Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2024 року АТ «Піреус банк МКБ» звернулося до суду із даним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором № 0090700-СССр_03936 від 09.01.2014 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, що станом на 10 липня 2024 року становить 26587,43 грн, з яких: сума несанкціонованого овердрафту 13487,43 грн; сума простроченого кредитного ліміту 13100 грн. Позов мотивований тим, що 09.01.2014 між [PERSON] та ПАТ «Піреус банк МКБ», правонаступником якого є АТ «Піреус банк МКБ», було укладено договір № 0090700-СССр_03936 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, згідно умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок в гривні, випущено та надано платіжну картку для її подальшого використання, та надано кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картку для здійснення платежів у розмірі 13100,00 грн. \~ \~ \~ \~Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному Договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21.10.2024 позовну заяву Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Київського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 12.11.2024 прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.12.2024 представник відповідача адвокат Красноруцький О.М. надав відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що [PERSON] належним чином виконала своє грошове зобов`язання за кредитним договором та погасила кредитний ліміт разом з процентами. Окрім того, позивач у цій справі є неналежним, оскільки матеріали справи не містять підтвердження того, що АТ «Піреус банк МКБ» є правонаступником ПАТ «Піреус банк МКБ», як зазначається представником банку в позові. Зважаючи на те, що відповідач не ознайомлювалась та не підписувала Чинні тарифи та Правила комплексного обслуговування фізичних осіб АТ «Піреус банк МКБ», то тарифи обслуговування кредитних карт не можна вважати складовими частинами, укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору. У зв`язку з тим, що відповідач не ознайомлювалась з умовами автоматичного продовження кредитного договору, визначених правилами комплексного обслуговування фізичних осіб, то строк дії кредитного договору закінчився через 12 місяців після його укладання, тобто 09.01.2015. Відтак, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки позов був заявлений у жовтні 2024 року. Ухвалою суду від 09.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Красноруцького О.М. про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки ця справа в силу вимог ст. 19, 274 ЦПК України є малозначною та підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку із неналежним засвідченням копій документів, долучених до позову, та сумнівом відповідача у їх достовірності, ухвалою суду від 19.02.2025 у Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» витребувані оригінали документів за визначеним переліком. Оригінали документів надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 09.01.2014 між [PERSON] та ПАТ «Піреус банк МКБ» укладено договір № 0090700-СССр1_03936 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту. Відповідно до п. 1 Договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у гривні, випускає та надає клієнту платіжну картку для її подальшого використання клієнтом в порядку та на умовах, викладених в Договорі, Правилах та чинних Тарифах. Банк надає клієнту кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок для здійснення платежів клієнта (як визначено у Правилах) у розмірі 13100,00 грн. Згідно з п. 2 Договору, клієнт зобов`язаний сплатити банку за користування кредитом проценти у порядку, визначеному Правилами та/або чинними Тарифами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 23,88 процентів річних за фактичний час користування кредитом в період з дати відкриття рахунку до 31.01.2015. Після спливу вищезазначеного строку розмір процентної ставки встановлюється на рівні 30 процентів річних за використання кредиту на покупки та 38 процентів річних за використання кредиту, окрім покупок річних як передбачено Договором та Правилами. Клієнт має використовувати кредит та повернути кредит повністю разом з усіма нарахованими процентами до 09.01.2015. Сторони дійшли згоди, що за рішенням банку та за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього Договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладення договору про внесення змін до цього Договору у порядку, встановленому Правилами (пункт 3 Договору). Пунктом 5 Договору встановлено, що шляхом проставлення підпису на цьому Договорі клієнт підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Правил та Тарифів, вони є повністю зрозумілі, він приєднується до них, в повній мірі розуміє та погоджується з тим, що Правила та Тарифи є невід`ємною частиною цього договору та є такими, що зобов`язують сторін до цього договору. 14 січня 2014 року [PERSON] отримано картку Visa класик, що була емітована на її ім`я. Згідно із випискою по кредитній картці, станом на 10.07.2024 заборгованість відповідача за договором складає 26587,43 грн, що підтверджується даними операцій по картці відповідача, з яких: сума несанкціонованого овердрафту 13487,43 грн, сума простроченого кредитного ліміту 13100,00 грн. Суд не бере до уваги доводи адвоката Красноруцького О.М. про те, що акціонерне товариство «Піреус банк МКБ» не є належним позивачем, оскільки матеріали справи не містять доказів правонаступництва публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ», як зазначено про це представником позивача у тексті поданого до суду позову. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.09.2024 вбачається, що державна реєстрація включення відомостей про юридичну особу акціонерного товариства «Піреус банк МКБ», ідентифікаційний код 20034231, здійснено 30.07.2004. Відповідно до цього витягу відсутні відомості про юридичних осіб, правонаступником яких є юридична особа та дані про юридичних осіб-правонаступників. Згідно із ст.3 Закону України «Про акціонерні товариства», в редакції закону чинній на день укладання кредитного договору, повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне було містити назву його типу (публічне чи приватне) і організаційно-правової форми (акціонерне товариство). В подальшому, в редакції Закону № 2210-VIII від 16.11.2017, акціонерному товариству надано право самостійно визначати необхідність зазначати у своєму найменуванні його тип (ст. 3 Закону). З тексту договору № 0090700-СССр1_03936 від 09.01.2024 вбачається, що він укладений відповідачем з публічним акціонерним товариством «Піреус банк МКБ». При цьому на відтиску печатки банку та в реквізитах банку містяться відомості, що ідентифікаційний код банку є 20034231. Відтак, зважаючи на пояснення адвоката Красноруцького О.М., який не заперечував факт укладання відповідачем договору із «Піреус банк МКБ», суд дійшов висновку, що спірний договір укладений відповідачем саме із позивачем. Акціонерне товариство «Піреус банк МКБ» є належним позивачем, оскільки відбулась зміна найменування позивача з публічного акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» на акціонерне товариство «Піреус банк МКБ», що не тягне за собою правонаступництва. Такі висновки суду узгоджуються із наявним записом про державну реєстрацію змін найменування юридичної особи від 20.12.2018, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.09.2024. Щодо твердження адвоката про припинення строку дії договору від 09.01.2014, суд зауважує. Сторони дійшли згоди, що за рішенням банку та за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього Договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах та на той самий строк без укладення договору про внесення змін до цього Договору у порядку, встановленому Правилами (пункт 3 Договору). В матеріалах справи відсутні відомості щодо бажання клієнта припинити дію цього договору. Натомість з виписки по операціям по картці, вбачається що включно до лютого 2022 року відповідач активно використовувала карту, здійснюючи оплату покупок. Відтак, суд дійшов висновку, що строк укладеного договору автоматично продовжувався на підставі п. 3 цього договору за рішенням банку та за відсутності заяви клієнта про припинення дії цього Договору, а тому доводи захисника щодо пропуску строку позовної давності спростовуються матеріалами справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому, згідно п.п.6 п. 3 вказаного Положення клієнтські рахунки - це рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки. Отже, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку підтверджує заборгованість відповідачки за наданим кредитом в сумі 13100,00 грн. Суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не бере до уваги необґрунтовані доводи адвоката, що відповідачка розрахувалась з банком в повному обсязі, а з наявних в матеріалах справи виписок неможливо встановити дійсну суму заборгованості відповідача. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за несанкціонованим овердрафтом в розмірі 13487,43 грн, суд враховує наступне. У договорі № 0090700-СССр1_03936 від 09.01.2014 зазначено, що цей договір разом з Правилами та Чинними Тарифами являє собою договір приєднання. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Піреус банк МКБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умовами укладеного договору не передбачено порядок нарахування несанкціонованого овердрафту, а в загальній вартості кредиту лише зазначено, що у разі наявності несанкціонованого овердрафту він підлягає сплаті. Також не передбачено і сплату штрафів. Банк обґрунтовує свої вимоги в частині нарахування та стягнення несанкціонованого овердрафту положеннями Правил комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «Піреус банк МКБ». Однак, витяг з вказаних Правил банку не містить підпису відповідача, а тому їх неможливо вважати належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення відповідача з вказаними Правилами та Тарифами, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами статтями 207, 1055 ЦК України. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 ( провадження № 14-131цс19). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за несанкціонованим овердрафтом 13487,43 грн є такими, що підлягають відхиленню. Щодо розподілу судових витрат: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 13100 (тринадцять тисяч сто) гривень 00 копійок, що становить 49,2714 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Піреус банк МКБ» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1491,94 грн (3028 грн х 49,2714 %).

Outcome: partial