Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 27.01.2022 року за № 8335, про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 15656,57 грн., стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , стягнуті за виконавчим написом № 8335 від 27.01.2022 року кошти в сумі 8518,42 грн., мотивуючи зокрема тим, що заборгованість є спірною, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого порядку. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 07.10.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному порядку без виклику сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив, відповідачу встановлено строк для подання заперечень, витребувано у третьої особи 2 приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 69527608, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження № 69527608, постанови про арешт коштів боржника, виконавчого напису № 8335 від 27.01.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, натомість подав заяву про визнання позовних вимог, в якій просить задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Третя особа 2 подала витребувані судом докази. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Розглянувши доводи позовної заяви, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. 27.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 8335 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в сумі 15656,57 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 29.07.2022 року відкрито виконавче провадження № 69527608 з виконання виконавчого напису № 8335, вчиненого 27.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 15656,57 грн. В процесі виконання виконавчого напису постановами приватного виконавця від 29.07.2022 року стягнуто з боржника основну винагороду в сумі 1565,66 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 700 грн., постановою приватного виконавця від 27.06.2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 17853,23 грн. Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку [PERSON] від 18.04.2024 року, 27.03.2024 року з карткового рахунку [PERSON] стягнуто відповідно до виконавчого провадження за виконавчим написом № 8335 від 27.01.2022 року кошти в сумі 8518,42 грн. За приписами ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ст.18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В статті 89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача третьою особою 2 надано суду копію заяви № 1001306870301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної 08.05.2019 року [PERSON] та представником АТ «ПУМБ», копію оспореного виконавчого напису нотаріуса від 27.01.2022 року № 8335, згідно з яким стягнення заборгованості з позивача проводиться по кредитному договору № 1001306870301 від 08.05.2019 року, укладеному позивачем з АТ „Перший Український Міжнародний Банк, за період з 08.12.2020 року по 05.12.2021 року, сума заборгованості складає 15406,57 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3501,25 грн., прострочена заборгованість за процентами становить 0,29 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 9265,79 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 1909,91 грн., строкова заборгованість за процентами становить 0,01 грн., строкова заборгованість за комісією становить 729,12 грн. Стороною відповідача не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Іншим чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. Крім того, у спірних правовідносинах очевидним є той факт, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинений ним щодо стягнення заборгованості за нотаріально не посвідченим договором, і нотаріусом невстановлено дійсності прав вимоги за цим правочином. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18 (провадження № 61-12629 св19), оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріального посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися в безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Також у матеріалах справи відсутні докази отримання боржником вимоги про усунення порушень за договором. А неотримання боржником вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження постановою приватного виконавця, і доказів протилежного відповідачем суду не надано. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися; норми права, що їх регулюють; всі докази в їх сукупності; зважаючи на відсутність доказів безспірності заборгованості та дотримання строку виникнення права вимоги; виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У даному випадку розмір судового збору за подання за подання позову з вимогами немайнового та майнового характеру становить 2422,40 грн. Проте ухвалою суду від 07.10.2024 року позивач був звільнений від сплати судового збору. Тому

Outcome: approved