці [PERSON] на утриманні загиблого батька військовослужбовця [PERSON] . За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що заробітна плата та доходи [PERSON] значно перевищували доходи [PERSON] та були основним джерелом засобів до існування для його дочки [PERSON] , які він отримував під час проходження військової служби протягом особливого періоду воєнного стану в Україні до моменту загибелі військовослужбовця [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по [INFO] . З приводу факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків. Заявниця прохає суд встановити факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї дочки [PERSON] , [INFO] та батька [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . Звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Тобто, встановлення вищезазначеного факту, має юридичне значення для заявниці. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 57 від 02.04.2003р.) вказано те, що [PERSON] народилася [INFO] , місце народження: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З цього випливає, що [PERSON] - дочка [PERSON] . На підтвердження вищезазначеного факту, що має юридичне значення, заявниця надала суду Акт депутата Мереф`янської міської ради від 20.04.2023 року [PERSON] , в якому засвідчені факти показаннями свідків: [PERSON] , [INFO] , паспорту ID № [NUMBER] виданого органом 6351 від 26.07.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання - [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , серія паспорту [NUMBER] виданого Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання - [ADDRESS] , а також довідку про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Реєстру територіальної громади Мереф`янської міської ради та витяг з реєстру територіальної громади. Заявниця зазначила, що факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків дочки [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] , підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 04.06.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 4194061 від 20.07.2004 року, про що долучила копії вказаних письмових доказів до матеріалів справи разом із заявою. Судом встановлено, що згідно відповідних зазначених документів нерухоме майно - будинок за адресом: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Суд дійшов висновку, що ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків дочки [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] , підтверджується: - систематичними переказами грошових коштів батьком [PERSON] на особистий банківській рахунок дочки [PERSON] за період з 01.01.2022р. по 14.04.2023р. (копія виписки за надходженнями особистого рахунку [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» від 14.04.2023р. № M2AT2VT8RCCTROBE); - спільними розподіленими за обов`язками витратами на комунальні послуги за особовим рахунком за адресом: [ADDRESS] , а саме за газопостачання; - фактом того, що [PERSON] за грошові кошти виділеними батьком [PERSON] робилися побутові покупки, а саме придбання мобільного смартфону Apple iPhone 13 Pro Max 258Gb Gold від 07.06.2022 року; - грошовою допомогою батька [PERSON] дочці [PERSON] щодо оплати за навчання на заочній формі в Національному фармацевтичному університеті у місті Харків загальною тривалістю навчання з 2021 по 2026 рік, на що заявниця надала до суду копії квитанцій щодо оплати за навчання, договір про надання освітньої послуги № 51Фф-100 у загальній вартості навчання 114 540,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень нуль копійок). Судом установлено, що довідка за місцем вимоги від 06.04.2023 № 456 видана деканом факультету [PERSON] підтверджує те, що [PERSON] є дійсно студенткою 2 курсу Фм21(4, 6з) - 01 б групи спеціальність-226 «Фармація, промислова фармація», освітній ступінь-магістр, термін навчання 4р. 6 міс., закінчення навчання-28 лютого 2026 року. Відповідно до довідки сповіщення про смерть № 130/571 від 30 березня 2023 року, повідомлено члену сім`ї - дочці [PERSON] , що сапер інженерно-саперного відділення інженерного-саперного взводу механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , 1977 р.н., загинув [INFO] поблизу н.п. Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Судом приймається посилання заявниці на той факт, що [PERSON] безпосередньо займалася похованням загиблого батька [PERSON] , отримувала грошову допомогу на поховання загиблого військовослужбовця, що підтверджується свідоцтвом про поховання від 04.04.2023 року, описом документів, що надано заявницею суду, зокрема до ЦНАП громадянином для виконання адміністративної послуги номер справи № 01005-000037098-009-05 від 04.04.2023. Як вже було зазначено, що 02.04.2025 року у відкритому судовому засіданні допитані свідки судом: [PERSON] , [INFO] , паспорт ID № [NUMBER] виданого органом 6351 від 26.07.2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданого Харківським РВ ГУМВС України в Харківській області від 17.04.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце реєстрації проживання - [ADDRESS] . Вищезазначені свідки, повідомили суду, що дійсно їм відомо та вони підтверджують про те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . З огляду на оцінку доказів у сукупності, суд бере, надані заявницею вищенаведені достовірні, належні та достатні докази, які підтверджують факт, що має юридичне значення для заявниці, а саме проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків. Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . З приводу наданих пояснень від представника Міністерства оборони України на заяву про встановлення юридичного факту та заперечень заявниці до них. Суд звертає увагу, що представником Міністерства оборони України допущено істотне процесуальне порушення, а саме: не подано клопотання про поновлення процесуального строку на подачу пояснень до суду із зазначенням поважних причин пропуску відповідного строку. Ухвалою від 29.07.2024 року у справі № 635/4484/24 Харківський районний суд Харківської області суд надав процесуальний строк Міністерству оборони України для подання до суду пояснень по справі - протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду про залучення в якості заінтересованої особи. Ухвала від 29.07.2024 року у справі № 635/4484/24 Харківського районного суду Харківської області отримана представником Міністерства оборони України - Ляшенком Олексієм Олександровичем через систему «Електронний суд» від 29.07.2024 року, що підтверджується карткою руху документа з системи «Електронний суд» від 29.07.2024 року. Відповідно до картки руху документа з системи «Електронний суд» від 31.07.2024 року випливає, що Міністерство оборони України отримало судову повістку про виклик в суд від 31.07.2024 року. Отже, Міністерством оборони України не подано клопотання про поновлення процесуального строку на подачу пояснень до суду, не обґрунтовано й не наведено поважних причин пропуску відповідного строку, а саме: строку протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду про залучення в якості заінтересованої особи, визначеного ухвалою від 29.07.2024 року у справі № 635/4484/24 Харківського районного суду Харківської області, що є істотним порушенням процесуальних норм, зокрема ч.1 ст.126 ЦПК України. Внаслідок вищенаведених об`єктивних фактів та обставин, під час розгляду пояснень, наданих представником Міністерства оборони України, має бути застосована норма - ч.2 ст. 126 ЦПК України, а саме: документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.09.2023 по справі № 363/2337/19 дійшов висновку, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (стаття 126 ЦПК України). З огляду на зазначене Верховний Суд залишив доповнення касаційної скарги без розгляду. Відзив, заперечення, доповнення можуть бути подані лише у той строк, який вказаний у процесуальному законі. Якщо немає клопотання про поновлення, суд сам не вирішує. Але якщо є таке клопотання, суд його вирішує. Судом встановлено, що заявниця надала до суду належні, достатні та достовірні докази у сукупності, які підтверджують факт проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків члена сім`ї, факт перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця. Суд звертає увагу, що в шостому абзаці п`ятої сторінки пояснень представника Міністерства оборони України зазначено, що тривалість спільного проживання як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Слід зазначити, у поясненнях представник Міністерства оборони України вказує, що необхідно, щоб таке спільне проживання однією сім`єю відбувалось безперервно і саме не менше 5 років до часу смерті іншої особи. Суд вважає, що внаслідок цього, представник Міністерства оборони України дійшов хибного висновку з огляду на те, що зазначені доводи стосуються правовідносин зі встановлення факту, що має юридичне значення для спадкування за законом у відповідності до статей 1264, 1265 ЦК України, а не правовідносин цієї справи з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю члена сім`ї, ведення спільного господарства, наявності спільних прав та обов`язків, що має юридичне значення для заявниці щодо отримання соціальної виплати від держави за загиблого батька військовослужбовця, що не входить до складу спадщини та не є взагалі нею. Посилання представника Міністерства оборони України на роз`яснення Верховного Суду України від 01 січня 2012 року з приводу того, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років), стосується законодавства чинного на момент прийняття відповідних роз`яснень Верховного Суду України в редакції Цивільно процесуального кодексу України станом на 01 січня 2012 року. На момент виникнення правовідносин станом на 26 березня 2023 року редакція Цивільно процесуального кодексу України не містить вже положень в п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років), та була виключена з ЦПК України. Більш того, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що визначається нормами чинними на момент виникнення правовідносин - [INFO] відповідно до статей 3,4 Сімейного кодексу України. Щодо доводів представника Міністерства оборони України щодо наявного спору про право є безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що [PERSON] та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. З приводу заявлених клопотань представника Міністерства оборони України та клопотань заявниці. Суд дійшов висновку, що клопотання представника Міністерства оборони України про витребування від нотаріальної контори за місцем проживання [PERSON] матеріали спадкової справи, у разі її відкриття не містить чіткого змісту питання та підстав клопотання, яке має розглянути та задовольнити суд, зокрема найменування нотаріальної контори, адресу, код згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номеру спадкової справи, адресу місця проживання [PERSON] , а також містить припущення, яке встановлює альтернативу у вимозі до суду, тобто «у разі відкриття». Міністерство оборони України у разі заявленя вищезазначеного клопотання не зробило жодного заходу досудового врегулювання, зокрема запиту до уповноваженого органу з приводу отримання відомостей про існування спадкової справи та перекладає обов`язок із доказування на суд. Клопотання про витребування від [INFO] пакет документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] не містить чіткого змісту питання та підстав клопотання, яке має розглянути та задовольнити суд, зокрема які саме документи прохає витребувати представник Міноборони України, коли були направлені на розгляд якої комісії Міноборони України відповідні документи, якої особової справи та з яким реєстраційним номером справи - загиблого військовослужбовця [PERSON] . Суд звертає увагу, що представник Міністерства оборони України - Ляшенко Олексій Олександрович у поясненнях вказав свою адресу місцезнаходження, як представника за довіреністю від 20.08.2024 року - [INFO] , а саме: [ADDRESS] . Тобто, представник Міністерства оборони України - Ляшенко Олексій Олександрович прохає суд витребувати документи зі структури територіального підрозділу Міністерства оборони України, в якому він і знаходиться. Суд вважає, що клопотання представника Міністерства оборони України про залучення заінтересованої особи - мати заявниці [PERSON] в цивільну справу подане з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованим та недоцільним з огляду на те, що мати заявниці [PERSON] не може бути заінтересованою особою в цій справі, бо не має жодного інтересу щодо предмету правовідносин. Судом вже було встановлено, що між померлим військовослужбовцем [PERSON] і його дружиною [PERSON] був розірваний шлюб за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року № 635/8246/18. [PERSON] не є дружиною загиблого військовослужбовця [PERSON] в контексті права на отримання виплати одноразової грошової допомоги за підставою належності до членів сім`ї відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на вищевказане, не підлягає й задоволенню судом клопотання [PERSON] , про виклик свідка [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] не є дружиною загиблого військовослужбовця [PERSON] в контексті права на отримання виплати одноразової грошової допомоги за підставою належності до членів сім`ї відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей». Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Представником Міністерства оборони України всупереч ч. 1 ст. 84 ЦПК України, у клопотаннях про витребування доказів не зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Крім того, представником Міністерства оборони України не зазначено, які ним особисто вживались заходи щодо отримання вказаних документів з органу, який безпосередньо підпорядкований МО України та за адресою якого знаходиться сам представник. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, у раз неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Згідно з ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Згідно з ч.1 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування або ім`я особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження або місце проживання чи перебування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", заява N 36655/02). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява N 35787/03, п. 29, від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28.10.98). На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку: - відмовити у задоволенні клопотання представнику Міністерства оборони України - Ляшенко Олексія Олександровича про витребування від нотаріальної контори за місцем проживання [PERSON] матеріали спадкової справи; - відмовити у задоволенні клопотання представнику Міністерства оборони України - Ляшенко Олексія Олександровича про витребування від [INFO] пакету документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю [PERSON] ; - відмовити у задоволенні клопотання представнику Міністерства оборони України - Ляшенко Олексія Олександровича про залучення заінтересованої особи - мати заявниці [PERSON] ; - відмовити у задоволенні клопотання [PERSON] , про виклик свідка [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Частиною 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями. Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, суд дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. За вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 17.03.2003 року по [INFO] за адресом: [ADDRESS] . Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення даної вимоги. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У постанові від 08.02.2024р. по справі № 120/6387/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21 вже сформована правозастосовча практика у спірних правовідносинах та колегія суддів не вбачає підстав відступати від такої практики, відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, й те, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає розгляду в порядку судів цивільної юрисдикції. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті - Україна, Донецька область, Бахмутський район, місто Часів Яр, у період з 17.03.2021 по [INFO] . Враховуючи, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вказаної вимоги в заяві [PERSON] . Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Outcome: approved