Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивачка 07 листопада 2024 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1990 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не має взаєморозуміння та взаємоповаги, вони виявилися людьми з різними характерами та поглядами на сімейне життя. Дані відносини призвели до припинення шлюбних відносин. Переконана, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~ 27\~грудня 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та що вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно подружнє життя з позивачкою не склалося, виникали сварки, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, переконаний, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1990 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та що сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.12, 89, 141, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: approved