Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

до Хорольського районного суду Полтавської області позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві представник зазначив, що 17.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1924035 (далі кредитний договір), Договір відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 8600 гривень строком на 30 днів із застосуванням процентної ставки 1,90% за день користування кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визнані договором. 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (далі - ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ, товариство) було укладено договір факторингу № 02-24122001. Згідно з вищевказаним договором ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 1924035 від 17.05.2021. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 27628 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8600 грн, заборгованості за відсотками 19028 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 27628 грн заборгованості за кредитним договором № 1924035 від 17.05.2021, а також судові витрати в частині сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та 10 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне. 17.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1924035, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 8600 гривень (а. с.17-23). Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт www.credit7.ua або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на таких умовах: сума кредиту - 8600 грн, строк кредиту 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1,90 % в день (а.с. зворот 17). Згідно з пунктом 2.1. кредит надається товариством в межах дії кредитного договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта. [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), в якому викладені умови кредитного договору № 1924035 від 17.05.2021 (а.с. 15-16). На підтвердження виконання товариством пункту 2.1 кредитного договору позивач надав лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024, відповідно до якого 17.05.2021 на картковий рахунок [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 8600 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 35). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 1924035 від 17.05.2021 у [PERSON] станом на 04.12.2024 існує заборгованість у розмірі 27628 грн, яка складається із: простроченої заборгованості 8600 грн, простроченої заборгованості за процентами - 19028 грн (а. с. 25). 24.12.2021 між ТОВ Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 товариство набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а. с. 31). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу «№ 02-2412201 від 24.12.2021 розмір заборгованості у [PERSON] за кредитним договором за період з 17.05.2021 до 23.07.2021 складає 27628 грн, з яких: 8600 грн залишок по тілу кредиту, 19028 грн залишок по відсотках (а. с. 26). 10.02.2022 на виконання вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» позивач надіслав на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 1924035 від 17.05.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання (а.с. 24). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до положень статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно зі статтею 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності) тощо. Судом встановлено, що між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Первісним кредитодавцем виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, натомість відповідач свої зобов`язання за умовами договору не виконала. ТОВ «Лінеура Україна» відступило за умовами договору факторингу ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ права вимоги за кредитним договором № 1924035 від 17.05.2021. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що отриманий кредит у розмірі 8600 грн у встановлений договором строк відповідач не повернула, що є підставою для ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», як правонаступнику, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8600 грн. Щодо заявленої вимоги позивача у сплаті процентів за користування кредитом, суд зазначає таке. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору строк кредиту складає 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Зокрема, пункті 4.2.1. Договору зазначається, що сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредитування наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до пункту 4.1.1-4.1.6. Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. За змістом пункту 4.2.2. клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовження строку кредит ще на 15 днів. Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою (1,90%); при застосуванні автопролонгації знижка, надана клієнту в рамках Програми лояльності анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначеного у пункті 1.3. Договору (30 днів), за стандартною процентною ставкою (пункт 4.2.3 Договору). Враховуючи вказані умови Договору та строк, зазначений у Витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 02-2412201 від 24.12.2021, в межах якого було здійснено нарахування заборгованості по залишку тіла та відсотках кредиту, строк дії договору складав 68 дні (з 17.05.2021 до 23.07.2021).За вказаний період позивачем нарахована сума заборгованості по відсотках у розмірі 19 028 грн. Суд з наведеним розрахунком не погоджується, оскільки розмір заборгованості за кредитним договором по відсотках складає 68(днів)*1,90%*8600 (грн) = 11 111,20 грн. Доказів щодо продовження дії строку кредитного договору № 1924035 від 17.05.2021 позивачем не надано. Тому зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту 8600 грн, заборгованість по відсоткам - 11 111,20 грн, а всього 19 711,20 грн. За правилами статті 141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1720 (71% від 2422,40) грн. Згідно із частиною другою статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (частина друга статті 133 ЦПК України). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С. В., акт про отримання правової допомоги від 31.03.2025, відповідно до якого загальна вартість послуг з надання правничої допомоги становить 10500 грн, платіжну інструкцію № 3 7165 від 31.03.2025 про оплату 10500 грн за правничу допомогу. Відповідно до частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки розмір витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем, складає 10500 грн, позовні вимоги позивача задоволені на 71%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7455 грн.

Outcome: partial