Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість з постачання гарячої води, центрального опалення та абонентського обслуговування на загальну суму 33 242,14 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01 липня 2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі. Відповідачі з моменту отримання житла у власність є споживачами комунальних послуг з гарячого водопостачання та центрального опалення, від вказаних послуг не відмовлялись. Відповідачі свого обов`язку по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з лютого 2020 року по липень 2024 року у розмірі 27 000 грн та 5 282,62 грн відповідно. Позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 554,39 грн та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 150,91 грн. Окрім того, позивачем нараховано 3 % річних на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 222,78 грн та за послуги з постачання гарячої води у розмірі 31,44 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Судом ухвала суду про відкриття провадження, копія позовної з додатками направлялись відповідачам на адресою їх реєстрації. Поштові вкладення двічі повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Окрім того, 11 грудня 2024 року судом про судовий розгляду на офіційному веб-сайті Судової влади було розміщено відповідне оголошення. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата формування виписки - 24 квітня 2024 року. Відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] : відповідачу [PERSON] належить 2/3 частки у квартирі, відповідачу [PERSON] - 1/3 частки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права від 02 вересня 2024 року. Відповідно д ч.5 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» із співвласниками багатоквартирного будинку укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії та пункту 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, індивідуальний договір вважається укладеним з споживачем якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та\\або на веб-сайті виконавця, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Відповідно до умов публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води та публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, розміщених на сайті «Теплопостачсервіс» http://teplopostach.kiev.ua/ з 22 лютого 2022 року плата виконавця послуг включає в тому числі і плату за абонентське обслуговування, розмір якої визначається виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного постановою КМУ «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для надання комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21.08.2019 №808, зі змінам, внесеними згідно Постанови КМУ №928 від 01.09.2021. Відомості про те, що відповідачі не споживають надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання або відмовились від даних послуг не надано. Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс», за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість: за послуги з централізованого опалення за період з лютого 2020 року по квітень 2024 року у розмірі 27 000 грн, за послуги з постачання гарячої води за період з лютого 2020 року по квітень 2024 року у розмірі 5 282,62 грн, а всього - 32 282,62 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат здійснено позивачем на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з лютого 2020 року по липень 2021 року (включно), що становить: 3% - 222,78 грн, інфляційна складова - 554,39 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат, розраховано позивачем на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2020 року по січень 2022 року (включно), що становить: 3% - 31,44 грн, інфляційна складова - 150,91 грн. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідачів, як боржників у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, на підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунки заборгованості, які не спростовані відповідачами. Контррозрахунку з посиланням на відповідні докази, який давав би підстави стверджувати зворотне, відповідачами суду не надано, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є їх процесуальним обов`язком. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні. Крім того, згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України). Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України). Судом встановлено, що позивач надавав послуги з теплопостачання та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON] - 2/3 частки у праві власності, та відповідачу [PERSON] - 1/3 частки у праві власності. Як з`ясовано судом, та підтверджується наявними у справі доказами, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, комунальним підприємством долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги за квартирою [ADDRESS] , де безпосередньо зазначено загальний розмір заборгованості - 32 282,62 грн. Враховуючи, що відповідачам квартира належить на праві спільної часткової власності, вони мають нести відповідальність за невиконання обов`язку зі сплати послуг за житлово-комунальні послуги пропорційно своїй частці у квартирі: відповідач [PERSON] - 21 521,75 грн (2/3 частки), відповідач [PERSON] - 10 760,87 грн (1/3 частки). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат та 3 % річних позивачем проведено з лютого 2020 року по січень 2022 року. Суд враховує, що 24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; - припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування інфляційних витрат та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України. Однак, враховуючи ту обставину, що відповідачам квартира належить на праві спільної часткової власності, кожен із них має нести відповідальність пропорційно своїй частці у власності квартирі, відповідно інфляційні збитки та 3 % мають бути зменшенні до тієї частки, яка належить їм у майні. Таким чином, сума належних до стягнення з відповідача [PERSON] за прострочення сплати послуг з централізованого опалення інфляційних втрат буде становити 369,59 грн та 3 % річних - 148,52 грн (2/3 від нарахованих позивачем сум). Також за прострочення сплати послуг з постачання гарячої води з відповідача [PERSON] сума інфляційних втрат буде становити 100,61 грн та 3 % річних - 20,96 грн. Та всього з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 470,20 грн інфляційних втрат та 169,48 грн 3 % річних за прострочення сплати житлово-комунальних послуг. Також сума належних до стягнення з відповідача [PERSON] за прострочення сплати послуг з централізованого опалення інфляційних втрат буде становити 184,80 грн та 3 % річних - 74,26 грн (1/3 від нарахованих позивачем сум). Також за прострочення сплати послуг з постачання гарячої води з відповідача [PERSON] сума інфляційних втрат буде становити 50,30 грн та 3 % річних - 10,48 грн. Та всього з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 235,10 грн інфляційних втрат та 84,74 грн 3 % річних за прострочення сплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що комунальні платежі є об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які покладаються на співвласників відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Теплопостачсервіс» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» з відповідача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 928,67 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам, та з відповідача [PERSON] 1 009,33 судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial