Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

До Звенигородського районного суду Черкаської області 06 січня 2025 року звернулася [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~ солідарно, матеріальну шкоду, завдану скоєним\~адміністративним правопорушенням\~в розмірі\~32\~852,\~00\~грн, понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~211,20 грн, витрати за правничу допомогу в сумі 25\~000,00 грн, витрати за проведене експертом автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 6\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2024 о 21 год. 42 хв. по вулиці Михайла Грушевського у м. Звенигородка [PERSON] керував транспортним засобом Suzuki Lets 3 без номерного знаку та без посвідчення на право керування транспортними засобами, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Astra д.н.3. [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль Opel Astra д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачці, яка 25.06.2024 о 21 год. 42 хв. ним керувала. [PERSON] керував транспортним засобом без належних підстав, посвідчення водія у нього було відсутнє. Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КупАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п?ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір у дохід держави в сумі 605,60 грн. На постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 сторонами подавалися апеляційні скарги. Постановою судді Черкаського апеляційного суду від 25.10.2024 подані апеляційні скарги залишені без задоволення, а постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 - без змін. Оскільки, в результаті ДТП, яка мала місце 25.06.2024 о 21 год. 42 хв. по вулиці Михайла Грушевського у м. Звенигородка, автомобіль Opel Astra д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а його вина встановлена судовим рішенням, відповідач зобов?язаний відшкодувати матеріальну шкоду, завдану скоєною ДТП. Згідно висновку експерта № 145 від 27.12.2024 року про автотоварознавче дослідження автомобіля Opel Astra, реєстраційний номер [NUMBER] , розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Opel Astra д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП, яка мала місце 25.06.2024, становить 32 852,00 грн. Враховуючи викладене позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 08.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 лютого 2025 року. Відзиву від відповідача та його законного представника на позов, інших заяв, клопотань до суду не надходило. В підготовче судове засідання не з`явилися. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03 квітня 2025 року. Представник позивача адвокат Павленко С.І. та позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Адвокат Павленко С.І. уточнив позовні вимоги, зазначивши, що на момент звернення до суду з позовною заявою (06.01.2025) відповідач [PERSON] , [INFO] , був неповнолітнім, не мав повної цивільної дієздатності, тому позов пред`являвся до нього та до його законного представника матері - [PERSON] . Враховуючи, що [INFO] [PERSON] досягнув вісімнадцятирічного віку (повноліття), отже за загальним правилом, є фізичною особою, що має повну цивільну дієздатність, тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, мають бути звернені лише до [PERSON] , у зв`язку з чим сторона позивача уточнила позовні вимоги та коло учасників справи. Відповідачу та законному представнику за зареєстрованим місцем проживання надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, а також відповідачі повідомлені про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, [PERSON] та [PERSON] були вчасно повідомлені про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подали, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслали. Рекомендовані повідомлення про вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі, судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач та законний представник в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4\~ст.223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ч.1\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У частинах першій, другій\~статті 1166 ЦК України\~вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У\~статті 1194 ЦК України\~передбачено,\~що особа,\~яка застрахувала\~свою цивільну\~відповідальність,\~у разі\~недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює\~Закон № 1961-IV,\~який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що\~«…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У даному випадку на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розрахунок оціненої шкоди здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина колісного транспортного засобу (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092). Таким чином, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому - це або реальна вартість пошкодженого майна, або реальні витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу). У постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17, провадження № 61-26508св18, від 07 лютого 2019 року у справі № 645/3746/16, провадження № 61-31661св18, зазначено, що згідно зі статтями 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку вирішується спір не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення реальної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту, пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 363/218/16-ц, провадження № 61-9547св18, зазначено, що фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу). Суд встановив, що 25.06.2024 о 21 год. 42 хв. по вулиці Михайла Грушевського у м. Звенигородка [PERSON] керував транспортним засобом Suzuki Lets 3 без номерного знаку, не зарестрованим у встановленому законом порядку та без посвідчення на право керування транспортними засобами, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Opel Astra д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п?ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір у дохід держави в сумі 605,60 грн. Постановою судді Черкаського апеляційного суду від 25.10.2024 подані апеляційні скарги залишені без задоволення, а постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 - без змін. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.08.2024, зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини відповідача [PERSON] , не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідки цих дій. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (постанова ВС від 08.04.2019 р. у справі за № 910/14693/17), тобто особа, будучи субпідрядником, працівником, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, буде нести відповідальність в порядку регресу, проте якщо дана особа неправомірно заволоділа таким джерелом підвищеної небезпеки, то саме вона одна нестиме відповідальність, натомість власник такого транспортного засобу буде лише третьою особою. Однак у цьому випадку власник транспортного засобу має довести, що він здійснив усі заходи для недопущення викрадення транспортного засобу, в іншому випадку нестиме відповідальність на загальних підставах. У матеріалах\~справи відсутня\~будь-яка\~інформація про\~власника транспортного\~засобу Suzuki\~Lets\~3\~та відповідні\~реєстраційні документи\~на нього.\~Зазначено,\~що транспортний\~засіб Suzuki\~Lets\~3\~не має\~номерного знаку. Встановити власника даного транспортного засобу не представляється можливим та відповідних клопотань не надходило. В даному\~випадку,\~особа, з вини якої сталася\~ДТП\~ буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до висновку експерта № 145 від 27.12.2024 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля OPEL Astra, реєстраційний № [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 25.06.2024, становить 41 797 (сорок одна тисяча сімсот дев?яносто сім) гривень. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля OPEL Astra, реєстраційний № [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 25.06.2024, становить 32\~852 грн. 00 коп. Станом на 06.01.2025 кошти від [PERSON] на відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобіля OPEL Astra в дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] добровільно не надходили. Виходячи з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, позивач декілька разів пропонувала відповідачам вирішити питання про відшкодування шкоди, завданої її автомобілю, у добровільному, досудовому порядку, проте, відповідачі на пропозиції не погодилися. Також суд зазначає, що відповідачами у справі не надано відзиву на позовну заяву, їхня позиція щодо спору невідома. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння матеріальної шкоди внаслідок ДТП, та розмір цієї шкоди. Факт пошкодження належного позивачеві автомобіля знайшов своє повне та достовірне підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню. Судом враховується уточнення представником позивача у судовому засіданні вимог щодо пред`явлення позову та стягнення матеріальної шкоди лише з відповідача [PERSON] , оскільки під час розгляду справи у суді та на момент винесення рішення він досяг повноліття та є особою, що має повну цивільну дієздатність, тобто здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Тому шкоду, завдану скоєним адміністративним правопорушенням, має відшкодовувати самостійно. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі,\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені витрати по сплаті\~судового збору\~в сумі 1\~211,20 грн, витрати за проведене експертом авто товарознавче дослідження автомобіля в розмірі 6000, 00 грн. Також, позивач просить відшкодувати понесені витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до\~ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі №826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір від 11.11.2024 року про представництво в цивільному процесі, укладений між [PERSON] та адвокатом Павленком С.І., додаткову угоду, ордер б/н від 11.11.2024, квитанцію Приватбанку про оплату послуг правничої допомоги на суму 10\~000, 25 грн від 11.11.2024, договір від 28.06.2024 про захист законних прав та інтересів в адміністративному процесі між [PERSON] та адвокатом Павленком С.І., додаткову угоду, квитанцію Монобанку про оплату послуг правничої допомоги на суму 15\~000, 00 грн від 28.06.2024, додаткову угоду від 14.08.2024, розрахунок, договір про захист законних інтересів потерпілого в адміністративному процесі від 14.08.2024, розрахунок від 06.01.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення\~ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що справа є незначної складності, не потребує значних зусиль фахівця у галузі права, оскільки є типовою, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим застосувати принцип співмірності та зменшити заявлений розмір відшкодування, стягнувши з відповідача витрати за надання професійної правової допомоги на користь позивача в сумі 15 000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмету спору та виконаної адвокатом роботи. На підставі викладеного,

Outcome: partial