Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Адвоката Кучер Ю.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що 04.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, в якому [INFO] народилася донька - [PERSON] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.04.2016 року у справі №711/1967/16-ц шлюб розірвано. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року у справі №712/8599/19 позбавлено [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та передано дитину органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Стягнуто з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] аліменти на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08.05.2020 року №355 встановлено опіку над малолітньою [PERSON] та призначено опікуна - [PERSON] . Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62284013 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.09.2024р. заборгованість відсутня. 01.07.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Придніпровським районним у м. Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис № 181. В шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2022 року у справі №711/2562/22 шлюб розірвано. Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2023 року у справі №711/2970/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2023 року. В проваджені Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №71986077 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.10.2024 року, заборгованість зі сплати аліментів становить 56048,43 грн. Після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у позивача погіршився майновий стан, на її утриманні перебуває малолітній син - [PERSON] , батько якого неналежно виконує свої аліментні зобов`язання, а також з травня 2020 року відсутній будь-який дохід, що підтверджується довідкою ОК - 5 та відповідно унеможливлює подальшу сплату аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у раніше встановленому розмірі. Таким чином, відбулася суттєва зміна матеріального стану позивача, в порівнянні з її матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу, на думку позивача, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Просить суд зменшити розмір аліментів за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою\~Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.11.2024 року відкрите спрощене позовне провадження у справі 04.12.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій відповідач зазначила що позовну вимоги визнає повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 року закрите підготовче провадження у справі. 06.03.2025 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просила суд зменшити розмір аліментів, що утримуються з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року №712/8599/19 з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити оскільки у відповідача змінився матеріальний та сімейний стан. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Суд звертає увагу на те, що в клопотанні про розгляд справи у відсутності відповідача від 04.12.2024 року, відповідач вказала на те, що вона визнає позов. Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи обставини судового провадження по цій справі суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову, яка є опікуном дитини, про зменшення розміру призначених аліментів у таких чутливих правовідносинах суперечить закону та може порушувати права, свободи чи інтереси дитини [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №355 від 08.05.2020 року на [PERSON] покладено обов`язок виконувати обов`язки опікуна згідно з вимогами законодавства; вживати заходів до захисту цивільних прав та інтересів підопічної дитини. Оскільки визнання відповідачем позову не сприятиме виконанню завдань цивільного судочинства, суд приходить до висновку ухвалити про відмову у прийнятті визнання [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як визначено в статті 55\~Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року (справа №712/8599/19) позбавлено\~\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та передати дитину органу опіки і піклування для подальшого влаштування. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №355 від 08.05.2020 року встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , яка народилася [INFO] , та призначено громадянку [PERSON] опікуном над нею, надано їй права і покласти обов`язки законного представника малолітньої згідно з чинним законодавством. Визначене місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання опікуна. Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.06.2020 року відкрите виконавче провадження №62284013 з виконання виконавчого листа №712/8599/19, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліментів на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Боржником зазначена [PERSON] , а стягувачем [PERSON] . Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2023 року у справі №711/2970/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2023 року. В проваджені Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №71986077 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.10.2024 року, заборгованість зі сплати аліментів становить 56048,43 грн. Після ухвалення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у позивача погіршився майновий стан, на її утриманні перебуває малолітній син - [PERSON] , батько якого неналежно виконує свої аліментні зобов`язання, а також з травня 2020 року відсутній будь-який дохід, що підтверджується довідкою ОК - 5 та відповідно унеможливлює подальшу сплату аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у раніше встановленому розмірі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення (20.01.2020 року) про стягнення на користь неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліментів на її утримання на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, суттєво погіршився її матеріальний стан, через що вона не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Навпаки, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів гр. [PERSON] на користь [PERSON] за період з 01.05.2021 року. Заборгованість станом на 01.05.2021 року становить - 3491,50 грн. Заборгованість по аліментах гр.. [PERSON] на утримання дитини станом на 01.09.2024 року відсутня. Переплата становить +45566,92 грн. Та обставина, що у позивача змінився сімейний стан, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільніє батьків від обов`язку по утриманню дитину. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №344/10971/16-ц. Крім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач не має можливості належно виконувати рішення суду про стягнення аліментів у відповідному розмірі на утримання дитини, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої доньки та суперечитиме її інтересам. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому його позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed