Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник позивача Тараненко А.І. звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір № 559823858. Відповідно до п. 1.1 договору сума кредиту 10000,00 грн. Згідно п. 1.2 Договору строк кредиту 126 днів. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року, № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року, № 27, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року, № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 20 липня 2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 30 вересня 2024 року ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою судді від 04 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 30 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 559823858. (а.с. 33-34) Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на сум 10000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за процентною ставкою в розмірі 474,50 процентів річних, що становить 1,30 процентів від суми Кредиту за кожний день користування. Згідно розрахунку заборгованості, наведеним у позові за кредитним договором № № 559823858 від 30 квітня 2021 року заборгованість відповідача складає 21440,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 11440,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач стверджує, що 28 листопада 2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. Договору). Право вимоги - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2. Договору). (а.с.11-14) Додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.21, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, внесені зміни до вказаного договору факторингу, відповідно до яких строк його дії продовжений до 31 грудня 2024 року.(а.с. 17,18-21,23) Позивачем долучені бланки додатків до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 ллистопада 2018, а саме: форми реєстру прав вимоги, форма повідомлення боржника, форма акту повернення прав вимоги. Інформація про визначені вимоги та до яких саме боржників відсутня. Також до вказаного договору долучено реєстр прав вимоги № 143 від 20 липня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, про відступлення прав вимоги за кредитним договором на загальну суму19620,00 грн., який як документ від копійований не в повному обсязі.(а.с. 24) 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.(а.с. 26-27) Позивачем також долучені бланки додатків до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, а саме: форма реєстру прав вимоги, акт повернення прав вимоги. Інформація про визначені вимоги та до яких саме боржників відсутня. (а.с. 29,30) Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, який від копійований не в повному обсязі, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 21440,00 грн.(а.с. 36) 30 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24, на підставі якого позивачем набуто право вимоги до відповідача на загальну суму 21440,00 грн.(а.с.38-41) Згідно п. 1.1 п 1 договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору. Позивачем також долучені бланки додатків до договору факторингу №3009/24 від 30 вересня 2024 року, а саме: форма реєстру боржників, форма акту прийому-передачі реєстру боржників акт повернення прав вимоги. Інформація про визначені вимоги та до яких саме боржників відсутня. (зворот. а.с. 41-45) Реєстр боржників до договору факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року відкопійований не в повному обсязі, доказів оплати за договором факторингу, як це передбачено п. 3 договору, суду не надано.(а.с.43-44) Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 512\~ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно дост. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1ст. 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~16.03.2021\~у справі\~N\~906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного\~Суду України\~від 05.07.2017\~у справі\~N\~752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі N 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного\~Суду від\~04.12.2018\~у справі\~N\~31/160 (29/170 (6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права за відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі N 755/15965/17). У постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~15.09.2022\~у справі\~N\~910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора у зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст.\~203\~ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514\~ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізований належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 боргові зобов`язання відповідача за Кредитним договором № 559823858 від 30 квітня 2021 року ще не існували, відтак не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення договору факторингу зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем не виникло, то у первісного кредитора не існувало права вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину і цей предмет не індивідуалізовано належним чином. Також, п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Вказаною формою реєстру прав вимог передбачено, що згідно пункту 1 на умовах Договору клієнт відступає фактору наступні права вимоги до наступних боржників (відповідні права вимоги мають бути вказані у таблиці, що містить такі стовпці: N, ПІБ Боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер та дата кредитного договору, заборгованість по основному боргу (тіло кредитну) (грн.), заборгованість по відсотках (грн.), Загальна заборгованість (грн.), сума фінансування (грн.). Отже, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення Договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором охоплені зобов`язання відповідача, що виникли після укладення цього договору. Спірний кредитний договір укладений 30 квітня 2021 рку, тобто до укладання договору факторингу № 28/1118-01. За таких обставин, суд дійшов висновку, що ТОВ «Таліон Плюс» не набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 559823858 та в подальшому не міг його відчужувати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та, відповідно, ТОВ «Юніт Капітал» . Оскільки позивач не є належним кредитором, підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором на його користь відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 81, 89, 141, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed