Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 07.10.2020 станом на 03.10.2024 у розмірі 12\~651,50 грн.. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 07.10.2020 відповідач підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі чого отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 03.10.2024 утворилася заборгованість на суму 12\~651,50 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 03.04.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання 03.04.2005 було відкладено на 29.04.2025 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про повідомлення відповідача про розгляд справи. Ухвалою від 03.04.2025 призначено заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до прохальної частини позовної заяви в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «Універсал Банк» не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судової повістки за зареєстрованим її місцем проживання, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», а також sms повідомлень. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.10.2020 [PERSON] (відповідач)\~\~звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 07.10.2020, з якої вбачається, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови, а також, підтвердила, що ця Анкета-заява є заявою на відкриття рахунку (а.с.12). У пункті 6 Анкети-заяви зазначено, що відповідач засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею у мобільному додатку для засвідчення її дій та вчинення правочинів і платіжних операцій. В даній Анкеті-заяві міститься копія паспорта громадянина України та фото відповідача [PERSON] . Таким чином, між сторонами у справі було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» від 07.10.2020, згідно із умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Також, позивач додав до матеріалів справи Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universalbank та загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (а.с.13-22, 22 зворот-26). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 03.10.2024 утворилась заборгованість в сумі 12\~651 грн. 50 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 12 651 грн. 50 коп.; заборгованість за пенею 0 грн. 00 коп.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн. 00 коп. (а.с.8-11). Тобто, не виконання відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором призвело до виникнення у неї простроченої заборгованості за кредитом. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною 2 статті 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Надані позивачем докази у їх сукупності дають підстави для висновку, що позивач виконав прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. При цьому, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, а саме неповернення отриманих сум кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом. Доказів повернення отриманих і використаних позичальником сум, суду не надано. Отже, ухиляючись від повернення отриманих кредитних коштів і сплати заборгованості за кредитом у вказаному розмірі, відповідач порушує зобов`язання за даним договором і права позивача. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 3 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконала умови кредитного договору, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за ним у розмірі 12 651 грн. 50 коп.. Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved