Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 28.07.1990 року вони уклали шлюб. Зазначає, що причиною звернення до суду стало те, що у них часто виникали непорозуміння в сім`ї, що переростали в сварки, вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Фактично шлюбні відносини між ними давно припинені. Спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 10.12.2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове зсідання не з`явилась, подала до суду заву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що позивач згодом змінить свою думку і все налагодиться. Судом неодноразово відкладався розгляд справи за клопотаннями відповідача задля надання йому можливості переконати позивача не розлучатися. Однак примирення не відбулося, позивач не бажає бачити відповідача, надала заяву до суду про підтримання позовних вимог. Суд, вивчивши, та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 23.10.2024 р. Кіцманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шлюб між сторонами зареєстрований 28.07.1990 року Теслугівською сільською радою Радивилівського району, актовий запис № 13 (а.с. 4). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковим правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.\~24\~СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019р. по справі № 442/6319/16-ц. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду обґрунтованих пояснень, з приводу того, чому він бажає зберегти шлюб. Більш того, судом надавалося відповідачу достатньо часу для здійснення заходів, направлених на примирення з позивачем. Однак сторони не скористалися можливістю примиритися. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, сім`я існує формально, позивач категорично не бажає примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у своїй позовній заяві вказала, що бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114, абз. 2 ч.3 ст. 115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі наведеного, ст. ст 105,110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved