Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла [PERSON] , яка при житті склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. За рішенням Віньковецького районного суду від 01.02.2018 року у справі № 670/955/17 за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON] . Окрім цього померлій за життя належав житловий будинок садибного типу [ADDRESS] . Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння вона не має можливості, так як правовстановлюючі документи відсутні. Саме з цих підстав нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач просить суд визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] . 17.03.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Представник Віньковецької селищної ради Приступа Д.І. у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2003 року. Згідно заповіту від 28.04.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Дядюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 28, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 21.07.2001 року. Згідно відповіді приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. № 69/01-16 від 19.03.2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Нетечинецького старостинського округу Віньковецької селищної ради № 156 від 17.04.2025 року. Згідно рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 01.02.2018 року у справі № 670/955/17 за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Поділля» на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] також залишився житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Реалізувати своє право на оформлення спадкових прав на житловий будинок через органи нотаріату позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, необхідного для оформлення спадкового майна, що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. № 58/06-16 від 10.03.2025 року. Відповідно до ч. 3 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон№ 1952-IV)\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року (надалі Інструкція), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до п. 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Право власності [PERSON] підтверджується: довідкою Нетечинецького старостинського округу Віньковецької селищної ради № 96 від 03.03.2025 року з погосподарської книги № 5 за 2001-2005 роки, згідно якої головою домогосподарства в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] була [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] належало право власності на будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до законодавства, чинного на час його виникнення. Згідно з експлікацією приміщень до плану будинку садибного типу [ADDRESS] , яка міститься в технічному паспорту на вказаний будинок, загальна площа будинку становить 65,7 кв.м., із них житловою площею 39,7 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що померлій [PERSON] на праві власності належав будинок садибного типу по [ADDRESS] і, що входить до складу спадщини після її смерті, а позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] , але не може отримати спадщину через органи нотаріату через відсутність правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 534, 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV, ст.ст. 321, 392 ЦК України за [PERSON] необхідно визнати право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею будинку 65,7 кв.м., із них житловою площею 39,7 кв.м., який розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 534, 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 321, 392 ЦК України, ст. 3 закону України від «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року,

Outcome: approved