Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Рух справи 18.04.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування, датована 18.04.2024р., за підписом представника позивача адвоката Кудрявцева Д.В. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить суд: - усунути перешкоди для [PERSON] у користуванні приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , які належать власникам на праві спільної часткової власності, а саме: Г - навіс, № l-8, I, II - споруди, мостіння, сходовою клітиною «l», «ІІ» та горищем; - встановити порядок користування приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у користування І - сходову клітину 13,9кв.м, II сходову клітину 5,4кв.м., інші приміщення а саме: Г - навіс, № 1-8, I,II - споруди, мостіння залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] ; - зобов?язати [PERSON] у строк 3 дні з моменту набрання законної сили надати ключі від сходової клітини «I», «II». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024р. для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Покопцеву Д.О. 22.04.2024р. судом отримана відповідь № 553605 з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] квартира [ADDRESS] . Ухвалою від 22.04.2024р. Жовтневого районного суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 17.06.2024р. 14.06.2024р. від відповідача [PERSON] отримано заяву про долучення документів, в якій він просить суд взяти ці документи до уваги та закрити справу 201/4437/24. 01.10.2024р. представником позивачки адвокатом Кудрявцевим Д.В. - подано клопотання про долучення до матеріалів справи копію вимоги [PERSON] щодо надання дублікату ключів від сходової клітини «I», «ІІ, що знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] від 28.08.2024р. з доказами направлення відповідачу. 19.12.2024р. представником позивачки адвокатом Кудрявцевим Д.В. подана уточнена позовна заява, в якій позивачка просить суд: - зобов?язати [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , які належать власникам на праві спільної часткової власності, а саме: Г - навіс, № l-8, I, II - споруди, мостіння, сходовою клітиною «l», «ІІ та горищем, а також входами до нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв.м, нежитлового приміщення № 2 на ІІ-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,5кв.м, яка складає 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] загальною площею 79,5кв.м, що складає 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - встановити порядок користування приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у користування І - сходову клітину 13,9кв.м, II сходову клітину 5,4кв.м, а також входи до нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79, 1 кв.м, нежитлового приміщення № 2 на І-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,5 кв.м, яка складає 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , загальною площею 79,5кв.м, що складає 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - інші приміщення житлового будинку [ADDRESS] , а саме: Г - навіс, № 1-8, 1,II - споруди, мостіння, а також паркан навколо дому залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] ; - зобов?язати [PERSON] у строк 3 дні з моменту набрання законної сили рішення суду у даній справі надати ключі від сходової клітини «І», «ІІ, входів, які ведуть через паркан навколо житлового будинку [ADDRESS] до приміщень загального користування. 14.01.2025р. представником позивачки адвокатом Кудрявцевим Д.В. подана уточнена позовна заява, в якій позивачка остаточно просить суд: - зобов?язати [PERSON] та [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , які належать власникам на праві спільної часткової власності, а саме: Г - навіс, № l-8, I, II - споруди, мостіння, сходовою клітиною «l», «ІІ та горищем, а також входами до нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв.м, нежитлового приміщення № 2 на ІІ-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,5кв.м, яка складає 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] загальною площею 79,5кв.м, що складає 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - встановити порядок користування приміщеннями загального користування у житловому будинку [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у користування І - сходову клітину 13,9кв.м, II сходову клітину 5,4кв.м, а також входи до нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79, 1 кв.м, нежитлового приміщення № 2 на І-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,5 кв.м, яка складає 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , загальною площею 79,5кв.м, що складає 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - інші приміщення житлового будинку [ADDRESS] , а саме: Г - навіс, № 1-8, 1,II - споруди, мостіння, а також паркан навколо дому залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] ; - зобов?язати [PERSON] та [PERSON] у строк 3 дні з моменту набрання законної сили рішення суду у даній справі надати ключі від сходової клітини «І», «ІІ, входів, які ведуть через паркан навколо житлового будинку [ADDRESS] до приміщень загального користування. 17.03.2024р. представником позивачки адвокатом Кудрявцевим Д.В. подано клопотання про долучення відеозапису. 19.03.2025р. підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. В судові засідання з розгляду справи по суті, призначені на 09.04.2025р., 23.04.2025р. відповідачі не з`явилися повторно, судові повістки, направлені на їх адресу, повернуті із довідками пошти про закінчення терміну зберігання (на 09.04.2025р.) та відсутність адресатів за вказаною адресою (на 23.04.2025р). Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Як вбачається з відповіді № 553605 з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] квартира [ADDRESS] (а.с. 50). Крім того, відповідач [PERSON] особисто через канцелярію суду подавав клопотання, зокрема, про закриття провадження у справі (а.с.56), де зазначав тотожну адресу. Також із відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що відповідачці [PERSON] 29.02.2024р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.03.2024р., а в подальшому вироком від 24.04.2024р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вона\~визнана винуватою\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~436-2\~КК України,\~і призначено\~узгоджене сторонами\~покарання у\~виді\~позбавлення волі\~строком на\~3\~(три)\~роки\~без конфіскації\~майна,\~із звільненням від відбування призначеного судом покарання з випробовуванням; зараховано\~у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2024 року по 24.04.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Із ухвали та вироку випливає, що зареєстроване та фактичне місце проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] . За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається\~фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на останню відому зареєстровану адресу відповідачів як копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів, так і судових повісток. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 18.12.2024р., 28.01.2025р., 05.02.2025р., 19.03.2025р, 09.04.2025р. зробив оголошення для відповідачів про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідачів не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Зважаючи на те, що відповідачів належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримали відповідачі адресовані їм кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідачів дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Відповідач [PERSON] висловив свою правову позицію у справі у клопотанні (а.с.56). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. 22.04.2025р. представником позивачки адвокатом Кудрявцевим Д.В. через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 23.04.2025р., без його участі. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позову, зокрема, вказується, що позивачка є власником 84/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , який перебуває у спільній частковій власності. Ця частка складається з: нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв.м, нежитлового приміщення №2 на II-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Співвласником іншої частки домоволодіння є відповідач [PERSON] , якому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.1998р. належить 16/100 частини житлового будинку [ADDRESS] з прилеглими до нього будовами та спорудами: в житловому будинку А-2. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2018р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального користування та зобов?язання вчинити певні дії було задоволено позовні вимоги [PERSON] , зобов?язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] приміщеннями загального користування - сходовою клітиною «l», «Il» та горищем у будинку [ADDRESS] шляхом надання доступу до цих приміщень. Рішення [PERSON] було виконано. Однак, [PERSON] поставив двері на сходових клітинах та повісив замки на них, тому [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було позбавлено права належним чином розпоряджатися та користуватися своєю власністю, оскільки не надання доступу до сходової клітини «I», «ІІ» перешкоджає [PERSON] належним чином проводити реконструкцію нежитлових приміщень № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв.м. та нежитлового приміщення № 2 на ІІ-му поверсі загальною площею 55,6кв. м. в житловому будинку літ. А-2. Також, сторонні особи без перешкод мають змогу проникнути у нежитлові приміщення та квартири. У житловому будинку [ADDRESS] також є і інші приміщення загального користування, а саме: Г - навіс, №1-8, 1, II - споруди, мостіння, що підтверджується технічним паспортом, якими [PERSON] також не може належним чином користуватися. Відтак між [PERSON] та [PERSON] виникають постійні суперечки та судові спори з приводу порядку користування приміщеннями загального користування, через що [PERSON] вимушена звернутися з вимогою про усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального користування, визначення порядку такого користування та видачі їй ключів. У зв`язку з такими обставинами позивачка просить захистити її порушені права, ухваливши рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивачка є власником 84/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , який перебуває у спільній частковій власності. Ця частка складається з: нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв.м, нежитлового приміщення № 2 на II-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, 11/80 частин житлового будинку [ADDRESS] та 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6-11). Співвласником іншої частки домоволодіння є відповідач [PERSON] , якому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.1998р. належить 16/100 частини житлового будинку [ADDRESS] з прилеглими до нього будовами та спорудами: в житловому будинку А-2 (а.с.12-13). Рішенням від\~16.07.2018р.\~у справі\~201/11137/17\~Жовтневого районного\~суду м.Дніпропетровська\~позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про усунення\~перешкод у\~користуванні приміщеннями\~загального користування\~та зобов`язання\~вчинити певні\~дії задоволено частково, зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] приміщеннями загального користування сходовою клітиною «І», «ІІ» та горищем у будинку [ADDRESS] шляхом надання доступу до цих приміщень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75456911#). Рішення набрало законної сили. 28.08.2024р. позивачкою через представника адвоката Кудрявцева Д.В. на адресу відповідача [PERSON] засобами поштового зв`язку направлено вимогу про передання дублікатів ключів від сходової клітини «І» та «ІІ» будинку [ADDRESS] (а.с.90). Докази передачі ключів у матеріалах справи відсутні. 14.06.2024р. відповідач надав суду заяву про долучення документів, і на підставі інформації, яка у цих документах міститься, просить закрити провадження у справі (а.с.56). Згідно відео (диск, а.с.135), декілька чоловіків, вказуючи, що вони представники власника, пояснюють жінці, яка стоїть біля закритого ролету вхідної двері будівлі, що ця будівля передана в оренду Третій штурмовій бригаді, і просять надати доступ до приміщення. Жінка категорично заперечує, вказуючи, що будинок є власність домкому. Представник позивача адвокат Кудрявцев Д. зазначає, що ця жінка є відповідачкою [PERSON] . На цьому на цьому відео зафіксовано, що адвокат як представник співвласника будинку [PERSON] намагався потрапити у приміщення буд. [ADDRESS] , але відповідачка категорично відмовила. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом у справі, що є предметом розгляду, позивач як на підставу своїх порушених прав посилається на те, що між нею та відповідачами як співвласниками житлового будинку [ADDRESS] існує конфлікт щодо користування цим будинком, оскільки відповідачі встановили двері на сходових клітинах, повісили на них замки, також не надають допуск до входу, і на вимогу надати ключі не реагують. Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з ст.ст. 41, 47 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 501/508/19, провадження № 61-12575св23). Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно (ч. 4 ст. 358 ЦК України). Змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України визначено, що право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. У постанові від 15.02.2023 у справі № 487/3769/20 Верховний Суд зробив висновки про те, що «володіння та користування спільним майном здійснюється усіма його співвласниками за спільного згодою, тобто в результаті досягнення консенсусу. У тому ж разі, якщо такої згоди сторони не досягли, спір щодо порядку володіння та користування спільним майном повинен вирішуватися судом. Отже, у разі коли існує між співвласниками спір з приводу порядку користування та володіння спільним майном, суд має вирішити такий спір щодо суті, визначивши певний порядок користування спільним майном для його співвласників, які в позасудовому порядку не досягли згоди з приводу користування та управління ним». У постанові від 17.02.2016 у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України зробив висновок про те, що «стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має\~домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд». Судом встановлено, що позивачка є власником 84/100 частин двоповерхового житлового будинку [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] належить 16/100 цього будинку. Згідно плану (а.с.15-16), будинок розділений на відокремлені приміщення: -на першому поверсі: нежитлове приміщення 1 (магазин) та квартира [ADDRESS] (мають окремі входи); -на другому поверсі: нежитлове приміщення 2 (вхід через 1 поверх), квартири [ADDRESS] (вхід по окремих сходових клітинах). Будинок має допоміжні споруди. Відповідачі користуються квартирою [ADDRESS] , загальною площею 51,2м.кв., житловою площею 25,5м.кв., власником якої є [PERSON] . Вказане житлове приміщення він придбав у 1998р. як 16/100 частин будинку зі спорудами та будівлями, в тому числі в буд. А-2 квартира [ADDRESS] , яка має окремий вхід. Позивачка стверджує, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування навісом, мостінням, спорудами, входом у будівлю А-2, входом ІІ (сходами) до нежитлового приміщення 2 на другому поверсі будівлі А-2, входами до квартир [ADDRESS] , які припадають на її частку будинку, для усунення цих перешкод направляла вимогу, яка відповідачами залишена без реагування. Відповідачі викладене не спростували. Відповідач [PERSON] подав суду клопотання про закриття провадження у справі без викладення мотивів такого закриття. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання за необгрунтованістю, і враховує, що саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю й заперечення відповідача щодо його задоволення свідчить про наявність таких перешкод (Постанови Верховного Суду від 28.04.2022р. у справі № 334/815/21, від 13.10.2021р. у справі № 759/23652/19). Також суд враховує, що запропонований позивачкою порядок користування приміщеннями загального користування не порушить права відповідачів. Їх квартира має окремий вхід, а входи, які позивачка просить виділити їй в користування, ведуть до приміщень та квартир, які їй і належать. Тому з метою забезпечення права позивачки на мирне володіння своїм майном позов підлягає задоволенню, а судові витрати позивачки - стягненню з відповідачів в рівних частках. Враховуючи наведене,

Outcome: approved