Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач Виконком Саксаганської районної в місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Мати дітей позбавлена батьківських прав на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2023 по справі № 211/3747/22. Цим же рішенням відібрано дітей від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. [PERSON] , [INFO] був влаштований до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» Криворізької міської ради в зв`язку з тим, що мати залишила його без догляду на тривалий час. Батьки відмовилися забирати малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 15.06.2022 № 176 влаштована до комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». Рішенням виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 20.07.2022 № 183 дитині присвоєно статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітній [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 09.09.2022 № 252 влаштований на спільне проживання і виховання в прийомну сім`ю. Відповідно до рішення від 20.12.2023 виконкому Металургійної районної в місті ради Гарус М. Р., 24.06.2016 знаходиться під опікою [PERSON] . Відповідач [PERSON] протягом 2023 - 2024 років притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ст. 178, 184 КУпАП. Відповідач до служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради не з`являвся, долею та станом здоров`я дітей не цікавиться, бажання забрати дітей в сім`ю не виявив. Тому враховуючи викладене, оскільки з моменту відібрання дітей відповідач жодного разу не виявив бажання зустрітися з дітьми, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування нею батьківськими обов`язками та є підставою для позбавлення її батьківських прав, позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2024 справу направлено за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача у своєму клопотанні просить провести розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник виконкому Центрально-міської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив суд справу розглядати за його відсутності та врахувати висновок виконкому Довгинцівської районної у місті ради, як органу опіки та піклування від 11.09.2024. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мати дітей - [PERSON] (а. с. 19, 21 - копії свідоцтв про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу від 28.07.2023 по справі № 211/3747/22, яке набрало законної сили 28.08.2023 ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав (а. с. 15). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази. Так, відповідно до акту від 09.06.2022 за підписами лікаря-педіатра, працівника органу внутрішніх справ України, представника слудби у справах дітей, відповідач відмовився забрати [PERSON] , [INFO] з КПК «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР, дере перебувала на той час дитина (а. с. 25). Відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 15.06.2022 № 176 тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] до комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» (а. с. 27). Рішенням виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 20.07.2022 № 183 [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 26). Малолітній [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 08.09.2022 № 252 влаштований з 12.09.2022 на спільне проживання і виховання в прийомну сім`ю, як дитину, позбавлену батьківського піклування (а. с. 28). Відповідно до рішення виконкому Металургійної районної в місті ради від 20.12.2023 № 522 призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] (а. с. 29). Відповідно до повідомлення відділення № 1 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області за вих № 45.1/2-7419 від 23.08.2024, згідно наявних обліків ІТС «ІПНП» встановлено, що [PERSON] протягом 2023 - 2024 років притягувався до адміністративної відповідальності: 23.08.2023 - за ст. 178 ч. 1 ст. 178 КУпАП; 03.07.2023 - за ст. 184 ч. 2 КУпАП; 29.03.2023 - за ст. 184 ч. 2 КУпАП (а. с. 30). З долученої до позовної заяви копії рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2023 по справі № 211/3747/22, яким ухвалено відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , встановлено фактичне місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15 - 18). За відомостями Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 35). Криворізький міський центр соціальних служб виконкому Криворізької міської ради листом № 01-08/288/7 від 30.08.2024 повідомив, що 28.08.2024 фахівцем із соціальної роботи КМЦСС Центрально-Міського району [PERSON] відвідана адреса: вул. Запорізька, буд. 74. За вказаною адресою тривалий час ніхто не проживає, будинок зачинений, присадибна ділянка заросла кущами та бур`яном. Зі слів сусідів, їм не знайомий [PERSON] . Місце перебування чоловіка не відомо (а. с. 31). Згідно висновку Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 11.09.2024 № 8/28-433 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком Довгинцівської районної в місті ради, в тому числі з посиланням на докази, які позивач надав суду, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 7 - 9). Суд погоджується з наданим висновком з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання, не відвідує дітей, не ініціює процес по їх повернення на його виховання та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Установлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. При цьому позбавлення батьківських прав у судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між відповідачем та його дітьми, підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21). Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. Пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому з відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved