Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути грошові кошти у розмірі 3435,26 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 08 січня 2003 року по 13 червня 2022 року [PERSON] працювала у Мішково-Погорілівській сільській раді на посадах інспектора ВОС, рахівника-касира, завідувача військово-обліковим бюро відділу загальної та організаційної роботи. Згідно розпорядження сільського голови від 06.05.2022 № 11-к «Про надання щорічної основної та додаткової відпусток [PERSON] » відповідачка скористалася своїм правом на відпустку та у період з 16 травня 2022 року по 12 червня 2022 року перебувала у щорічній основній та додатковій відпустках за особливий характер праці. 13 червня 2022 року відповідачку було звільнено на підставі її заяви від 13.06.2022 за власним бажанням. Позивачем були нараховані та виплачені [PERSON] відпускні в розмірі 12756,54 грн. Внаслідок перерахунку у відповідача виникла заборгованість по заробітній платі у сумі 6435 грн. 26 коп. 09.02.2024 року відповідачка [PERSON] частково повернула надлишково отримані відпускні в розмірі 3000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем за надлишково отримані відпускні за 2022 р. складає 3435,26 грн., у зв`язку з цим позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника Мішково-Погорілівської сільської ради Гриньової М. С. надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторін, не заперечувала проти проведення заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що у період з 08 січня 2003 року по 13 червня 2022 року [PERSON] працювала у Мішково-Погорілівській сільській раді на посадах інспектора ВОС, рахівника-касира, завідувача військово-обліковим бюро відділу загальної та організаційної роботи, що підтверджується розпорядженнями сільського голови від 08.01.2003 р. № 2-к «Про прийняття на роботу», від 29.09.2003 р. № 23-к «Про переведення», від 21.12.2015 р. № 13-к «Про переведення», від 28.12.2020 р. № 31-к «Про переміщення працівників». Згідно розпорядження сільського голови від 06.05.2022 № 11-к «Про надання щорічної основної та додаткової відпусток [PERSON] » відповідачка скористалася своїм правом на відпустку та у період з 16 травня 2022 року по 12 червня 2022 року перебувала у щорічній основній та додатковій відпустках за особливий характер праці. 13 червня 2022 року відповідачку було звільнено на підставі її заяви від 13.06.2022 за власним бажанням, що підтверджується розпорядженням сільського голови від 13.06.2022 № 54-к «Про звільнення з посади [PERSON] ». Позивачем були нараховані та виплачені [PERSON] відпускні в розмірі 12756,54 грн., що підтверджується довідкою від 18.02.2025 № 57/03-34. В наслідок перерахунку виникла заборгованість по заробітній платі у сумі 6435 грн. 26 коп. 09.02.2024 року відповідачка [PERSON] частково повернула надлишково отримані відпускні в розмірі 3000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем за надлишково отримані відпускні за 2022 р. складає 3435,26 грн. Позивачем неодноразово вживались заходи щодо досудового порядку урегулювання спору, а саме: 05.12.2022 р. направлено листа за № 183 щодо повернення надмірно виплачених коштів; 16.09.2024 р. направлено листа за № 1274/02-5 щодо повернення надмірно виплачених коштів; 11.12.2024 р. направлено листа за № 1691/02-05 щодо повернення надмірно виплачених коштів. Частиною першою ст.\~15, частиною 1 ст.\~16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» працівник може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві. Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На момент звільнення відповідача [PERSON] була сплачена заробітна плата за весь час щорічної основної та додаткової відпусток за особливий характер праці до початку відпустки згідно статті 21 Закону України «Про відпустки» та частини п`ятої статті 115 КЗпП, тобто кошти були сплачені до закінчення того робочого року, в рахунок якого вона вже одержала відпустку, за невідроблені дні відпустки. Згідно частини другої статті 127 КЗпП відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. Таким чином, враховуючи, що відповідачем за надлишково отримані відпускні за 2022 р. не повернуті грошові кошти позивачу в розмірі - 3435,26 грн., суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved