Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~Кілійського районного\~суду Одеської\~області з\~позовом до\~Кілійської міської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої, залишилося спадкове майно, яке складається з : земельної ділянки площею 2,7876 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011461, виданий 21.07.2000 року, кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:003:0231. За життя, спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 23.03.2016 року, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову сраву. Між тим, при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, позивачу було відмовлено та пояснено, що у зв`язку з відсутністю всіх належних правовстановлюючих документівна спадкове майно, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливо та за вирішенням цього питання необхідно звернутись до суду. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 2,7876 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011461, виданий 21.07.2000 року, кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:003:0231, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] , надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача, Кілійської міської ради Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011461, виданого 21.07.2000 року головою Дмитрівської сільської Ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 04.05.2000 року № 81 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,79 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 809. Кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:003:0231, /а. с. 7/. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5105365242017 від 24.10ю2017 року вбачається, що земельна ділянка площею 2,7876 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:003:0231 на праві власності належить [PERSON] , відповідно до Державного акту від 21.07.2000 року серії І-ОД №011461, /а.с.8-10/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.04.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 192 від 22.04.2020 року, /а. с. 6/. Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 398/01-16 від 02.04.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа №151к/2020 до майна померлої, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80678134 від 01.04.2025 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80678159 від 01.04.2025 року, заповіт за номером у Спадковому реєстрі 58809267 та номером в реєстрі нотаріальних дій 19, датою посвідчення [INFO] , заповідачем якого є [PERSON] , [INFO] - чинний. Згідно заповіту від 23.03.2016 року, посвідченого секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області за реєстровим № 19 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, розуміючи свої дії, на випадок своєї смерті, зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД №011461, виданого Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області 21 липня 2000 року,, заповідала онучці [PERSON] , 1994 року народження. Житловий будинок з господарчими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель за цією ж адресою, заповідала сину [PERSON] , 1967 року народження. Згідно заяви [PERSON] від 13.10.2020 року за вх.. №496к, адресованої Теплодарській міській державній нотаріальній конторі Одеської області, посвідченої секретарем виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованої в реєстрі за №59 вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] та залишила на її ім`я заповіт, посвідчений 23.03.2016 року секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, реєстровий №19. Згідно заяви [PERSON] від 13.10.2020 року за вх.. №497к, адресованої Теплодарській міській державній нотаріальній конторі Одеської області, посвідченої секретарем виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрованої в реєстрі за №60 вбачається, що заявник відмовляється від належної йому частки по закону, заповіту чи заповідальному розпорядженню на користь [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №683 від 07.10.2020 року наданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] із 1965 року до дня смерті. На день її смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] онука. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 №5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про підтвердження належності [PERSON] , яка померла [INFO] земельної ділянки площею 2,7876 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011461, виданий 21.07.2020, кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:003:0231. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України\~\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.\~ Згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved