Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Кушнеренко Т.В. звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Марченко Наталія Михайлівна про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини та про скасування свідоцтва про право на спадщину. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть №48, складений 13 січня 2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження та відповідно спадкоємцем першої черги. Іншим спадкоємцем є також дочка померлої та сестра позивача [PERSON] . Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки наданої для його обслуговування. Строк на подання заяви на вступ у спадщину сплив 12 липня 2022 року. При цьому позивач не міг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини із непереборними для нього обставинами. Позивач перебуває у шлюбі з гр. України [PERSON] , від шлюбу мають доньку [PERSON] , яка хворіє на ювенальний остеохондроз поперекового відділу хребта, лівосторонню сакроілізацію, тобто захворювання пов`язано з суглобами та кістками. Донька позивача постійно проходила лікування в м. Києві, в 2016 році батькам було рекомендовано змінити клімат для дитини для полегшення її больових страждань на сонячний, біля моря, відповідно такою територією була АР Крим, яка як відомо є окупованою з 19 лютого 2014 року. З метою проживання та лікування дитини, [PERSON] було придбано в 2017 році в м. Алушта квартиру [ADDRESS] . Для законного перебування на території АР Крим, як громадянину України, з метою збереження власного життя та дитини позивач отримав дозвіл на тимчасове проживання там, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті. З сестрою у позивача відносини були нормальні, коли захворіла мати, разом з нею оплачували лікування в онкологічній клініці, купували дорогі ліки, разом з сестрою доглядали матір. При цьому до 24 лютого 2022 року жодних перешкод для позивача приїжджати до м. Умані з АР Крим не було, кордон перетинав через КПВВ « Армянськ Каланчак ». Коли померла мати сторін [INFO] , вони разом приймали участь у похоронах. Сестра повідомила, що має намір написати відмову від спадщини на користь позивача. У [PERSON] на той час не було часу на оформлення спадщини, оскільки він мав їхати до своєї сім`ї в Алушту та планував приїхати до Умані наприкінці весни. 24 лютого 2022 року рф здійснила повномасштабний військовий напад на територію України, всі пункти пропуску на материкову територію України з АР Крим були закриті, оскільки там відбулися активні бойові дії. Єдиною дорогою до України залишився переїзд біля села Василівка Запорізької області під активним обстрілом обох сторін бойових дій. Позивач не міг ризикувати своїм життям, оскільки він має на утриманні тяжко хвору неповнолітню дитину. Заяву на вступ у спадщину з території АР Крим він також не міг послати, оскільки будь-яке поштове сполучення у АР Крим з Україною відсутнє, а заява на вступ у спадщину може бути подана лише особисто. Відповідачка в свою чергу повідомила позивачу, що так як перебуває у м. Умані зможе переоформити будинок на себе та передати управління на нього на сина позивача гр.. Іспанії [PERSON] . Після цього, навесні 2023 року позивач дізнався, що [PERSON] вже виставила будинок на продаж. 04 квітня 2023 року нотаріусом вже було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами по [ADDRESS] та земельну ділянку під ним з кадастровим №7110800000:02:004:0394 в м. Умань Черкаської області на ім`я [PERSON] . 27 липня 2023 року відповідачка видала на імя [PERSON] довіреність на продаж вище зазначеного майна з правом отримання грошових коштів, строком на 10 років. Також 27 липня 2023 року відповідачка надала розписку в якій зазначила, що добровільно надала довіреність та з моменту її видачі управління та розпорядження майном переходить до [PERSON] . Передала всі оригінали документів, які підтверджують право власності, зокрема свідоцтво про право на спадщину останньому. 14.02.2024 року відповідач скасувала видану довіреність, після чого позивач зрозумів, що просто був введений в оману сестрою, яка скористалася його перебуванням на окупованій території та неможливістю виїхати з неї для подання заяви на вступ у спадщину. При цьому відповідачка достеменно знала, що даний будинок в 2008 році позивач придбав за власні кошти та оформив його на матір. З викладеного вбачається, що строк на подання заяви на вступ у спадщину пропущено з поважних, об`єктивних причин, які не залежали від волі позивача. Зазначає, що строк на вступ у спадщину сплив 12 липня 2022 року, при цьому заява на вступ у спадщину [PERSON] була подана 24 жовтня 2024 року, тобто з пропуском встановленого строку. Враховуючи той факт, що відповідачка не проживала на момент смерті зі спадкодавцем, до нотаріуса із заявою на вступ у спадщину звернулася після спливу шестимісячного строку, вона є такою, яка не має права на отримання спадщини. Таким чином свідоцтво про право на спадщину №526 та №527 від 04 квітня 2023 року видано неправомірно та повинно бути визнано недійсним. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~11.12.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач будь-яких доказів про те, що він не перебував на території України у встановлений законом строк для прийняття спадщини не надав. Про смерть матері позивач достовірно знав, однак доказів, які б підтверджували б реальні причини через які, позивач не міг звернутися до нотаріуса Уманського районного нотаріального округу раніше як до 13 серпня 2024 року ( через 2,5 роки ) суду не надано. Зазначені позивачем обставини не є непереборними, оскільки способи перетину кордону існували та існують зараз. Вважає, що позивач мав можливість подати заяву або особисто звернутися до нотаріуса, або через консульські установи України за кордоном ( у той самий спосіб, як він це зробив 13 серпня 2024 року ). \~ \~ \~ \~Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За змістом ст..1269 ЦК України, пп3.3 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Разом з тим, згідно пп.3.5, 3.23 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином ( справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою ), або особисто прибути до нотаріуса. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена ( або не засвідчена ) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. \~ \~ \~ \~Перебування за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, які унеможливлювали чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити таку дію. \~ \~ \~ \~Позивач не був позбавлений об`єктивної можливості своєчасно або подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за допомогою поштового зв`язку, або своєчасно звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини до консульської установи України чи дипломатичного представництва України в період свого перебування за кордоном. \~ \~ \~ \~Зазначає, що позивач є громадянином країни-агресора, паспорт рф № [NUMBER] від 24.02.2021, РНОКПП рф [NUMBER] . Однак ідентифікує себе в позовній заяві та інших документах як громадянин України, хоч подвійне громадянство в Україні не дозволено. Позивач є прихильником країни-агресора, він підтримував анексію Криму та почав планувати переїзд на півострів одразу після анексії, оскільки мріяв проживати в рф. Через зазначену позицію позивача спілкування з ними звелося до мінімуму. Мати померла [INFO] , перед початком війни. Коли почалося повномасштабне вторгнення позивач всіляко підтримував війну, висловлюючи постійні очікування того, що Україну з дня на день завоюють росіяни. У зв`язку з цим вони повністю припинили спілкування з братом. Жодних переговорів стосовно спадщини вони не вели і вона жодним чином не вводила позивача в оману. Позивач зазначає, що будинок був куплений за його власні кошти, однак доказів цьому не надано. Покупцем будинку є її мати [PERSON] , яка придбала будинок за власні заощадження. \~ \~ \~ \~Щодо законності видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначає, що з 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запровадженні на підставі постанови КМ України від 24.06.2022 №719 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану ». Так, п.3 зазначеної постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, у встановлений законом строк, а саме 24 жовтня 2022 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Марченко Н.М. 04 квітня 2023 року нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, позовна вимога позивача про визнання свідоцтв недійсними є передчасною, позивач не набув спадкових прав після смерті матері та відповідно майнових прав на спадкове майно. Отже у позивача відсутні будь-які порушені, не визнані чи оспорені права на спадкове майно, за захистом яких він міг би звернутися до суду. Просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати. 19.12.2024 на адресу суду представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що АР Крим з однієї сторони оточена окупованою частиною Херсонської області, з іншої частини російською федерацією, відповідно жодних консульських установ України на території окупованої території АР Крим, окупованій частині Херсонської області та в російській федерації немає. Документи посвідчені невизнаними окупаційними органами влади та органами російської федерації на території України не визнаються. Обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на вступ у спадщину є не хвороба дитини, а саме початок відкритого повномасштабного вторгнення на територію України країни-агресора та не можливість написання заяви на вступ у спадщину з об`єктивних причин, які не залежать від позивача. [PERSON] умисно вводить в оману позивача, за обставин, які зазначені в позові. Свідченням цьому є довіреність та розписка, яка міститься в матеріалах справи, яку остання в подальшому відізвала 14.02.2024. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити з підстав викладений у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. \~ \~ \~ \~Третя особа в судове засідання не зявилася, попередньо надавши заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Виключенням із правила був період, який надавав право нотаріусам приймати заяви про прийняття спадщини протягом десяти місяців з часу відкриття спадщини. Дане право було надане нотаріусам на підставі постанови КМ України від 24.06.2022 №719 « Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану ». Так, п.3 зазначеної постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. \~\~\~\~\~\~ За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Судом встановлено. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 19 ). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 18 ). Згідно інформації, яка вказана в паспорті [PERSON] , в період з 12.09.2019 по 12.09.2022 йому надано дозвіл на тимчасове проживання в АР Крим ( а.с. 16 ). 24.10.2022 [PERSON] було подано заяву приватному нотаріусу Уманського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 2023 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. посвідчила, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] .. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 2023 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. посвідчила, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] .. Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер 7110800000:02:004:0394, що розташована в [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 27.07.2023 [PERSON] була видана довіреність на громадянина Іспанії [PERSON] , [INFO] , бути її представником по питаннях: продати належний їй житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0870 га, кадастровий номер 7110800000:02:004:0394, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), що розташована по [ADDRESS] , за ціну і на умовах за його розсудом та укласти договори купівлі-продажу. Згідно копії тексту розписки від 27.07.2023, даною [PERSON] , в тому, що дійсно 27 липня 2023 року вона надала довіреність [PERSON] на розпорядження належним їй майном: житловим будинком, земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Фактично з моменту видачі довіреності управління та розпорядження зазначеним майном переходять до [PERSON] . Довіреність видана нею добровільно і в подальшому протягом строку її дії вона не претендуватиме на передане нею майно. Розписка написана нею власноручно в чому розписалася. 14.02.2024 [PERSON] скасувала довіреність видану нею на ім`я [PERSON] на продаж належного їй житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0870га, кадастровий номер 7110800000:02:004:0394, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), що розташована по [ADDRESS] . 14.08.2024 нотаріусом Мінського нотаріального округу Атрушкевич Н.Л. була засвідчена довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] вчиняти дії, в тому числі з питань оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи 05.09.2024 [PERSON] звернулася до нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. з заявою [PERSON] в якій зазначено, що він є рідним сином померлої [PERSON] та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину після її смерті. Дана заява складена та засвідчена 13.08.2024 нотаріусом Мінського нотаріального округу Зотовою Ю.А., зареєстрована у реєстрі за №21-401. Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Марченко Н.М. від 05.09.2024 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , який залишився після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом було встановлено, що [PERSON] разом з спадкодавцем не проживав та не був зареєстрований. Тобто спадкоємець не вчинив жодних дій, передбачених ст.1269 ЦК України, а саме: не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та не проживав разом з спадкодавцем на момент смерті. Також встановлено, що [PERSON] не був на момент смерті спадкодавця недієздатним, а також особою, цивільна дієздатність якої обмежена. Отже, позивач не відноситься до числа осіб, які відповідно до ч. 3, 4\~ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину без подання нотаріусу письмової заяви. [PERSON] звернувся, через свого представника [PERSON] , до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] 05 вересня 2024 року. Позивач обґрунтовує причину пропуску звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини проживанням в АР Крим та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, неможливістю потрапити на територію України. Суд критично відноситься до обґрунтування причин пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини, адже вони не входять в перелік обставин, які можуть бути вагомими причинами не подачі такої заяви в строк передбачений Законом, не підтверджені належними доказами. Крім того, позивач мав можливість довірити іншій особі подати заяву, так як зробив це згодом. Представник позивача зазначив, що позивач проживає в АРК, однак доказів цього суду не надав. Так, згідно інформації, яка вказана в закордонному паспорті [PERSON] , йому надано дозвіл на тимчасове проживання в АР Крим лише в період з 12.09.2019 по 12.09.2022. Доказів, які б підтвердили проживання позивача в АРК в період з 12.09.2022 по даний час, представником позивача не надано. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 19.12.2024 останній раз [PERSON] перетинав кордон на КПВВ « Каланчак » 17.01.2022 у зв`язку з виїздом. Однак дана довідка сформована на запит представника позивача лише в період з 01.01.2021 по 01.01.2023 і лише з інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями, відповідно до пунктів 12,15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території». Доказів того, чи перетинав державний кордон України позивач не через окуповану територію України не надано. Також в судовому засіданні представником позивача не надано відповідь стосовно того на підставі якого дозвільного документа позивачем було здійснено виїзд в Республіку Білорусь. У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5, спадкоємці не позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку. Згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Доводи представника позивача, про стресовий стан позивача, в зв`язку з чим він не звертався в консульство інших держав для подачі заяви про прийняття спадщини, не є поважною причиною пропуску строку для подання такої заяви. Крім того, судом встановлено, що позивач навіть не вчиняв ніяких спроб для подачі заяви для прийняття спадщини, зазначаючи, що між ним та відповідачем була домовленість про те, що остання прийме спадщину, а згодом її переоформить на сина позивача. Даний факт дослідженню не підлягає, оскільки підставами та предметом позову є поважність причин пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини. При цьому позивач мав можливість, перебуваючи в м. Умань з 12.01.2002 по 17.01.20022, як він сам зазначає, звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, [PERSON] , як в шестимісячний період, так і подальшому, протягом досить тривалого часу, не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Судом не можуть бути визначені поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, проживання не на території України. Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що в період часу, який визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини, відбулися події пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки підстави, на які посилається позивач, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Не підлягають задоволенню й вимоги щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, виходячи з такого. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №742/740/17 ( провадження №61-23св18), від 31 січня 2022 року у справі №326/1511/20 ( провадження №61-18464св21) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадкування недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З урахуванням викладених норм матеріального права слід дійти висновку, що правом на оспорення свідоцтва про право на спадщину іншого спадкоємця наділяється особа, яка має право на спадкування ( прийняла спадщину у встановленому законом порядку ) та це право порушується іншою особою, що отримала відповідне свідоцтво на спадщину. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, він вважається таким, що її не прийняв, тому видачею відповідачці свідоцтва про право на спадщину права [PERSON] не порушено й правові підстави для визнання недійсним оспорюваних свідоцтв відсутні. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішує, оскільки до закінчення судових дебатів, представник відповідача зробив заяву відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed