Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (далі - ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що [PERSON] 15.04.2019 о 16.30 год., керуючи автомобілем ГАЗ, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Волгоградській, 21-А/1, у м. Києві, допустив зіткнення з автомобілем Lexus, д.н.з. [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6209107. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2019 у справі №760/12079/19 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст. 124 КУпАП. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» виплатило добровільно на користь ПрАТ «СК ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 38185,27 грн. та на підставі судового рішення 59643,35 грн. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 97828,62 грн. та судові витрати. 18.07.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] 15.04.2019 о 16.30 год., керуючи автомобілем ГАЗ, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Волгоградській, 21-А/1 у м. Києві, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх, не переконався у безпечності маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Lexus, д.н.з. [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2019 у справі №760/12079/19 [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Станом на 15.04.2019 цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу марки «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», поліс № АМ/6209107. 26.06.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» з регресною вимогою на суму 97 828,62 грн. 21.10.2019 ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 38 185,27 грн. Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі №905/1180/21 позовну заяву ПрАТ «СК «ВУСО» задоволено, стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 59 643,35 грн. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 11.11.2021 ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 61 913,35 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пп. в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Статтею 108 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що відповідач є винним у скоєнні 15.04.2019 дорожньо-транспортної пригоди, в якій був пошкоджений автомобіль Lexus, д.н.з. [NUMBER] . Місце дорожньо-транспортної пригоди відповідач самовільно покинув. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило потерпілому страхове відшкодування в розмірі 97828,62 грн. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» добровільно перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 38 185,27 грн., страхове відшкодування в розмірі 59 643,35 грн. було стягнуто з позивача відповідно до рішення Господарського суду Донецької області від 23.10.2021 у справі №905/1180/21 та згодом також сплачено ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування шкоди, спричиненої з вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді 15.04.2019, сплачений позивачем на користь ПрАТ «СК «ВУСО», складає 97 828,62 грн. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, то у нього на підставі ст. 1191 ЦК України та п. п. в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги в розмірі 97 828,62 грн. до відповідача, з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода та який самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування, а тому позовні вимоги підлягають задовленню в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3 028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн. суд відзначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. надані усі підтверджуючи документи. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн..

Outcome: approved