Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить кредитний договір, укладений між ним та АТ «Акцент Банк» недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосування наслідків недійсності правочину та зобов`язати АТ «Акцент Банк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. В обґрунтування позову зазначає, що, підписуючи заяву-анкету, позичальник не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та Довідкою про умови кредитування. Зазначені документи не містять його підпису, що унеможливлює підтвердження факту ознайомлення з ними та погодження на умови кредитування. Банк не надав належної інформації, необхідної для прийняття зваженого рішення про укладення договору, чим порушив вимоги Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, АТ «Акцент Банк» одночасно нараховував пеню та штрафи за прострочення виконання грошових зобов`язань, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України та роз`ясненням Верховного Суду, згідно з якими не допускається подвійна цивільно-правова відповідальність за одне і те саме порушення. Позивач також звертає увагу, що банк без погодження з ним самостійно змінював кредитний ліміт. При цьому витяг з тарифів не підписаний, не датований і не може вважатися частиною укладеного договору. Відсутність підтверджень ознайомлення з умовами, а також можливість зміни цих умов банком в односторонньому порядку робить недопустимим їх використання в якості доказів. Таким чином, позивач вважає, що між сторонами не було укладено належним чином оформленого договору в частині погодження умов кредитування, тому нарахування відсотків, пені та штрафів є неправомірним. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки кредитний договір укладено належним чином. Позивач підписав анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, якими підтвердив ознайомлення з умовами та зобов`язався дотримуватись їх, у тому числі погодився на використання електронного підпису. Кредитний договір є договором приєднання, а його умови публічною офертою, яку позивач акцептував, користуючись кредитними коштами. Нарахування процентів, штрафів і пені передбачено чинним законодавством та підтверджено документально. Заперечення електронної форми договору є безпідставним, оскільки відповідно до законів України, електронні документи мають таку ж юридичну силу, як і паперові. Крім того, твердження позивача про одночасне неправомірне нарахування штрафу та пені не підтверджуються ці санкції мають різну правову природу та застосовуються за різні види порушень.Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] та розглядати справу за відсутності представника АТ "А-Банк". Ухвалою суду від 12.07.2023 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. В судове засідання представник відповідача не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника. Дослідивши матеріали позову та надані сторонами докази суд встановив наступні обставини. 26.08.2021 року позивач підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк», що не заперечує сама позивачка. Ознайомившись зі змістом анкети заяви, суд встановив, що позивач власним підписом підтверджує про ознайомлення з інформацією про умови та правила і тарифи кредитування , до яких приєднується та підтверджує прийняття публічної пропозиції та укладення договору між нею та банком на умовах, викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку, до яких відносяться Умови та Правила надання банківських послуг, тарифами та правилами користування . При цьому він погодився на використання цифрового підпису в зазначених правовідносинах та підтвердив, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису позивача. При ознайомленні з паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» встановлено, що він був сформований як електронний документ та був підписаний сторонами, а позивачем - простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 26.08.2021 року в 21.02 на фінансовий номер телефону, зазначений позивачем в Анкеті заяві. Із змісту зазначеного паспорту споживчого кредиту встановлено, що він містить основні умови кредитування , які полягають в наданні [PERSON] кредиту на споживчі потреби у вигляді поновлювальної кредитної лінії на 240 місяців з правом продовження позивачу на платіжну карту. В розділі 4 зазначеного паспорту зазначено інформацію щодо реальної річної процентної ставки за кредитом та загальної вартості кредиту. Серед іншого зазначена реальна процентна ставка відсотків річних 40,8%. Розділом 5 зазначено порядок повернення кредиту , розділ 6 містить відповідальність за прострочення та/або невиконання зобов`язань за цим договором. Пеню в договорі не передбачено , але встановлені штрафи та процентна ставка, які підлягають застосуванню за несвоєчасне погашення кредиту або відсотків або невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту. Крім того, на підставі заяви відповідача від 26.08.2021 року [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі досліджених доказів, суд прийшов до наступних висновків. Позивач, не заперечуючи факт отримання кредитних коштів, просить визнати частково недійсним кредитний договір, посилаючись на те що він не був ознайомлений з умовами договору про нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за невиконання договору у вигляді пені (яка не передбачена в договорі) та штрафу за прострочення чи невиконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів. Визнання правочину недійсним, це є одним із встановлених статтею 16 ЦК України способів захист цивільних прав та інтересів в судовому порядку. Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір\~укладається в\~письмовій формі\~і не\~може змінюватися\~в односторонньому\~порядку без\~згоди сторін.\~Кредитний\~договір,\~укладений\~з\~недодержанням письмової\~форми,\~є\~нікчемним\~(ч.\~2\~ст.\~1055\~Цивільного\~Кодексу\~України). На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ БАНК» підтвердив про ознайомлення з інформацією про умови та правила і тарифи кредитування, до яких приєднується та підтверджує прийняття публічної пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку, до яких відносяться Умови та Правила надання банківських послуг, тарифами та правилами користування, та визнав застосування цифрового електронного підпису як аналогу власноручного підпису та 26.08.2021 року в 21.02 він підписав паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» із застосуванням простого електронного підпису шляхом підтвердження дзвінком 26.08.2021 року в 21.02 на номер телефону, зазначений позивачем в Анкеті заяві. Оформлення кредитного договору у письмовій формі у вигляді електронного документу та підписання із застосуванням електронного підпису відповідає формі договору про споживчий кредит, встановленої ст.13, 14 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд встановив, що при оформленні кредитних правовідносин між сторонами було додержано письмову форму, яка є обов`язковою, відповідно до положень ч. 2 ст. 1055 Цивільного Кодексу України. Що стосується покладення на позивача за цим кредитним договором обов`язку повернути кредитні кошти з процентами, то це ґрунтується на положеннях ст. 1054 ЦК України, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Окрім того, відповідно п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,\~комісії\~та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства, нарахування відсотків за користування кредитом відноситься до обов`язкових витрат споживача кредитних послуг. Встановлення в договорі споживчого кредитування умов забезпечення виконання\~зобов`язання\~у вигляді\~штрафу за неналежне виконання або невиконання споживачем зобов`язань за кредитним договором також не суперечить положенням ст.546-549 ЦК України, якими встановлено загальні положення\~про\~забезпечення\~виконання зобов`язання,\~ та ст. ст.1, 21 Закону України « Про споживче кредитування». Суд зазначає що в паспорті кредиту зазначено, що пеня за цим договором не застосовується і позивачем не надано доказів про її нарахування . Вирішуючи спір, суд також виходить з принципу свободи договору, який є одним з основоположних принципів цивільного права . Так,\~ ч.\~1\~ст.\~627\~ЦК України\~зазначено,\~що сторони,\~відповідно до\~ст.\~6\~цього Кодексу,\~є вільними\~в укладенні\~договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору,\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості.\~ У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як вже зазначалось, судом встановлено, що позивач не відмовився від отримання кредитних коштів за умовами кредитування запропонованими банком, у встановленому законом порядку, а отримав кредит у своїх споживчих цілях , що свідчить, що в момент укладення була дотримана форма і всі істотні умови кредитного договору . Із наданих для дослідження доказів суд не встановив порушення відповідачем прав позивача як споживача банківських послуг. Відповідно до змісту ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що в порушення вказаних норм, позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів для обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов про часткове визнання недійсним спірного кредитного договору не підлягає задоволенню. Вимоги про зобов`язання відповідача зробити перерахунок заборгованості за зазначеним кредитним договором є похідними від вимоги про визнання договору недійсним, а тому також не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 1073.60 гривень які відносяться за рахунок держави, враховуючи, що позивач звільнений від судового збору при зверненні із зазначеним позовом.

Outcome: dismissed