Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01.05.2015 надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За відповідачем обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, яка станом на 01.10.2024 становить 23203,77 грн., яка складається з основного боргу в сумі 16 314,63 грн., інфляційних втрат в сумі 5089,63 грн., 3% річних в сумі 1799,51 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги та судові витрати. 09.12.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] з 22.10.2013 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку цієї квартири за відповідачкою зареєстровано 30.01.2014, а право власності на іншу 1/2 частку - 07.05.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2018 року по вересень 2024 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги складає 16 314,63 грн., за період з січня 2018 по вересень 2024 року нараховані 3% річних в розмірі 1 799,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 089,63 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги оплачувала не в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Суд відзначає, що власник квартири у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати отримані житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а отже є споживачем наданих позивачем послуг. Позивачем були надані послуги за період з січня 2018 року по вересень 2024 року на загальну суму 16314,63 грн. Свої зобов`язання відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідачем не було надано доказів не надання послуг відповідачем або надання ним послуг неналежної якості. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач в період з 30.01.2014 по 06.05.2021 була власником лише 1/2 частки квартири, яка знаходиться адресою: [ADDRESS] , а тому, з урахуванням позовних вимог та зареєстрованого права власності лише на 1/2 частки квартири, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 по 06.05.2021 у розмірі 4360, 40 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 07.05.2021 по 01.10.2024 у розмірі 7593,82 грн. Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 5089,63 грн. та 3% річних в розмірі 1 799,51 грн., нарахованих за період з січня 2018 року по вересень 2024 року на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. В той же час, зазначена вище редакція постанови втратила свою чинність 30.12.2023. Таким чином, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто нарахування позивачем здійснено без урахування постанови КМУ від 05.03.2022 №206. Отже, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на заборгованість у розмірі 4360, 40 грн., за період з 01.01.2018 по 06.05.2021, які за розрахунком суду становлять 437,59 грн. та 1120,62 грн., відповідно. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на заборгованість у розмірі 7593,82 грн, за період з 07.05.2021 по 23.02.2022 та з 31.12.2023 по 01.10.2024, які за розрахунком суду становлять 354,04 грн. та 1108,70 грн., відповідно. Таким чином, за підрахунком суду загальний розмір 3% річних становить 791,63 грн. та інфляційних втрат - 2229,32 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до приписів ч.5, 7 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення не повинні містити відомостей про номери та види рахунків, на які мають бути зараховані грошові кошти, що стягнуті з відповідача. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (64,53%) у розмірі 1953,97 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: partial