Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка», позивач) звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 09.01.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Додж» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Каділак». На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування транспортного засобу «Каділак» №NKH0CPS-21534ZT, який укладено між ПАТ «СК «Уніка» та АТ КБ «Приватбанк». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Додж» була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Країна» згідно полісу АР №005004078. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2021 року [PERSON] , водія «Доджа» визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. 19.04.2022 року АТ «СК «Країна» відшкодувало 130\~000,00 грн (ліміт відповідальності страховика) за пошкоджений транспортний засіб марки «Каділак». За вирахуванням суми виплати, яку здійснило АТ «СК «Країна» у розмірі 130\~000,00грн, сума заборгованості [PERSON] перед позивачем, становить 248\~868,00грн, оскільки сума страхового відшкодування становить 378\~868,00 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.02.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У постанові Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2021 року зазначено, що 01.09.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DodgeRam1500», д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, не слідкував за зміною дорожньої обстановкита при виїзді нанерегульоване перехрестя не надав переваги врусі транспортному засобу «CadillacAts», д.н.з. [NUMBER] підкеруванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків. За дані дії наступає відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП. Крім цього зазначеною постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2021 року визнано [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «Уніка» та АТ КБ «Приватбанк» укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №NKH0CPS-21534ZTвід 03.06.2021 року. Страхова сума 467 600,00 грн. Пунктом 8 цього полісу визначено, що франшиза - 7 % від страхової суми. Як вбачається з матеріалів позову, а саме довідки №3021246399049458 про дорожньо-транспортну пригоду цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК`Ю.Ес.АЙ.» Відповідно до страхового акту №00455236 встановлено суму страхового відшкодування пошкодження транспортного засобу «CadillacAts», д.н.з. [NUMBER] , який належить АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 359\~801,61 грн. Висновком цього страхового акту визначено, що страхувальнику слід виплатити страхове відшкодування у розмірі 359\~801,61 грн. Згідно платіжного доручення №255026 від 27.10.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснила виплату суми страхового відшкодування за дог. №NKH0CPS-21534ZT від 03.06.2021 року, АТ КБ «Приватбанк» д.н. [NUMBER] у розмірі визначеному у висновку страхового акту у розмірі 359\~801,61 грн. Страхове відшкодування АТ «Страхова компанія «Країна» здійснило у розмірі 130\~000,00грн на рахунок позивача, відповідно до платіжного доручення №3122 від 19.04.2022 року, призначення платежу - регресний платіж по справі №331223 по стр/а 08/67460/3.2.29 від 19.04.2022 року отримувач ПрАТ «СК «Уніка». Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 359\~801,61грн, що є розміром виплаченого страхового відшкодування та фактичними витратами позивача. Оскільки відповідач є винною в дорожньо-транспортній пригоді особою, а страхової виплати в розмірі 130\~000,00грн від АТ «СК «Країна» недостатньо для повного відшкодування фактичних витрат, то до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача в розмірі 229\~801,61грн (різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням 359\~801,61 грн 130\~000,00 грн = 229\~801,61 грн). З наведеного слідує, що позивач здійснив відшкодування шкоди транспортному засобу «CadillacAts», д.н.з. [NUMBER] , завданої відповідачем внаслідок ДТП, яка мала місце 01.09.2021 року у м. Миколаєві у загальному розмірі 229\~801грн 61 коп. Матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодованої ним шкоди у розмірі 229 801грн 61 коп. За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 3\~733,02 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надану професійну правничу допомогу в розмірі 30\~000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-4 ст.137ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 30 000 грн суду надано копії: договір доручення №1ВНМ на правові (юридичні - консультативні) послуги від 01.11.2023 року, додаткова угода №1 до договору доручення №1ВНМ на правові (юридичні - консультативні) послуги від 01.11.2023 року, додаток №4 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023 року, акт (звіт) прийомупередачі наданих послуг №1/31223 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 01.11.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 30\~000,00грн є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, позовна заява була подана засобом поштового зв`язку. Крім того представником позивача у звіті про надання правової допомоги детально не обґрунтованою того скільки часу займало зібрання документів, написання позовної заяви та подання позову до суду. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 15\~000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial