Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано зокрема тим, що Рішенням Піщанської сільської ради Кременчуцького району від 14.09.2021 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою, [ADDRESS] та передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339 площею 0,2500га. На підставі зазначеного рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.10.2021 зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку. Номер запису про право власності 44467980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2479120053020. Установлено, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах захисної прибережної смуги річки Дніпро. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 га - 25 м; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 га - 50 м; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 м (частина друга статті 88 ВК України, пункт 2 додатку 13 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173). Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (стаття 61 ЗК України, статті 89 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил). Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачено нормами закону. Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. В ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження №42022172030000063 від 22.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України з залученням спеціалістів проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339 та встановлено, що відстань від лінії узрізу води річки Дніпро станом на 09.05.2024 до крайньої межі земельної ділянки становить 73м., вказане однозначно свідчить про перебування земельної ділянки в межах 100м. зони прибережної захисної смуги. Згідно інформації отриманої Кременчуцької районної військової адміністрації у Відділі містобудування та архітектури зберігається генеральний план с. Кривуші Кременчуцького району затверджений Рішенням 29 сесії 7-го скликання Піщанської сільської ради від 22.01.2018 року згідно якого межі прибережної захисної смуги річки Дніпро не встановлені, інша містобудівна документація відсутня. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (ст. 88 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України). Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смут (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Проте, як свідчить судова практика, зокрема постанова Верховного суду по справі від 25.04.2018 № 904/5974/16, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Зазначали, що передача у приватну власність земель водного фонду для будівництва і обслуговування житлового будинку законом не передбачена. Більше того, статтею 61 Земельного кодексу України та статтею 89 Водного кодексу України установлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо. Таким чином, земельні ділянки водного фонду не можуть вибувати у приватну власність фізичних осіб. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: 1. Усунути перешкоди Піщанській сільській територіальній громаді у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339 шляхом: 2. Скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339, із одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку; 3. Зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) повернути Піщанській сільській територіальній громаді Кременчуцького району земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339. 4. Стягнути з відповідачів на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, реєстраційний рахунок № и А 118201720343130001000006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ - 02910060) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 6056 грн. 13.09.2024 року представник Піщанської сільської ради надіслав до суду відзив на позов, який обґрунтований зокрема тим, що земельний кодекс\~України зазначає,\~що громадяни\~мають право\~на безоплатну передачу їм\~земельних ділянок\~із земель\~державної та\~комунальної власності\~в таких розмірах: -\~для будівництва\~і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд (присадибна\~ділянка)\~у селах\~-\~не більше\~0,25\~гектара,\~в селищах\~-\~не більше 0,15\~гектара,\~в містах\~-\~не більше\~0,10\~гектара (пункт\~г)\~частини 1\~ст.\~121\~Земельного кодексу України). Передача земельних\~ділянок безкоштовно\~у власність\~громадян здійснюється один раз\~за кожним\~видом використання,\~тобто кожен\~громадянин України\~має право безкоштовно отримати\~у свою\~приватну власність\~шість земельних\~ділянок різного цільового призначення (ст. 116 Земельного кодексу України). Громадяни,\~зацікавлені в\~одержанні безоплатно\~у власність\~земельної ділянки\~із земель,\~державної або\~комунальної власності\~мають звернутися\~з клопотанням\~до відповідного органу\~виконавчої влади\~або органу\~місцевого самоврядування,\~який передає ці\~земельні ділянки\~у власність\~відповідно до\~повноважень,\~визначених ст. 122 Земельного кодексу України. У клопотанні\~зазначаються цільове\~призначення земельної\~ділянки та\~її орієнтовні розміри.\~У клопотанні\~зазначаються та\~додаються: цільове призначення\~земельної ділянки\~та її\~орієнтовні розміри;\~графічний матеріал,\~на якому\~зазначено бажане\~місце розташування\~земельної ділянки (викопіювання\~з планово-картографічних\~матеріалів);\~копію документа,\~що посвідчує\~особу;\~погодження землекористувача\~(у\~разі припинення\~права користування земельною\~ділянкою,\~що перебуває\~у користуванні\~інших осіб); документ що підтверджує право на пільги при отриманні земельних ділянок. Забороняється вимагати\~додаткові матеріали\~та документи,\~які не\~передбачені статтею 118 Земельного кодексу України. Відповідний орган\~виконавчої влади\~або орган\~місцевого самоврядування,\~який передає земельні\~ділянки державної\~чи комунальної\~власності у\~власність,\~розглядає клопотання у\~місячний строк\~і дає\~дозвіл на\~розроблення проекту\~землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови\~у наданні\~такого дозволу\~може бути\~лише невідповідність місця розташування\~об`єкта вимогам\~законів,\~прийнятих відповідно\~до них нормативно-правових\~актів,\~генеральних планів\~населених пунктів\~та іншої містобудівної документації,\~схем землеустрою\~і техніко-економічних обґрунтувань використання\~та охорони\~земель адміністративно- територіальних одиниць,\~проектів землеустрою\~щодо впорядкування територій населених\~пунктів,\~затверджених у\~встановленому законом порядку. Отже,\~громадянин звернувся\~із заявою\~щодо безоплатної\~передачі у\~власність земельної ділянки. Рішенням 10\~сесії Піщанської\~сільської ради\~8\~скликання від\~14.09.2021\~«Про передачу громадянам\~у приватну\~власність земельних\~ділянок» передано\~ [PERSON] \~безоплатно у\~власність земельну\~ділянку,\~кадастровий номер 5322483805:05:005:0339,\~площею 0,2500\~га для\~будівництва і\~обслуговування житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~в [ADDRESS] . Отже,\~при прийняті\~рішення враховувався\~Генеральний план\~с.\~Кривуші Кременчуцького району,\~який затверджений\~рішенням 29\~сесії сьомого\~скликання Піщанської сільської ради від 22.01.2018. За нормою\~статті 79-1\~Земельного кодексу\~України формування\~земельної ділянки полягає у\~визначенні земельної\~ділянки як\~об`єкта\~цивільних прав\~та передбачає визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру. Сформовані земельні\~ділянки підлягають\~державній реєстрації\~у Державному земельному кадастрі.\~Земельна ділянка\~вважається сформованою\~з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до\~містобудівної документації\~(Схеми\~зонування території\~с.\~Кривуші, Ковалівка Кременчуцького\~району Полтавської\~області)\~ця земельна\~ділянка відноситься до\~виду функціонального\~використання у\~функціонально -\~правових зонах населеного пункту\~з позначкою\~землі Ж-1\~зона садибної\~житлової забудови\~з переважними видами використання: одноквартирні\~індивідуальні житлові\~будинки 1-2-поверхові\~з мансардою\~(з присадибними ділянками) постійного проживання; інші окремо розташовані малоповерхові житлові будинки; присадибні сади, городи, палісадники, квітники. Дана земельна\~ділянка обліковувалась\~як землі\~запасу і\~на час\~прийняття рішення була\~сформованою ділянкою\~з цільовим\~призначенням 02.01\~для будівництва і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна ділянка)\~з присвоєним\~кадастровим номером\~5322483805:05:005:0339\~та відносилася до меж\~населеного пункту\~ [ADDRESS] \~згідно витягу\~з Державного земельного кадастру\~про земельну\~ділянку від\~04.08.2021,\~номер витягу\~НВ -0007310972021. Також,\~в цьому\~витязі з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку зазначена експлікація земельних угідь під житловою\~забудовою одно- та двохповерховою площею 0,2500 га. Згідно частини\~9\~ст.118\~Земельного кодексу\~України відповідний\~орган виконавчої влади\~або орган\~місцевого самоврядування,\~що передає\~земельні ділянки державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень, визначених статтею\~122\~цього Кодексу,\~у двотижневий\~строк з\~дня отримання проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~приймає рішення\~про затвердження проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки та\~надання її у власність. Отже,\~громадянин [PERSON] \~звернувся із\~заявою про передачу у\~власність земельної\~ділянки за\~рахунок сформованої\~земельної ділянки\~з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339. Рішенням 10\~сесії Піщанської\~сільської ради\~8\~скликання від\~14.09.2021\~ [PERSON] \~було передано\~у безоплатну\~власність земельну\~ділянку площею 0,2500\~га для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку, господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~(кадастровий\~номер 5322483805:05:005:0339)\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Після чого,\~громадянин звернувся\~до державного\~реєстратора та\~зареєстрував право власності\~(номер\~запису про\~право власності\~44467980,\~реєстраційний номер об`єкта нерухомого\~майна \~2479120053020). По суті\~заявлених вимог\~зазначили,\~що висновок\~щодо знаходження спірної земельної\~ділянки в\~межах водного\~фонду (прибережна\~захисна смуга\~100 метрів) зроблено на підставі графічних матеріалів розроблених ТОВ ВФ «Кремінь». Однак,\~зазначена графіка\~не містить\~інформацію щодо\~дати її\~складання (надання такої інформації),\~не зрозуміло\~які планово-картографічні\~матеріали були\~враховані для цієї\~схеми,\~не визначений\~масштаб,\~якщо робилися\~заміри геодезії,\~то не відображені координати поворотних точок. Вважають,\~що на\~підставі зазначених\~вище доказів\~неможливо дійти\~висновку про перебування земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~5322483805:05:005:0339\~в межах прибережної\~захисної смуги\~на момент\~прийняття Піщанською\~сільською радою оскаржуваного рішення. На підставі вищевикладеного просили суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку. Так,\~судом встановлено,\~що рішенням 10\~сесії Піщанської\~сільської ради\~8\~скликання від\~14.09.2021\~«Про передачу громадянам\~у приватну\~власність земельних\~ділянок» передано\~ [PERSON] \~безоплатно у\~власність земельну\~ділянку,\~кадастровий номер 5322483805:05:005:0339,\~площею 0,2500\~га для\~будівництва і\~обслуговування житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~в [ADDRESS] . Отже,\~при прийняті\~рішення враховувався\~Генеральний план\~с.\~Кривуші Кременчуцького району,\~який затверджений\~рішенням 29\~сесії сьомого\~скликання Піщанської сільської ради від 22.01.2018. За нормою\~статті 79-1\~Земельного кодексу\~України формування\~земельної ділянки полягає у\~визначенні земельної\~ділянки як\~об`єкта\~цивільних прав\~та передбачає визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру. Сформовані земельні\~ділянки підлягають\~державній реєстрації\~у Державному земельному кадастрі.\~Земельна ділянка\~вважається сформованою\~з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до\~містобудівної документації\~(Схеми\~зонування території\~с.\~Кривуші, Ковалівка Кременчуцького\~району Полтавської\~області)\~ця земельна\~ділянка відноситься до\~виду функціонального\~використання у\~функціонально -\~правових зонах населеного пункту\~з позначкою\~землі Ж-1\~зона садибної\~житлової забудови\~з переважними видами використання: одноквартирні\~індивідуальні житлові\~будинки 1-2-поверхові\~з мансардою\~(з присадибними ділянками) постійного проживання; інші окремо розташовані малоповерхові житлові будинки; присадибні сади, городи, палісадники, квітники. Дана земельна\~ділянка обліковувалась\~як землі\~запасу і\~на час\~прийняття рішення була\~сформованою ділянкою\~з цільовим\~призначенням 02.01\~для будівництва і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна ділянка)\~з присвоєним\~кадастровим номером\~5322483805:05:005:0339\~та відносилася до меж\~населеного пункту\~ [ADDRESS] \~згідно витягу\~з Державного земельного кадастру\~про земельну\~ділянку від\~04.08.2021,\~номер витягу\~НВ -0007310972021. Також,\~в цьому\~витязі з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку зазначена експлікація земельних угідь під житловою\~забудовою одно- та двохповерховою площею 0,2500 га. Згідно частини\~9\~ст.118\~Земельного кодексу\~України відповідний\~орган виконавчої влади\~або орган\~місцевого самоврядування,\~що передає\~земельні ділянки державної чи\~комунальної власності\~у власність\~відповідно до\~повноважень, визначених статтею\~122\~цього Кодексу,\~у двотижневий\~строк з\~дня отримання проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~приймає рішення\~про затвердження проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки та\~надання її у власність. Отже,\~громадянин [PERSON] \~звернувся із\~заявою про передачу у\~власність земельної\~ділянки за\~рахунок сформованої\~земельної ділянки\~з кадастровим номером 5322483805:05:005:0339. Рішенням 10\~сесії Піщанської\~сільської ради\~8\~скликання від\~14.09.2021\~ [PERSON] \~було передано\~у безоплатну\~власність земельну\~ділянку площею 0,2500\~га для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку, господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~(кадастровий\~номер 5322483805:05:005:0339)\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Після чого,\~громадянин звернувся\~до державного\~реєстратора та\~зареєстрував право власності\~(номер\~запису про\~право власності\~44467980,\~реєстраційний номер об`єкта нерухомого\~майна \~2479120053020). Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі статтями 19,21 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо. За положеннями частини першої статті 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. Частина друга статті 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море. Відповідно до\~ч.1\~ст.58\~ЗК України\~та ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Як вбачається зі змісту статті 59 ЗК України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Так, хоча й у частині 1 статті 59 ЗК України передбачено, що такі землі можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, разом з тим стаття 59 ЗК України у частинах 2-4 закріплює обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до п.ґ ч.3 ст.83 ЗК України та п.д ч.4 ст.84 ЗК України землі водного фонду, які перебувають у державній або комунальній власності взагалі не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків передбачених законодавством. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч.2 ст.59 ЗК України). Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (ч.4 ст.59 ЗК України). Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерела; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Крім того,\~за положеннями\~ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62ЗК України та статтями1,88-90 ВК України. Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (частина 3 статті 60 ЗК України). Крім того, за положеннями ч.6-8 ст.88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Згідно із пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Закону України «Про землеустрій». Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об`єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання. Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто,\~сама по\~собі відсутність\~землевпорядної документації\~не змінює\~правовий режим\~захисної смуги,\~а відтак\~надання у\~приватну власність\~земельних ділянок,\~які знаходяться\~у прибережній\~захисній смузі\~суперечить нормам\~статей 59,83,84 ЗК України (правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 22 квітня 2015 року в справі №6-52цс15). Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей83,84цьогоКодексу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 15 травня 2018 року в справі №372/2180/15-ц). Разом з тим, згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звернувшись до суду з даним позовом, прокурор в обґрунтування заявлених вимог посилається на дві сторінки аркушів з найменуванням «графічні матеріали» виготовлені ТОВ ВФ «Кремінь» де зображено умовні позначення межі земельної ділянки, лінія урізу води і відстань від урізу води станом на 09.05.2024 року. Розміри прибережних\~захисних смуг\~встановлювались ст.\~88\~Водного кодексу України.\~Частиною 2\~ст.\~88\~Водного кодексу\~України передбачено,\~що прибережні захисні смуги\~встановлюються по\~берегах річок\~та навколо\~водойм уздовж\~урізу води у меженний період.\~Визначення терміну\~«меженний період»\~міститься у\~абз.\~52\~ст. 1\~Водного кодексу\~України,\~згідно якого\~меженний період\~-\~період річного\~циклу, протягом якого спостерігається низька водність. Крім того,\~п.\~7\~Порядку визначення\~розмірів і\~меж водоохоронних\~зон та\~режиму ведення господарської\~діяльності в\~них,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів України\~від 08.05.1996\~№ 486,\~передбачено,\~що водоохоронна\~зона має внутрішню і\~зовнішню межі.\~Внутрішня межа\~водоохоронної зони\~збігається з мінімальним рівнем\~води у\~водному об`єкті.\~У зазначеному\~вище графічному матеріалі не\~зазначено,\~чи були\~вони виготовлені\~з урахуванням\~вимог вищезазначених норм. Однак, з цих «графічних матеріалів» неможливо встановити де саме знаходиться річка Дніпро по відношенню до земельної ділянки. Матеріалами справи не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами, що поблизу спірної земельної ділянки протікає саме річка Дніпро, а не інший водний об`єкт, прибережна смуга якого може бути менша ніж 100м. Більше того, графічний матеріал, виконаний ТОВ\~ВФ «Кремінь»\~ юридичною особою, незрозуміло на\~основі яких\~планово-картографічних\~матеріалів розроблений графічний\~матеріал.\~Цей матеріал\~не містить\~інформацію щодо\~періодів річних циклів\~та рівнів\~води у\~водоймах,\~не зазначено\~до якої\~річки здійснений розрахунок відстані\~від урізу\~води станом\~на 09.05.2024\~року,\~не містить\~інформацію щодо дати\~її складання\~(надання\~такої інформації),\~не визначений\~масштаб,\~відсутні координати поворотних\~точок.\~Також,\~невідомо яким\~документом визначена\~точка урізу води\~0,9\~V.\~Крім того,\~ми не\~знаємо якими\~приборами здійснювалися\~обміри (заміри\~геодезії),\~чи має\~дане підприємство\~необхідне технічне\~і технологічне забезпечення, чи пройшов прибор повірку, тощо. Будь яких\~інших матеріалів,\~які підтверджували\~що спірна\~земельна ділянка знаходиться в\~прибережній захисній\~зоні річки\~Дніпро,\~відноситься до\~водного фонду прокурором не надано. Також суд зазначає, що самі лише посилання в позові на водний об`єкт поряд із спірною земельною ділянкою, обставин позову достатньо підтверджувати не може, й не є достатнім доказом порушення вимог Земельного та Водного законодавства України, та підставою для втручання в право власності особи бути не може. Відтак, суду позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, на підтвердження того, що спірна земельні ділянки отримані на підставі оскаржуваного розпорядження накладаються на землі водного фонду, що розташовані в межах 100 метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро, не надано, а тому підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже доводи позову на належних засобах доказування не ґрунтуються. У той же час, суд звертає увагу й на те, що згідно із положеннями ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із частиною другою статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право» застосовуються правила міжнародного договору. Відповідно до\~статті 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року питання тлумачення й застосування цієї Конвенції та протоколів до неї підпадають під юрисдикцію Європейського суду з прав людини. Обов`язковість цієї юрисдикції визнана Україною під час ратифікації Конвенції, що закріплено в Законі України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Законі України «Про ратифікацію Протоколу №6 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який стосується скасування смертної кари», Законі України «Про ратифікацію Протоколів №12 та №14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Також згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява №2997904 (ЄСПЛ визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, статті 1 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції, зокрема державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути манно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього мийна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Крім того, Європейський суд з прав людини в справі у рішенні від 16 лютого 2017 року «Кривенький проти України» наголосив, що позбавлення особи права на земельну ділянку без будь-якої компенсації є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином порушених прав позивача, які б підлягали захистові, в цій справі судом не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed