Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] користь 48126 гривень 59 копійок, та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 березня 2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №075100-ЗП1-002. Відповідно до умов пунктів 1-4 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 25 000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 07 липня 2020 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,07374500% в день (фіксована ставка). ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн, переказавши їх на її банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана у анкеті. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 48126,59 грн. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Бізнес Позика» за захистом своїх прав вимушене звернутись з цим позовом до суду, яким просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат за надання правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цій справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник ТОВ «Бізнес Позика» Бруско О.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідача [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що 17 березня 2020 року [PERSON] уклав із ТОВ «Бізнес Позика» договір № 075100-ЗП1-002 про надання кредиту. Договір про надання кредиту № 075100-ЗП1-002 підписаний [PERSON] безпосередньо за допомогою власноручного підпису. Відповідно до п. 1 Договору кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 25 000,00 на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити плату за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит, наданий Кредитодавцем Позичальнику, забезпечується всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, не зважаючи на терміни, коли як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Тип кредиту: кредит. Загальний розмір наданого кредиту: 25 000,00 грн. Кредит надається Позичальнику протягом 3 (трьох) банківських днів із дня підписання цього Договору. Кредит надається строком на 16 (Шістнадцять) тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця. Строк дії Договору - з дати його підписання та до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п.п. 2, 3 Договору). У відповідності до п. 4 Договору плата за користування Кредитом за цим Договором є фіксованою та становить 1,07374500 процентів за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 391,91692500. У відповідності до п. 5 Договору позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити Плату за користування Кредитом із урахуванням наступних умов: Позичальник здійснює погашення заборгованості по Кредиту шляхом сплати обов`язкових щотижневих платежів щотижня кожного/і четвер, які він зобов`язаний здійснювати регулярно не пізніше дат, установлених графіком платежів, що наведений у п. 6 цього Договору. Мінімальна сума обов`язкового щотижневого платежу для Позичальника визначається графіком платежів, що наведений у п.6 цього Договору, але у будь-якому разі не може бути менше 2 765,00 гривень. Сторони в п. 6 Договору кредиту погодили «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання кредиту № 075100-ЗП1-002 в якому встановлені умови кредитування, зокрема щодо сплати процентів, із якими відповідач ознайомився та погодився. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, 17.03.2020 Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) з яким укладено договір № 41084239_14/12/17 від 14.12.2017 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014р.) видав Відповідачу Кредит у розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахування зазначеної суми на банківські реквізити Відповідача, зазначені в Кредитному договорі. На підтвердження факт перерахування грошових коштів суду надані: квитанції №№205373030 від 17.03.2020 про перерахування ТОВ «БІЗПОЗИКА» на картку [NUMBER] грошових коштів на загальну суму 25 000,00 грн. та договір №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛАЄНС» та ТОВ «БІЗПОЗИКА». Номер картки « [NUMBER] » вказаний у кредитному договорі №075100-ЗП1-002 від 17 березня 2020 року в полі «місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» в графі «Позичальник», де міститься інформація щодо [PERSON] . Зважаючи на викладене, у матеріалах справи наявні належні докази, з яких судом встановлено, що позивач виконав свої обов`язки за договором №075100-ЗП1-002 від 17 березня 2020 року, перерахувавши [PERSON] обумовлену суму грошових коштів на його картковий рахунок. Станом на день подачі позову до суду відповідачем отримані грошові кошти за кредитним договором №075100-ЗП1-002 від 17 березня 2020 року не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника [PERSON] перед кредитором ТОВ «Бізнес Позика» станом на дату подання цієї Позовної заяви, заборгованість за Договором про надання кредиту №075100-ЗП1-002 від 17 березня 2020 року складає 48126,59 грн, з яких: - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом 23450,19 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом 24676,40 грн. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика», оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором № 075100-ЗП1-002 від 17 березня 2020 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 48126,59 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також обсяг виконаних адвокатом робіт (фактично представником позивача складено тільки позовну заяву, по справі було два судових засідання, у яких представник позивача участі не приймав), суд,

Outcome: approved