Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] в\~особі представника,\~адвоката Богданчук\~Олександри Володимирівни звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися у розмірі 6000,00 грн, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, до закінчення навчання або до досягнення 23-річного віку. Також просить стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 37370,00 грн, що складає 50% від загальної суми за навчання сина за період з 2021 по 2024 роки та додаткові витрати, що викликані особливими обставинами (лікування у стоматолога) у розмірі 20425 грн, що складає 50% від загальної суми витрат. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . У 2006 році шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина. Після розлучення син постійно проживає з позивачкою. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, який з 01 вересня 2021 року навчається на контрактній основі у Приватному закладі вищої освіти «Київський міжнародний університет» «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» за спеціальністю комп`ютерні науки, на денній формі навчання. Позивачка офіційно працює, проте, на оплату за навчання сина, його харчування, засобів гігієни, ліків, одягу та інших потреб її доходу не вистачає, а відповідач, за наявності можливості, у добровільному порядку не допомагає. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати за навчання та лікування, а тому вважає що відповідач повинен сплатити половину понесених нею цих додаткових витрат. Суд ухвалою\~від 22\~жовтня 2024\~року прийняв\~до розгляду\~та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копія ухвали суду від 22 жовтня 2024 року та копія позовної зави з додатками відповідачу надсилалася за адресою: [ADDRESS] . Поштове відправлення № 0610227798010 повернулося 04 березня 2025 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 лютого 2006 року, актовий запис № 27, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Макарівський районний\~суд Київської\~області рішенням\~від 24\~липня 2006\~року шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~розірвав та стягнув з [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 червня 2006 року до повноліття дитини. [PERSON] , [INFO] виповнилося 18 років. Відповідно до довідки Макарівської селищної ради від 03 вересня 2024 року № 17.5-08/180 та витягу від 03 вересня 2024 року № 17.5-08/179 [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані й проживають за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження навчання сина [PERSON] позивачка надала копію Договору про надання платних освітніх послуг від 01 вересня 2021 року № 364, з якого вбачається, що позивачка зобов`язана сплачувати на користь відокремленого структурного підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» за надання освітніх послуг 21800 грн за навчальний рік, починаючи з 01 вересня 2021 року. [PERSON] навчається на 4 курсі за спеціальністю «Комп`ютерні науки», на денній формі за контрактною основою. Стипендія йому не нараховується, термін навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року (довідка фахового коледжу Київського міжнародного університету від 05 вересня 2024 року № 138/24). Таким чином, суд встановив, що повнолітній син навчається за денною формою навчання, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже суд встановив, що [PERSON] , який є сином сторін, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а тому потребує матеріальної допомоги. За відсутності протилежного, суд враховує, що відповідач є працездатним, а тому вважає, що позовні вимоги у частині стягнення аліментів належить задовольнити. Щодо стягнення витрат за навчання сина у «Київському міжнародному університеті» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» разово у\~розмірі 37370\~грн,\~що складає\~50%\~від загальної\~суми у\~розмірі 74740\~грн,\~сплачені за\~період 2021-2024\~роки,\~а також витрат,\~понесені за стоматологічні послуги разово у розмірі 20425 грн, що складає 50% від загальної суми 40850 грн, суд зазначає таке. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 Сімейного кодексу України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Так, зазначені витрати, пов`язані з навчанням сина та лікуванням зубів не викликані особливими обставинами та не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України та покривалися за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити. Оскільки на\~підставі статті\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачі\~при поданні\~позову про\~стягнення аліментів\~звільняються від\~сплати судового\~збору з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. в дохід держави. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial