Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач,\~ [PERSON] ,\~звернулася в\~суд з\~позовом до\~відповідача,\~Олешанської сільської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області про\~визнання права\~власності на\~земельну частку\~(пай)\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батьку, [PERSON] , [INFO] , мешканцю [ADDRESS] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 66,4 ум.кад.га, в с. Ісаків, Івано-Франківського району, виділена на підставі рішення 5-ої сесії Петрівської сільської ради народних депутатів від 31.10.1995 року за № 5 у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої частки за № 994 від 08.11.1996 року, з якого частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Бортище» площею 0,60 га (що в кадастрових га становить 32,1 ум.кад.га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже залишок земельної частки (паю) батька за мінусом площі 0,60 га (32,1 га) становить - 34,3 ум.кад.га. За життя батько не обміняв даний сертифікат ні на сертифікат державного зразка, і ні на державний акт на право власності на земельну ділянку. [INFO] батько [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно та вона являється єдиною спадкоємицею після смерті батька, яка прийняла спадщину та частково її оформила. Остання звернулася до державного нотаріуса\~Тлумацької державної\~нотаріальної контори\~Івано-Франківської\~області,\~Васильєвої Н.М.із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом. Однак їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), який належить [PERSON] . Даний факт позбавляє її можливості оформити спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 34,3 умовних кадастрових гектарів в межах середньої земельної частки без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Позивач,[PERSON] , у підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі. Представник відповідача,\~Олешанської сільської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~в підготовче\~судове засідання\~не з`явився.\~16.04.2025\~року від\~нього надійшла\~заява,\~в якій\~зазначив,\~що позов\~визнає,\~не заперечує\~проти його\~задоволення та\~просив розглядати\~справу без\~його участі (а.с.\~63). 19.03.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали\~справи та\~зібрані у\~ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. \~ \~ \~ \~Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». \~ \~ \~ \~На виконання\~вищевказаних Указів\~Президента України,\~Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року було\~розроблено та\~затверджено «Положення\~про сертифікат\~на право\~приватної власності\~на землю\~в межах\~середньої земельної\~частки (в\~умовних кадастрових\~гектарах)\~та сам\~бланк Сертифікату (а.с. 66-68). \~ \~ \~ \~Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно копії сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 № 0994 від 08.11.1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 994, [PERSON] належало право власності на\~земельну ділянку\~в межах\~середньої земельної\~частки без визначення на місцевості у розмірі 66,4 в умовних кадастрових гектарах на території Петрівської сільської ради народних депутатів, виділеного на підставі рішення V сесії Петрівської сільської ради народних депутатів від 31.10.1995 року № 5 (а.с.\~4).\~Вищезазначене також\~стверджується копією\~книги реєстрації\~земельних сертифікатів\~за 1996\~року,\~де зазначено,\~що [PERSON] 08.11.1996 року було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серія ІФ-14-23 реєстраційний номер 0994 (а.с. 27-29). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року та підлягав\~заміні на\~сертифікат державного\~зразка,\~форма якого\~затверджена Постановою КМУ\~від\~12.10.1995\~року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] , даної заміни не здійснив. Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Факт належності права [PERSON] на вищевказану спірну земельну частку (пай) підтверджується також і архівним витягом з рішення 5 сесії сільської Ради народних депутатів 22 скликання с. Петрів від 31.10.1995 року «Про передачу земель призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність», згідно якого сесія Петрівської сільської Ради народних депутатів вирішила затвердити матеріали паювання землі та передати землі, які призначені для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1301,8 га на території Петрівської сільської Ради народних депутатів безоплатно у приватну власність громадянам в межах середньої земельної частки без визначення меж ділянок в натурі, згідно з додатком (а.с. 25). Так, відповідно до копії списку громадян, які включенів списки розрахунку земельної частки по спілці пайовиків «Дністер» с. Ісаків, під № 6 числиться [PERSON] (а.с. 30). З довідки № 194 від 08.03.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] дійсно включений в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Петрівської сільської ради під № 994, розмір земельної частки (паю) становить 66,4 умовних кадастрових гектарів. 08.11.1996 року [PERSON] було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серія ІФ-14-23 реєстраційний номер 0994 (а.с. 33). Відповідно до виписки із погосподарської книги № 5 Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 01.08.2024 року № 265, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований 1963 року числиться як господарський двір і в ньому були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] - голова сім?ї; [PERSON] , [INFO] дочка; [PERSON] , [INFO] внук; [PERSON] , [INFO] зять; [PERSON] , [INFO] внука. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передана в користування 25.12.1993 року. Свідоцтво про право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна не видавалося, право власності в погосподарській книзі не реєструвалося (а.с. 36). Мати позивача [PERSON] 25.11.1971\~року уклала\~шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 70). Брат позивача, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 71). Позивач народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~(а.с.\~42). 21.05.2009\~року остання\~уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 43). З довідки № 234 від 14.06.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським\~округом Олешанської\~сільської ради\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~вбачається,\~що [PERSON] володів земельною часткою (паєм) в розмірі 66,4 ум.кад.га, з якого частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Бортище» площею 0,60 га (32,1 кад.га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 34). Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 38). Спадкодавцем, [PERSON] , 27.06.2012 року було складено та посвідчено секретарем Ісаківської сільської\~ради Тлумацького\~району Івано-Франківської\~області заповіт,\~який зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~23,\~згідно із\~яким все\~належне йому\~майно,\~заповів позивачу\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією даного\~заповіту (а.с.\~37). Довідкою № 249 від 09.07.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який був постійним жителем с. Ісаків, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] дочка; [PERSON] , [INFO] внук; [PERSON] , [INFO] співмешканка. Заповіт від імені [PERSON] в Ісаківській сільській раді посвідчувався в реєстрі № 23 від 27.06.2012 року і не відмінявся (а.с. 35). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернулася\~до державного\~нотаріуса Тлумацької\~державної нотаріальної\~контори Івано-Франківської\~області,\~Васильєвої Н.М.для оформлення права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), який належить [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 333/02-31 від 12.06.2024 року (а.с. 39). 06.04.2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , успадкувавши земельну ділянку, яка не є предметом даного позову та оформила на своє ім`я, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 383357339 від 18.06.2024 року (а.с. 40, 41). Відповідно до копії спадкової справи № 117/2014 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та частково оформила її. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 57-62). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved