Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

14.03.2025 р. до суду надійшла позовна заява, в якій Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2018 по 31.01.2025 у розмірі 103246,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 7137,06 грн, 3% річних у розмірі 2223,74 грн, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , та споживачами зазначених послуг. Відповідачі не здійснювали оплату за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивач посилається на укладення з відповідачами публічного договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830. Ухвалою суду від 19.03.2025 р. провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив. Одночасно було надано копії банківських квитанцій про сплату позивачу 103246,81 грн. та 1515 грн. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , та зареєстровані за цією адресою (а.с.23-24). Згідно з копіями ліцензій Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 18.06.2007, 13.06.2012 та 18.01.2018, Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради має право на провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (а.с.12-15,18-20). Відповідно до зведеного переліку суб`єктів природних монополій, розміщеного на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України, позивач є суб`єктом природної монополії щодо транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами у Дніпропетровській області. \~ \~ \~ \~Згідно з копією типового індивідуального договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, опублікованого 27.09.2021 на офіційному веб-сайті Павлоградської міської ради, з відповідачами укладено публічний договір приєднання відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (зі змінами, внесеними постановою від 08.09.2021 №1022) (а.с.16-17). Згідно з виписками з особового рахунку відповідачів за періоди з 01.01.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 20.01.2025, станом на 31.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії у розмірі 103246,81 грн (а.с.6-7). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 3 ст. 9 цього Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), заборгованість власників квартир за комунальні послуги стягується в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 (зі змінами, внесеними Постановою від 29.12.2023 №1405), до 29.12.2023 діяла заборона на нарахування та стягнення інфляційних нарахувань і процентів річних за заборгованість за житлово-комунальні послуги, крім територій, де ведуться бойові дії або які є тимчасово окупованими. Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.12.2022 №309, Павлоградська територіальна громада не входить до переліку таких територій. Таким чином, позивач мав право нарахувати інфляційні втрати та 3% річних за період з 29.12.2023 по 31.01.2025, що підтверджується наданим розрахунком на суми 7137,06 грн та 2223,74 грн відповідно (а.с.8-11). Відсутність відзиву від відповідачів та їх неявка до судового засідання не спростовують факту наявності заборгованості, оскільки позивач надав належні докази: виписки з особового рахунку, копію публічного договору приєднання, розрахунок інфляційних втрат і 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідачі не надали доказів сплати заборгованості чи інших заперечень, позовні вимоги вважаються доведеними. За таких обставин, враховуючи несплату відповідачами комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими. Одночасно, надання відповідачем копій банківських квитанцій про сплату позивачу 103246,81 грн. та 1515 грн. суд оцінює як визнання позову та сплату позивачу заборгованості за надані послуги та 50% судового збору. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. відповідно до платіжної інструкції № 771 від 11.03.2025 р. Отже, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (1514 грн.), без стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків (фактично сплачених відповідачем позивачу 15.04.2025 р.) Відповідно до п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Виходячи із завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, справедливості, пропорційності, позитивно оцінуючи дії відповідачаі щодо сплати основного боргу поза процедурою примусового виконання рішення суду, враховуючи розмір заборгованості, підстави та період її виникнення, загальну економічну ситуацію в країні, в т.ч. пов`язану із воєнним станом в Україні, суд вважає необхідним відстрочити виконання рішення на 6 (шість) місяців\~з дня ухвалення такого рішення в частині солідарного стягнення із відповідачів на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 7137,06 грн та 3% річних у розмірі 2223,74 грн.

Outcome: partial