Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість,\~ за\~кредитними договорами,\~а саме: за кредитним\~договором №\~2014645072\~CARD\~в розмірі\~29428,42\~гри.,\~з яких: 16840,00\~грн.\~-\~загальна сума\~боргу по\~тілу; 12588,42\~грн.\~-\~загальна сума\~боргу по\~відсотках; 0,00\~грн.\~-\~загальна сума\~боргу по\~комісії; за кредитним\~договором №\~296618254\~в розмірі\~17181,75\~гри.,\~з яких: 4249,90\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 12931,85\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсотками;\~за кредитним\~договором №\~3048301459/640064\~в розмірі\~15500,00\~гри.,\~з яких: 4000,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 11500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути з відповідача заборгованості за договорами у загальному розмірі 62\~110,17 грн. Вирішити долю судових витрат, які покласти на [PERSON] . Вимоги ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» мотивовані тим, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, що привело до виникнення заборгованості по кредитам, право стягнення якої має позивач. Так, 28.01.2017 між [PERSON] було укладено з АТ «ОТП БАНК» кредитний договір №2014645072_CARD, право вимоги заборгованості за яким в подальшому за договором факторингу перейшло до позивача на загальну суму боргу 29\~428,42 грн., в т.ч.: 16840,00 грн. загальна суму боргу за тілом; 12588,42 грн. загальна сума боргу по відсотках. Також 16.02.2021 відповідачем було укладено з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №296618254, право вимоги заборгованості за яким за договором факторингу спочатку перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», а потім до позивача на загальну суму боргу 17181,75 грн., в т.ч.: 4249,90 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12931,85 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 25.02.2021 між ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем укладено кредитний договір №3048301459/640064, право вимоги заборгованості за яким в подальшому за договором факторингу перейшло до позивача на загальну суму боргу 15500 грн., в т.ч.: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Оскільки при укладенні зазначених кредитних договорів між первісними кредиторами та [PERSON] були узгоджені розмір позики, строк та умови кредитування, з якими позичальник погодився та підписав договори, але в подальшому свої зобов`язання порушив, зважаючи на те, що право грошової вимоги за цими договорами на даний час належить ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останнє вважає, що з відповідача підлягає стягненню спірна заборгованість, загальний розмір якої становить 62110,17 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій заяві позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглядати без його участі. В наданих заперечення на відзив зауважив, що обставини, на які посилається сторона відповідача, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими, що не повинні братися судом до уваги. Представник відповідача як у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, так і в судовому засіданні з заявленими позовними вимогами не згодився, посилаючись на те, що за кредитним договором №2014645072 позивачем не підтверджений факт отримання [PERSON] кредитних коштів, оскільки жодного із документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій з відповідачем, не надано. Крім цього позивачем заявлено вимоги про стягнення простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за період часу, який виходить за межі строку кредитування, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість таких вимог. Стосовно вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами №296618254 від 16.02.2021 та №3048301459/640064 від 25.02.2021, то вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено фактів укладення таких договорів, не надано доказів перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, а також доказів передачі за відповідними договорами факторингу від первісних кредиторів прав вимоги до відповідача. Так само позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за період часу, який виходить за межі строку кредитування. Тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договорами позики представник відповідача просив відмовити повністю за необґрунтованістю. Відповідно до поданої заяви (а.с. 196-198) також сторона відповідача просила застосувати наслідки\~спливу позовної\~давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №2014645072_CARD від 28.01.2017, оскільки позивач звернувся до суду з пропуском такого строку. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є позичальником за рядом кредитних договорів, за якими має заборгованість. Так, 28.01.2017 між [PERSON] було укладено з АТ «ОТП БАНК» кредитний договір №2014645072_CARD. 13.10.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за невиконаними зобов`язаннями за кредитним договором №2014645072_CARD, перейшло до позивача. Також встановлено, що 16.02.2021між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №296618254. 28.11.2018р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», а 20.10.2022 за Договором факторингу №20102022 останнє відступило\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №296618254 від 16.02.2021. Крім цього, 25.02.2021 між ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем укладено кредитний договір №3048301459/640064. 21.01.2022 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №3048301459/640064 від 25.02.2021 перейшло до позивача. Позивач зазначає, що [PERSON] за вказаними договорами має наступну заборгованість: - за кредитним договором №2014645072_CARD на загальну суму 29\~428,42 грн., в т.ч.: 16840,00 грн. загальна суму боргу за тілом; 12588,42 грн. загальна сума боргу по відсотках; - за кредитним договором №296618254 від 16.02.2021 на загальну суму боргу 17181,75 грн., в т.ч.: 4249,90 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12931,85 грн. сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором №3048301459/640064 від 25.02.2021 на загальну суму боргу 15\~500 грн., в т.ч.: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на зазначене, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені в заявленому розмірі. Втім з такими доводами позивача суд погоджується частково. Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2\~ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Ухвалюючи рішення, суд не може погодитися з запереченнями представника [PERSON] про недоведеність факту укладення кредитних договорів, за якими позивачем пред`явлено вимоги про стягнення спірної заборгованості, оскільки матеріалами справи установлено, що такі договори були укладені. Так,\~сторона відповідача\~не заперечується\~факт укладення\~кредитного договору\~№2014645072\~від 28.01.2017, який [PERSON] був підписаний власноручно (а.с. 8, 9, 10). Стосовно ж підписання договорів № 296618254 від 16.02.2021 та № 3048301459/640064 від 25.02.2021, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договори в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору Так, кредитний договір № 296618254 від 16.02.2021, відповідно до положень п. 4.4. договору (а.с. 24-26), підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «MNV367MU». Так само кредитний договір №3048301459/640064 від 25.02.2021, відповідно до положень п. 6.1, договору (а.с. 39 на звороті), також підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «R58724». Про зазначене свідчать додатки до договорів відповідно (а.с. 26 на звороті та а.с. 40). Тому доводи представника [PERSON] в цій частині суд не приймає та вважає встановленим, що дані договори підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому факт їх укладання підтверджено. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Стосовно ненадання доказів перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, то такі заперечення сторони суд також не приймає, зважаючи на сукупність доказів, наявних у матеріалах справи (а.с. 11, 12, 13, 14, 27, 105-176), які сумніву у суду не викликають та відповідно доводять отримання [PERSON] грошових коштів\~за кредитними\~договорами №2014645072\~від 28.01.2017, № 296618254 від 16.02.2021 та №3048301459/640064 від 25.02.2021. Разом з цим, задовольняючи вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», неможна погодитися з розміром заявлених позивачем вимог, а саме в частині нарахувань заборгованості за відсотками та знаходить обґрунтованими в цій частині заперечення сторони відповідача, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 05 квітня 2023р. у справі №910/4518/16, від 20 березня 2019р. у справі Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.02.2025 3 №761/26293/16-ц, від 09 листопада 2021р. у справі №320/5115/17, від 04 лютого 2020р. у справі №912/112016, від 28 березня 2018р. у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18; від 04 липня 2018р. у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018р. у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, Таким чином,\~по кредитним\~договорам сума боргу по відсотках, що підлягає стягненню в межах погоджених їх сторонами строків користування кредитами, становить: по кредитному договору №2014645072 CARD від 28.01.2017 - 13,65 грн.; по кредитному договору №296618254 від 16.02.2021 - 12,90 грн.; по кредитному договору №3048301459/640064 від 25.02.2021 - 2500,00 грн. В іншій частині вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення боргу по відсотках суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Отже, заборгованість, яку суд стягує з відповідача становить: - за кредитним договором № 2014645072 CARD в розмірі 9764,65 гри., з яких: 9751,00 грн. - загальна сума боргу по тілу кредиту; 13,65 грн. - загальна сума боргу по відсотках; - за кредитним договором № 296618254 в розмірі 4262,80 гри., з яких: 4249,90 грн. - загальна сума боргу по тілу кредиту; 12,90 грн. - загальна сума боргу по відсотках; - за кредитним договором № 3048301459/640064 в розмірі 6500 гри., з яких: 4000,00 грн. - загальна сума боргу по тілу кредиту; 2500,00 грн. - загальна сума боргу по відсотках. Всього заборгованість за договорами у загальному розмірі 20527,45 грн. Таким чином, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді, виходячи із\~встановлених фактичних\~обставин справи,\~вимог чинного\~законодавства,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню частково. Щодо позовної\~давності, про застосування якого просила сторона відповідача в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №2014645072_CARD від 28.01.2017, то така давність застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася\~\~або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Як зазначає\~представник [PERSON] , з чим власне погоджується й сам суд, строк позовної давності почав відлік з 28.03.2018, оскільки кредитні кошти за договором №2014645072_CARD від 28.01.2017 були надані відповідачеві строком на 14 місяців, по закінченню якого кредитор набув право вимагати повернення суми боргу за таким договором. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12.03.2020. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ) було внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання\~\~поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Зокрема цим Законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12, який містить вищезазначені положення. Указаний Закон України набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 та від 20.04.2023 у справі № 728/1765/21 зазначено, що у пункті 12 розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, на час набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ передбачений статтею 257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності у спірних правовідносинах ще не сплив та був продовжений на строк дії карантину, який відмінений з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Представник відповідача посилається на те, що з моменту настання строку за останнім платежем (28.03.2018) і до моменту введення карантину (12.03.2020) пройшло 1 рік 11 місяців 16 днів, а з моменту відміни карантину (24 години 00 хвилин 30.06.2023) і до подачі позовної заяви до суду пройшло 1 рік 1 місяць 7 дні, у зв`язку з чим, на думку сторони, позивачем пропущений трирічний строк для подачі позовної заяви до суд. Однак, такі доводи до уваги судом взяті бути не можуть з огляду на таке. У зв`язку\~з військовою\~агресією російської\~федерації проти\~України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває до цього часу. 17.03.2022 набув чинності Закон України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». 30.01.2024\~набув чинності\~Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Цивільного кодексу\~України щодо\~вдосконалення порядку\~відкриття та\~оформлення спадщини»,\~яким п.\~19\~розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України викладено\~в такій\~редакції:\~«19.\~У період\~дії воєнного\~стану в\~Україні,\~введеного Указом\~Президента України\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~від 24.02.2022\~№ 64/2022,\~затвердженим Законом\~України «Про\~затвердження Указу\~Президента України\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~від 24.02.2022\~№ 2102-ІХ,\~перебіг позовної\~давності,\~визначений цим\~Кодексом,\~зупиняється на\~строк дії\~такого стану. Зважаючи на викладене, суд не може погодитись із стороною відповідача про те, що позов (в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №2014645072_CARD від 28.01.2017) подано із пропуском позовної давності, оскільки запровадження на території України карантину і введення воєнного стану, припадають на період, коли ще строк позовної давності за вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не закінчився та згідно закону був продовжений та зупинений. При ухваленні\~рішення суд\~також вирішує\~долю понесених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрат зі\~сплати судового\~збору, підтвердженням яких є квитанція (а.с. 62), а саме стягує їх з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 1009 грн.

Outcome: partial