Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальність «СЛОН КРЕДИТ» (у тексті - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та [PERSON] уклали договір № 1103841 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (у тексті - договір № 1103841 від 17.07.2023, кредитний договір, договір). Відповідно до п. п. 1.2. - 1.5. договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн. Строк кредиту: 360 дні (в) (день). Тип процентної ставки: фіксована. 24.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (після зміни назви (найменування) - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки встановлені цим договором. Таким чином, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість за договором № 1103841 від 17.07.2023 становить: по тілу кредиту - 2211,91 грн, по відсотках - 14512,39 грн, пеня - 0,00 грн. Загальна заборгованість складає 16724,30 грн. Оскільки позичальником порушено умови договору та станом на дату подання позовної заяви дана заборгованість не сплачена, вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь зазначену заборгованість, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 05.03.2025 (а. с. 60 - 61) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, відкрито провадження у справі та ухвалено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві та представникові позивача копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслано і доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) 06.03.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 62, 63). У п. 3 позовних вимог представник позивача просить суд розгляд даної справи провести без участі представника позивача (зворот а. с. 4). Копія ухвали від 05.03.2025, яка надіслана відповідачеві 06.03.2025 за її зареєстрованим місцем проживання, повернулась 18.03.2025 до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 64 - 66). 21.03.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 67 - 68). Судове засідання призначено на 22.04.2025 (зворот а. с. 67). Позивачеві та представникові позивача копію ухвали про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та судову повістку надіслано і доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 22.03.2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 69, 70). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. У п. 3 позовних вимог представник позивача просить суд розгляд даної справи провести без участі представника позивача (зворот а. с. 4). Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином шляхом надіслання 24.03.2025 за її зареєстрованим місцем проживання ухвал від 05.03.2025 та від 21.03.2025 і судової повістки про виклик до суду в цивільній справі, які повернулись 31.03.2025 до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 72, 73). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відзив на позов або інші заяви по суті справи до суду не надійшли. У зв`язку з неявкою відповідача 22.04.2025 в судове засідання, розгляд справи відкладено на 30.04.2025. 22.04.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду 30.04.2025 (а. с. 74). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони не з`явилися у судове засідання, в силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. 17.07.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання споживчого кредиту № 1103841 (а. с. 7 - 27). Укладання договору відбувалося за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (у тексті - ІТС), доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт https://sloncredit.ua/. 17.07.2023 об 11:52:20 год., після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало договір про надання споживчого кредиту № 1103841, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на її номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор В747, який було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Тобто даний договір укладено і підписано у порядку, встановленому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. п. 1.2. - 1.5. договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 3000 грн. Строк кредиту: 360 дні (в) (день). Тип процентної ставки: фіксована. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальнику грошові кошти. Згідно листа від 02.08.2024 № 20240802-461 надавача платіжних послуг - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», 17.07.2023 позичальнику на її особисту банківську карту [NUMBER] , яку вона вказала в ІТС при оформленні договору, перераховано 3000,00 грн (а. с. 29). З розрахунку заборгованості за договором № 1103841 від 17.07.2023 вбачається, що [PERSON] за період з 17 липня 2023 по 11 липня 2024 нараховано загальну заборгованість 16724,30 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 2211,91 грн і заборгованості по відсотках - 14 512,39 грн (а. с. 28). 24.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (після зміни назви (найменування) - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а. с. 42, 52) укладено договір факторингу № 2407-24 (а. с. 30 - 41), відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) фактору, а фактор набуває права вимоги клієнта за договорами та сплачує клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до п. 3.1.1. договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2. цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами». Згідно додатку 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги складає 16724,30 грн. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 (а. с. 41) підтверджується, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» отримало право вимоги за кредитним договором № 1103841 від 17.07.2023 до [PERSON] , розмір загальної суми заборгованості за яким складає 16724 грн. 30 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту - 2211,91 грн, заборгованості по відсотках - 14512 грн 39 коп. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору між сторонами виник спір стосовно взятих відповідачем на себе кредитних зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (с. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статті 6, 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно норм ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Первісний кредитор - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши їй визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не виконала, оскільки не вносила в повному обсязі платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. Відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1103841 від 17.07.2023 в розмірі 16724 грн 30 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 2211,91,00 грн та заборгованості по відсотках - 14512 грн 39 коп. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (п. п. 2 - 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Верховний Суд України в складі Судової палати у цивільних та господарських справах в постанові від 06.11.2013 по справі № 6-116цс13 зазначив наступне: «Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання»(ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України)». Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на законних підставах перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1103841 від 17.07.2023. Верховний Суд України в складі Судової палати у цивільних справах у постанові від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15 зазначив наступне: «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.02.2019 у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] взяте на себе зобов`язання, передбачене умовами кредитного договору № 1103841 від 17.07.2023, не виконала, що стало причиною звернення ТОВ «СВЕА ФІНАНС», як нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Виходячи з наведеного, позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1103841 від 17.07.2023 в сумі 16724,30 грн. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 500 від 20.02.2025 (а. с. 6). У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача дані витрати, понесені на оплату судового збору.

Outcome: approved