Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

26 грудня 2024 року позивачка звернулася до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011, від якого сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивачка самостійно власними силами намагається забезпечувати дітей належним рівнем життя та розвитку. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, а тому позивачка просить суд стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання малолітніх доньок в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024, цивільну справу №203/7829/24, провадження № 2/0203/690/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 30.12.2024. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 30.12.2024 зроблено запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради стосовно реєстрації місця проживання відповідача. 05 лютого 2025 року на адресу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за вих.№02.3-25/246 від 28.01.2025, згідно якої [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.10.2009 по 20.12.2016. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін.. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивачка [PERSON] просить розгляд справи проводити без його та позивачки участі. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. 21.04.2025 від представника відповідача Ковальова А.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та відповідача участі. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис №627. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.04.2014 серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №163) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.10.2016 серії [NUMBER] , виданим Кіровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №349). Малолітні діти проживають разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Доказів того, що відповідач має дохід, а також його розмір чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні даного спору, позивачем суду не надано. Однак з огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу, майна, наявності інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, яких за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права малолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати своїх дітей не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дітей спільного проживання з дітьми. Відповідно до ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, а також враховуючи позицію\~відповідача щодо\~визнання розміру\~аліментів,\~який просить\~стягнути позивачка\~на утримання\~дітей, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.12.2024 та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Крім того, суд звертає увагу, що\~стаття 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, а позивачка при подачі позову до суду про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача в дохід держави 50 відсотків судового збору, а саме 605, 60 грн.

Outcome: approved