Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Дніпровська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення. Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що [PERSON] , народився [INFO] . В свідоцтві про народження батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . З 2006 року через погіршення здоров`я [PERSON] почала проживати разом із позивачем, в 2014 року через окупацію Горлівки позивач разом із мамою переїхали до м.Дніпро та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. В кінці грудня 2021 року [PERSON] самостійно поїхала до м.Горлівка і вже не змогла повернутись через початок повномасштабного вторгнення. [INFO] померла [PERSON] в місті Горлівка Донецької області, про що було видане свідоцтво про смерть в Народній Донецькій республіці. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2024 року був установлений факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Шведуновка Валуйського району Білгородської області, громадянки України - [INFO] у м. Горлівка Донецької обл.. 05 квітня 2024 року в АНД відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було отримано свідоцтво про смерть. В подальшому 12.04.2024 позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом та було заведено спадкову справу №220/2024. 20 листопада 2024 позивач подав до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] на недоотриману пенсію. 20.11.2024 державним нотаріусом Гайворонською Г.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови зазначено, що нотаріусом не вбачається можливості встановити коло можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та є такими, що спадщину прийняли так як немає довідки з місця реєстрації. Що вчинення нотаріальних дій буде суперечити законодавству України, оскільки може порушити права спадкоємців, які спадщину прийняли шляхом сумісного проживання зі спадкоємцем. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Тетяни Олександрівни від 20 листопада 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в постанові відсутні підстави для відмови. Ухвалою від 05.12.2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача не з`явився, в наданій заяві просила задовольнити позовні вимоги та проводити судове засіданні без участі сторони позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у наданій заяві просила проводити судове засідання без участі представника. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд доходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в місті Горлівка Донецької області, про що було видане свідоцтво про смерть в Народній Донецькій республіці. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 березня 2024 року був установлений факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Шведуновка Валуйського району Білгородської області, громадянки України - [INFO] у м. Горлівка Донецької обл.. 05 квітня 2024 року в АНД відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було отримано свідоцтво про смерть. В подальшому 12.04.2024 позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом та було заведено спадкову справу №220/2024. 20 листопада 2024 позивач подав до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] на недоотриману пенсію. 20.11.2024 державним нотаріусом Гайворонською Г.О. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови зазначено, що нотаріусом не вбачається можливості встановити коло можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та є такими, що спадщину прийняли так як немає довідки з місця реєстрації. Що вчинення нотаріальних дій буде суперечити законодавству України, оскільки може порушити права спадкоємців, які спадщину прийняли шляхом сумісного проживання зі спадкоємцем. Частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно з пунктом 4.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Пунктами 1-4 глави 13 розділу І Порядку встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). За правилами ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст.1269ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1272ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У своїй постанові від 26.10.2020 по справі № 132/3826/18 Верховний Суд зазначив, що за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Верховний суд зазначає, що посилання у частині другій статті 1223 ЦК на те, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування у разі неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом необхідно розуміти як таке, що належить цим особам у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Таким чином, враховуючи викладене позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 49, 50, 67, 68 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved