Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [INFO] [PERSON] , яке складається з земельної ділянки площею 0,2145 га, кадастровий номер 5124181700:01:003:0014, яка розташована за адресою: с. Лиманське, Лиманської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки у строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак при звернені до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та порекомендовано звернутись до суду. Позивач та її представник адвокат Златі Н.С. у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позову, в якій також просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході розгляду справи судом були встановлені наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,2145 га, кадастровий номер 5124181700:01:003:0014, яка розташована за адресою: с. Лиманське, Лиманської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства. За час життя [PERSON] зробив заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, заповіт від 30 січня 2010 року, за яким заповів вищезазначену земельну ділянку в рівних частках сторонам по справі. Отже, спадкоємство здійснюється за заповітом. У відповідний шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини. Відповідач також, у відповідний шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак на спадкове майно спадкодавця [PERSON] не претендує, на заперечує проти визнання права власності на це майно за позивачем. Однак, при зверненні позивача до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності. Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ч. ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, відмову від спадщини не заявляла. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved