Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

В січні 2025року ГУ ПФУ в м. Києві звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 23291,61 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район), перебував громадянин [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ". В наслідок приведення у відповідність до норм чинного законодавства матеріалів пенсійної справи [PERSON] , виникла переплата пенсії за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в розмірі 23291 гри 61 коп., у зв`язку з подвійною виплатою коштів в результаті перерахунку при виділенні частки пенсії [PERSON] згідно заяви від 03.03.2023 №3474. [PERSON] 03.03.2023 була подана заява про виділення його частки пенсії згідно статті 39 пункту 2 Закону. При її відпрацюванні, частину пенсії [PERSON] було не правильно розраховано та отримано Відповідачем, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 23291 грн 61 коп. Станом на 24.12.2024 [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію в разі втрати годувальника згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві двічі було направлено Відповідачу листи від 12.10.2023 №2600-0504- 8/201786 та від 17.04.2024 №2600-0504-8/80199 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 23291 грн. 61 коп.., проте зазначені листи Відповідачем проігноровано, та безпідставно отримані кошти в сумі 23291 грн. 61 коп. повернуті не були. Ухвалою суду від 28.01.2025року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву . Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Святошинський район), перебував громадянин [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ". Судом встановлено, що в наслідок приведення у відповідність до норм чинного законодавства матеріалів пенсійної справи [PERSON] , виникла переплата пенсії за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в розмірі 23291 гри 61 коп., у зв`язку з подвійною виплатою коштів в результаті перерахунку при виділенні частки пенсії [PERSON] згідно заяви від 03.03.2023 №3474. Судом встановлено, що [PERSON] 03.03.2023 була подана заява про виділення його частки пенсії згідно статті 39 пункту 2 Закону. При її відпрацюванні, частину пенсії [PERSON] було не правильно розраховано та отримано Відповідачем, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 23291 грн 61 коп. Судом встановлено, що станом на 24.12.2024 [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію в разі втрати годувальника згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві двічі було направлено Відповідачу листи від 12.10.2023 №2600-0504- 8/201786 та від 17.04.2024 №2600-0504-8/80199 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 23291 грн. 61 коп.., проте зазначені листи Відповідачем проігноровано, та безпідставно отримані кошти в сумі 23291 грн. 61 коп. повернуті не були. Згідно ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказана стаття кореспондується і ч. 1ст. 81 ЦПК України. Згідно ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно п.4 ч.1ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Пунктом 1 ч.1ст.1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлений факт недобросовісного набуття [PERSON] коштів в сумі 23291,61 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази доводять факт заподіяння майнової шкоди при обставинах зазначених в позові відповідачем [PERSON] , у зв`язку з недобросовісністю її як набувача зазначеної пенсії. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідності у їх задоволенні в повному обсязі.

Outcome: approved