Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON] , в якій остання посилалась на те, що з 10.11.2001 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . З моменту одруження вони мешкали в квартирі батьків чоловіка - [PERSON] та [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1993 року. З 26.07.2002 року за згодою батьків чоловіка вона була зареєстрована в квартирі та мешкає в останній по теперішній час. [INFO] помер батько її чоловіка - [PERSON] , [INFO] її чоловік - [PERSON] а [INFO] померла мати чоловіка - [PERSON] . Після смерті останньої заявниця звернулась у встановлений законом строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] . Проте, постановою нотаріуса від 20.11.2024 року у видачі свідоцтва було відмовлено, в зв`язку із відсутності документів, які підтверджують факт її проживання із померлим спадкодавцем однією сім?єю протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила встановити факт її спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] , протягом останніх п`яти років до дня смерті останньої [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду. В судовому засіданні представник заявниці підтримала подану останньою заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просила її задовольнити. Заінтересована особа - Дніпровська міська рада, в наданому клопотанні просила розглядати справу без участі їх представника. З урахуванням вищенаведеного та положень ст.ст.211,223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника заінтересованої особи. Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення представника заявниці, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Під час розгляду справи встановлено та вбачається з долучених до позову копій свідоцтв про народження, про одруження, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що заявниця [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), з 10.11.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Батьками останнього були [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1993 року та довідки КП «ДМБТІ» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належала квартира [ADDRESS] (після зміни найменування - м.Дніпро). З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також довідок про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні, виданих відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, а також довідок КП «Житлове господарство Кіровського району) ДМР, вбачається, що заявниця [PERSON] з 26.07.2002 року за згоди її чоловіка та його батьків, була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та залишається зареєстрованою за цією адресою по теперішній час. Згідно долучених до позову копій свідоцтв про смерть вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] чоловік заявниці - [PERSON] а [INFO] померла мати чоловіка - [PERSON] . Після смерті останньої [PERSON] звернулась у встановлений законом строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] . На підставі вказаної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу, в рамках якої постановою від 20.11.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, з посиланням на те, що встановлення факту проживання із померлим спадкодавцем однією сім?єю протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини можливий лише судом. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі №302/991/19 (провадження №61-1128св20), зазначено, що «юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження». У постанові Верховного Суду від 23.12.2021 року у справі №442/1904/20 (провадження №61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року в справі №640/10329/16». Під час розгляду справи встановлено та вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи після смерті [PERSON] , що за життя остання склала заповіт, посвідчений нотаріусом 25.01.2013 року, відповідно до якого заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли. З поданого Дніпровської міською радою клопотання також не вбачається наявності обставин, які б свідчили про наявність спору про право та заперечень щодо юридичного факту, який просить встановити заявниця. Таким чином, оскільки встановлення відповідного юридичного факту має для заявниці юридичне значення та може підтвердити її право на спадкування за законом згідно ст.1264 ЦК України, вказана заява може бути розглянута саме в порядку окремого провадження. Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №127/1765/16). Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю. Допитана в якості свідка донька заявниці - [PERSON] , зазначила, що до 2005 року батьки проживали в зазначеній вище квартирі. Приблизно в період з 2005 по 2007 роки вони тимчасово мешкали окремо, винаймаючи іншу квартиру. Проте, після хвороби [PERSON] , повернулись проживати до квартири [ADDRESS] , де в подальшому постійно мешкали як одна сім`я. Допитана в якості свідка [PERSON] зазначила, що знаю сім`ю [PERSON] з 2003 року. Підтвердила, що заявниця разом зі своїм чоловіком до дня його смерті та в подальшому мешкала в квартирі [ADDRESS] . Останні мешкали як одна сім`я, були по`вязані спільним побутом, разом відмічали свята. Після смерті [PERSON] та [PERSON] , заявниця продовжувала мешкати в квартирі разом з [PERSON] , вела домогосподарство, купувала їжу, готувала, прибирала, доглядала за [PERSON] . Вказане також підтверджується долученими до позову фотознімками сім`ї, наявністю у заявниці правовстановлюючих документів на спадкову квартиру, свідоцтв про смерть її чоловіка та його батьків. Вказані обставини, той факт, що заявниця була дружиною сина померлої [PERSON] - [PERSON] , з 10.11.2001 року, після одруження за згоди чоловіка та його батьків вселилась до квартири [ADDRESS] , де з 26.07.2002 року була та залишається зареєстрованою, а також постійно та безперервно проживає протягом тривалого часу (з 2007 року), в достатній мірі підтверджує факт наявності між заявницею та померлим спадкодавцем [PERSON] сімейних відносин, а також спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років на момент відкриття спадщини [INFO] . В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення заяви, встановивши факт постійного проживання [PERSON] однією сім?єю разом із спадкодавцем [PERSON] протягом останніх п`яти років до дня смерті останньої [INFO] .

Outcome: approved