Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] у березні 2025 року звернувся до суду із указаною заявою, яку мотивував тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України у місті Донецьк Петрівського району помер [PERSON] , [INFO] На підтвердження смерті [PERSON] 23.07.2024 було видане свідоцтво про смерть так званим «Петровским отделом ЗАГС Донецкого городского управления юстиции», так званої «Донецкой Народной Республики». Отримати свідоцтво про смерть у Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявнику не вдалося, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Також заявник вказав, що 27.09.2017 [PERSON] на його ім`я був складений заповіт, за яким померлий заповів йому земельні ділянки загальною площею 3,5766 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Тому встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, має для нього юридичне значення. Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , у місті Донецьк Донецької області [INFO] . Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. У судове засідання заявник та його представник адвокат Мальченко Д.В. не з`явилися, але подали заяви в яких зазначили, що просять суд розглянути справу без їхньої участі, заявлені вимоги підтримують. Представниця заінтересованої особи у судове засідання також не з`явилася та надала заяву в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, проти заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що 27.09.2017 [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належні йому земельні ділянки, які розташовані на території Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського товарного виробництва, загальною площею 3,5766 га, що належать йому на підставі державного акта на право на земельну ділянку серії ЯЕ № 385515, виданого Тростянецькою РДА Сумської області 08.10.2007, кадастрові номери земельних ділянок 5925086700:00:001:0294, 5925086700:00:001:0295, заповідає [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Сумської області Гребіником О.Д. був посвідчений заповіт та зареєстрований у реєстрі за № 1688 (а.с. 8-11). Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже установлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки останній є спадкоємцем після його смерті за заповітом. На підтвердження факту смерті [INFO] \~ [PERSON] у м. Донецьк заявник надав свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23 липня 2024 року «Петровським відділом РАГС Донецького міського управління юстиції донецької народної республіки» та фотознімок з місця поховання [PERSON] (а.с. 28). Вказане свідоцтво\~про смертьвидане незаконним органом на тимчасово окупованій території. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія міста Донецьк є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (статті 1 та 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Тростянецьким відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану в\~Охтирському районі\~Сумської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції було\~відмовлено в\~проведенні державної\~реєстрації смерті\~ [PERSON] на підставі наданих заявником документів (а.с. 13). Згідно із статтею 17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про смерть осіб, видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має юридичне значення для реалізації прав заявника як спадкоємця померлого. З огляду на викладене, ураховуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для установлення факту смерті на тимчасово окупованій території [PERSON] , оскільки законом не передбачено іншого порядку установлення цього факту. На підставі\~пункту 8\~частини 1\~статті 430\~ЦПК України сліддопустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved