Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 24 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 41900,98 грн та судових витрат в розмірі 3028 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що з 01 листопада 2018 року товариство здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Споживачем була надана постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, таким чином приєднався до умов договору шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. В період з 15.10.2020 по 26.12.2020, з 01.06.2021 по 01.06.2021, з 11.07.2021 по 12.07.2021 відповідач був споживачем постачальника «останньої надії», включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Відповідач, будучи власником газифікованого об`єкта, а саме кв. [ADDRESS] , отримував природній газ та використовував його для власних потреб, в період з жовтня 2021року по грудень 2024 року був споживачем постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії» на загальну суму 41900,98 грн, вартість якого залишилась не оплаченою. Позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, проте, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2024 відмовлено у видачі судового наказу. У зв`язку з просив стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 41 900 грн 98 коп. та судовий збір в розмірі 3\~028 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково у сумі 1066,22 грн, в решті позов не визнав, посилаючись на те, що 09 лютого 2022 року на підставі договору міни обміняв квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] та [PERSON] . Борг за період з червня 2021 року по лютий 2022 року ним погашено, що підтверджується квитанціями про оплату. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 04.03.2025. Ухвалою суду від 04.03.2025 витребувано у ТОВ «ГК «Нафтогаз України» розрахунок заборгованості з червня 2021 року по 09 лютого 2022 року за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , надано позивачу копії договору міни від 09.02.2022 року та квитанцій №3877-1516-6038-9183 від 26.07.2021, №5458-1533-1458-8324 від 12.08.2021, №5965-1566-7506-7523 від 14.09.2021, №5860-1600-4096-8446 від 18.10.2021, №2550-1629-8479-5434 від 16.11.2021, №5577-1666-7814-5352 від 23.12.2021 та №3360-1687-2699-5326 від 13.01.2022 для складення розрахунку заборгованості із врахуванням наданих відповідачем доказів, розгляд справи відкладено на 31.03.2025. 28 березня 2025 року позивач надіслав до суду витяг з білінгової системи «Gasolina» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку споживача о/р [NUMBER] , що закріплений за відповідачем за період з червня 2021 року по лютий 2022 року. 31 березня 2025 року судове засідання відкладено на 29.04.2025 у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у іншому провадженні. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Спірні правовідносини виникли щодо заборгованості за надані послуги з постачання природного газу. Судом встановлено, що з червня 2021 року по лютий 2022 року року [PERSON] був побутовим споживачем природного газу, який надається ТОВ «ГК Нафтогаз України» за місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] . Відповідач акцептував договір постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання відповідної заяви-приєднання до умов договору. В період з 15.10.2020 по 26.12.2020, з 01.06.2021 по 01.06.2021, з 11.07.2021 по 12.07.2021 відповідач був споживачем постачальника «останньої надії», включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р постачальником «останньої надії» визначено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з жовтня 2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Згідно довідки про фінансовий стан відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ37А30923516С та рахунок № [NUMBER] . 09 лютого 2022 року [PERSON] на підставі договору міни обміняв квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] та [PERSON] . Отже, з 09.02.2022 по грудень 2024 року відповідач не міг користуватись природнім газом, а ним користувався її нові власники [PERSON] та [PERSON] , до яких позивач не пред`являв позовних вимог та не просив залучити до участі в справі як співвідповідачів. З наданих відповідачем квитанцій №3877-1516-6038-9183 від 26.07.2021, №5458-1533-1458-8324 від 12.08.2021, №5965-1566-7506-7523 від 14.09.2021, №5860-1600-4096-8446 від 18.10.2021, №2550-1629-8479-5434 від 16.11.2021, №5577-1666-7814-5352 від 23.12.2021 та №3360-1687-2699-5326 від 13.01.2022 видно, що до укладення договору міни від 09.02.2022 року він сплачував заборгованість за спожитий природний газ у загальній сумі 1424,66 грн. Всього заборгованість за спожитий природний газ у період з 01 червня 2021 року по лютий 2022 року становила 2490,87 грн. Отже, за період з червня 2021 року по лютий 2022 року відповідач не в повному обсязі сплачував вартість спожитого природного газу, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 1066,22 грн, що визнав відповідач. 4. Застосовані норми права. Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII\~(далі Закон №2189-VIII);\~Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329- VIII\~(далі - Закон № 329-VIII), Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила №2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494\~(далі\~Кодекс ГРМ), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. За змістом статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом\~ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1\~ст. 624 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею ст. 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з частиною першою\~статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року. Згідно із пунктом 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 1.3. Типового договору установлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція). 5. Оцінка суду. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. За змістом пункту 1.3 Типового договору, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633, 634, 641, 642 ЦК України\~на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього договору (підпункт 1 пункту 5.2 Типового договору). Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу (пункт 4 розділу IV Кодексу ГРМ). Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не передбачено в договорі. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19 (провадження №61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21 (провадження №61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі №312/44/20 (провадження №61-13033 св 20)». Судом встановлено, що позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в період з 15.10.2020 по 26.12.2020, з 01.06.2021 по 01.06.2021, з 11.07.2021 по 12.07.2021 здійснювало постачання природного газу на об`єкт, а саме: [ADDRESS] , де проживав відповідач, на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з жовтня 2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Відповідач отримував природній газ та використовував для власних потреб, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Однак за період з червня 2021 року по 09.02.2022 року відповідач лише частково здійснив оплату вартості за спожитий природній газ, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 1066,22 грн, що підтверджується даними довідки про фінансовий стан, яка надана позивачем на підтвердження розміру заборгованості. При цьому, суд зауважує, що даний розрахунок здійснено на підставі інформації, отриманої від оператора ГРМ, будь-яких розбіжностей щодо обсягу спожитого газу між постачальником та оператором ГРМ не міститься, відповідачем вказаний розрахунок не оспорений, власного розрахунку відповідачем суду не надано, вказана сума боргу ним визнається, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у цьому розмірі. Таким чином, обов`язок по сплаті заборгованості за спожитий газ, що надані до моменту відчуження квартири покладено на попереднього власника [PERSON] . Позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з 09.02.2022 по грудень 2024 року задоволенню не підлягають, оскільки з 09.02.2022 споживачами газу за вищевказаним об`єктом є н ові власники квартири [PERSON] та [PERSON] , до яких позивач не пред`являв позовних вимог та не просив залучити до участі в справі як співвідповідачів. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (2,5%) у сумі 75,70 грн.

Outcome: partial