Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси за підсудністю з Балтського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Одеського національного медичного університету (ОНМедУ)до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в 2019 році між Одеським національним медичним університетом та відповідачем у справі було укладено договір №564 про надання освітніх послуг фізичній особі, предметом якого було надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору навчальний заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу-навчання за вимогами освітньої програми, денна форма навчання за спеціальністю «Медицина» для здобуття ступеня вищої освіти магістр. За умовами укладеного договору, замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором. Позивач в порядку досудового врегулювання даного спору звертався до [PERSON] із листом вимогою № 01-09/80 від 29.02.2024 про погашення наявної заборгованості, однак така залишилася без відповідного реагування. Представник позивача зазначає, що заборгованість відповідача по договору за період навчання з 01.09.2019р. по 30.06.2022р. складає 12900,00 грн .. які позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Балтського районного суду Одеської області від 30.10.2024р. справу за підсудністю направлено до Суворовського районного суду м.Одеси. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 15.04.2025 року на 11:30 год, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 11.04.2025 року (вх. № 13242) надійшло клопотання за підписом представника позивача щодо можливості проведення судового засідання за відсутності представника позивача, згідно якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась, до суду не з`явилась, про причини не явки суду не повідомила, на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідачу було направлено повідомлення в електронному вигляді про час та місце слухання справи. Відповідно до довідки про доставку, відповідач отримала повідомлення про виклик до суду на електронну пошту. Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є договір про надання послуг. Згідно приписів ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. По справі встановлено, що в 2019р. між Одеським національним медичним університетом (надалі ОНМедУ) та [PERSON] було укладено Договір №564 про надання освітніх послуг фізичній особі. Предметом цього договору був обов`язок виконавця за рахунок коштів замовника надати освітню послугу: навчання за вимогами освітньої програми денної форми навчання в ОНМедУ(6 років), ступінь «магістр» за спеціальністю «Медицина». За вказаним Договором навчальний заклад взяв на себе наступні зобов`язання: надати замовнику освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, видати замовнику документи про вищу освіту державного зразка за умови виконання замовником навчального навантаження в обсязі, передбаченому освітньою програмою; інформувати замовника про правила та вимоги щодо організації навчальної послуги, її якості та змісту, про його права, обов`язки під час надання та отримання зазначеної послуги шляхом розміщення вказаної інформації на офіційному сайті. Виконавець має право вимагати від замовника своєчасну плату за освітню послугу в розмірі та порядку, встановленому цим договором, відрахувати замовника за підставами, визначеними ст.46 Закону України «Про вищу освіту» та в разі несплати в строки, визначені п.7 цього договору. Так, за умовами п.п. 6 вказаного Договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 184190,00 грн., а саме: 2019 2020 навчальний рік 25440,00 грн.; 2020 2021 навчальний рік 27240,00 грн.; 2021 2022 навчальний рік 32250,00 грн., за 2022 2023 навчальний рік 31080,00 грн., за 2023 2024 навчальний рік 33180,00 грн.. за 2024 2025 навчальний рік 35010,00 грн. Згідно умов п.7 вказаного Договору, Замовник вносить плату шляхом проведення попередньої оплати: одноразово за весь термін навчання до 01 вересня року вступу на навчання, або щороку до 01 вересня за кожний рік навчання, або кожного семестру = до 01 вересня за кожний непарний семестр навчання та до 01 лютого за парні семестри кожного року навчання, або щомісяця до 1 числа місяця, за який проводиться оплата. Замовник здійснює оплату в готівковій або безготівковій формі. Наказом ОНМедУ № 409-с від 25.07.2022р. студентці 4 курсу 7 семестру 3 групи 2022-2023 навчального року медичного факультету №1, контрактної форми здобуття освіти, [PERSON] було надано академічну відпустку у зв`язку з сімейними обставинами з 12.07.2022р. по 31.08.2023р. Згідно наказу №762-с від 13.09.2023р. студентку 4 курсу 7 семестру група 1М-03 [PERSON] медичного факультету спеціальність «Медицина» контрактної денної форми здобуття освіти відраховано як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Так, за освітню послугу [PERSON] було сплачено ОНМедУ суму 72030,00 грн., а саме: 23.08.2019 12720,00 грн.; 28.01.2020р. 12720,00 грн.; 21.08.2020р. 13620,00 грн.; 21.01.2021р. 13620,00 грн.; 13.08.2021р. 116125,00 грн, а також 04.02.2022р. 3255,00 грн . Таким чином, заборгованість [PERSON] по Договору за період навчання з 01.09.2019р. по 30.06.2022р. складає 12900,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про заборгованість від 31.07.2024, складеною головним бухгалтером ОНМедУ Мариною Руденко. Судом встановлено, що в 2019 року між Одеським національним медичним університетом та [PERSON] було укладено договір про навчання у Одеському національному медичному університеті № 564, предметом якого є надання освітньої послуги. 15.01.2020 року між ОНМедУ та Замовником - [PERSON] укладено Додаткову угоду №564, який є додатком до Договору про навчання, в якому зазначені змінені банківські реквізити Виконавця. Відповідно до п. 4.1 Договору предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом. Замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановлені цим договором Згідно з ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану, дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. За приписами ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно до частини 6 статті 73 вищезазначеного Закону, розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Договір про надання послуг навчання відноситься до договорів про надання послуг, питання про які регулюються главою 63 Цивільного кодексу України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України ). Ціна договору визначена у відповідності до положень частини першої ст. 632 ЦК України. Як було вище зазначено судом, згідно приписів ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання здійснити оплату наданих послуг передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України. Частиною 1статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 1, 4 частини 1статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до положення п.1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові зі сплати судового збору у розмірі: 3\~028, 00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved