Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Мізоцької селищної ради Рівненської області просила визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , а саме на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1173 га, кадастровий номер 5622655400:06:001:0077, яка знаходиться за адресою с. Озерко, Рівненського району Рівненської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку прийняла позивач. Згідно архівного рішенням Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області від 30 липня 1996 року №100 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. На виконання вказаного рішення [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1173 га, кадастровий номер 5622655400:06:001:0077. Скористатись правом на спадщину на земельну ділянку не може, так як спадкодавцем було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки, площею 0,1173 га для ведення особистого селянського господарства, тому вона звернулася до суду за захистом свого права на спадкове майно. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 березня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 31.03.2025, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Мізоцької селищної ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав до суду лист від 03.04.2025, яким просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області від 30 липня 1996 року №100 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування» [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, що підтверджується копією архівного витягу з рішення від 10.11.2005. [PERSON] помер [INFO] в с. Озерко, Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.08.2004. Згідно листа державного нотаріуса Здолбунівської державної нотаріальної контори РевиЛ.Л. від 06.11.2024, спадкоємцем на майно [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.12.2024, площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,1173 га, кадастровий номер 5622655400:06:001:0077. Відповідно до ст.ст.\~328,\~392,\~1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3\~ст. 152 Земельного кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1\~ст. 1225 ЦК України. Згідно положень\~ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі абз. 2 п. 1\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі\~закону № 139V від 14 вересня 2006 року)\~є підставою\~для реєстрації\~права власності\~на земельні\~ділянки цих\~громадян або\~їх спадкоємців\~відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналогічна ситуація роз`яснена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання документа, що посвідчує право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та підставними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved