Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

18.03.2025 заявниця звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності їй атестату, зазначивши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до атестату №1977 від 22.07.1982 та запису в трудовій книжці, заявниця навчалася у Донецькому професійному училищі філ.м.Жданова за спеціальністю «Взутьовик по інпошиву взуття з умінням виконувати ремонт». Однак при виготовленні вказаного правовстановлюючого документа атестату, допущено помилку у написанні особистих даних, а саме невірно зазначено по батькові: замість " [PERSON] " вказано " [PERSON] ". У зв`язку із вказаною помилкою заявниця не має можливості документально підтвердити факт належності правовстановлюючого документа для зарахування часу навчання до трудового стажу та відповідно врахування його для призначення пенсії за віком. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025, цивільну справу №203/1878/25, провадження №2-о/0203/69/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 02.04.2025 від представника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Дикань І.Д. до суду надійшла заява про розгляд справа за її відсутності, просить розглядати справу на підставі норм чинного законодавства. 22.04.2025 від представника заявниці Лозінської О.О. надійшла заява, в якій вирішення справи залишає на розсуд суду, а розгляд справи просить провести без участі представника ГУ ПФУ в Харківській області. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ст.ст.\~223,\~240 ЦПК України, беручи до уваги заяви учасників справи, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.\~№5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі атестату, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.11.1964, [PERSON] народилась [INFO] . Свідоцтво про народження складено російською мовою, повні дані заявниці вказані як « [PERSON] » (а.с. 16). У період з 01.09.1980 по 22.07.1982 заявниця навчалась у Донецькому професійному училищі філ.м.Жданова за спеціальністю «Взутьовик по інпошиву взуття з умінням виконувати ремонт», про що свідчить копія атестату №1977 від 22 липня 1982 року. Атестат складений українською мовою, де повні дані заявниці вказано як [PERSON] . Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] від 23.07.1982. При цьому, дані про особу, заповнені на титульній сторінці вказаної трудовій книжці, російською мовою, де прізвище, ім`я та по батькові зазначено, як « [PERSON] ». (а.с.18, 26) 02.11.1985 заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладання шлюбу прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] ». Свідоцтво про укладення шлюбу також було складено російською мовою, повне ім`я заявниці вказано як « [PERSON] ». Судом встановлено, що в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28.12.2000 Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, прізвище, ім`я та по батькові заявниці на першому аркуші зазначено - « [PERSON] », а на другій сторінці на російській мові зазначено « [PERSON] » (а.с.13, 15). Також з довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с. 31). Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її атестаті. Відсутність посилання чи неточних записів у документів підтверджуючих навчання у закладі, не може бути підставою для виключення вказаних періодів навчання з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком (по інвалідності), оскільки особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та у свою чергу неналежний порядок заповнення атестату з вини адміністрації закладу не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за інвалідністю. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, тощо. Заявник не несе відповідальності за заповнення атестату, оскільки він оформлюється відповідальним працівником закладу, а не особисто ним, більше того, недоліки його заповнення не є підставою вважати про відсутність навчання в особи. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №057150013480 від 19.12.2024 [PERSON] було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 22.07.1982, оскільки в атестаті по батькові зазначено « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним (а.с.33). Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на викладене, різне написання по батькові заявниці\~\~ [PERSON] (замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ») зумовлено допущеною орфографічною помилкою, що в сукупності з іншими доказами дозволяє встановити факт належності атестату №1977 від 22 липня 1982 року заявниці. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що помилкове зазначення по батькові заявниці в атестаті №1977 від 22 липня 1982 року виникло внаслідок технічної помилки під час здійснення перекладу на українську мову. Факт належності заявниці вказаного атестату підтверджується письмовими доказами, копії яких є в матеріалах справи, що дає суду підстави для встановлення даного факту, що має для заявниці юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість реалізації її права на призначення пенсії. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved