Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У грудні 2024 року заявники звернулися до суду із вказаною заявою про розірвання шлюбу в порядку ч. 3 ст. 293 ЦПК України. В обґрунтування заяви зазначають, що 28 липня 2017 року між ними було укладено шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зроблено відповідний актовий запис №2061. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Києва, що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видано Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [NUMBER] від 05.03.2022 року (актовий запис №165). Однак згодом стосунки між подружжям припинились. Заявники у своїй заяві зазначають, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим вони дійшли спільної згоди щодо необхідності розірвання шлюбу. Таким чином, зважаючи на вищезазначені обставини, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Додатково заявники повідомили суд про те, що між ними укладено Договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (запис в реєстрі №3968) 18 грудня 2024 року. Також сторонами досягнуто згоди стосовно розподілу спільного майна подружжя, про що свідчить нотаріально посвідчений Договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (запис в реєстрі №3969) від 18 грудня 2024 року. В судове засідання заявники не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд заяви за їх відсутності, вимоги заяви підтримують у повному обсязі. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності заявників. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про зроблено відповідний актовий запис №2061. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, доньку, [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Києва, що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видано Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [NUMBER] від 05.03.2022 року (актовий запис №165). Обґрунтовуючи свою заяву, заявники зазначають що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між подружжям не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя та дитини. Також судом встановлено, що між заявниками укладено Договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (запис в реєстрі №3968) 18 грудня 2024 року. Відповідно до умов вищевказаного договору, донька подружжя, [PERSON] , залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з нею в порядку, передбаченому зазначеним договором. Також батько зобов`язується щомісячно виплачувати аліменти на Дитину в національній валюті України - гривні, що дорівнює 500,00 (п`ятсот) доларів США станом на момент перерахування (передачі) коштів. Окрім цього, сторонами досягнуто згоди стосовно розподілу спільного майна подружжя, про що свідчить нотаріально посвідчений Договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (запис в реєстрі №3969) від 18 грудня 2024 року. Сторонами вирішено та зафіксовано в Договорі про поділ спільного майна подружжя, що за [PERSON] визначається право особистої приватної власності на наступне майно: Транспортний засіб марки - BMW, тип - G5X/CV41, комерційний опис - Х5, випуску 2022 року, ідентифікаційний номер транспортного засобу - [NUMBER] , колір - чорний, особливі відмітки - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 28.03.2023 року, органом ТСЦ 8047; Транспортний засіб марки - HARLEY-DAVIDSON, комерційний опис FLTRXS, випуску 2016 року, ідентифікаційний номер транспортного засобу - [NUMBER] , колір-КОРИЧНЕВИЙ, особливі відмітки - ЗАГАЛЬНИЙ МОТОЦИКЛ-МОТИЦИКЛ, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований органом ТСЦ 3245; Меблі, побутові прилади (побутова техніка), які знаходяться у відкритому подружжям закладі з харчування (кав`ярня) « [INFO] », який розташований за адресою: [ADDRESS] . Також за [PERSON] залишається подальше виконання майнових зобов`язань (виплата грошових коштів) за Комплексним договором №1/5143895 (кредиту та застави), укладеним 27.03.2023 року та зобов`язання щодо переоформлення знаку для товарі і послуг «Chris cake desserts & coffee» на [PERSON] протягом 2 (двох) місяців з моменту нотаріального посвідчення договору. Також сторонами вирішено та зафіксовано в Договорі про поділ спільного майна подружжя, що за [PERSON] визначається право особистої приватної власності на наступне майно: Знак для товарів і послуг « [INFO] » (захищений свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , виданим Державною службою інтелектуальної власності України та зареєстрований в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 28 липня 2021); Меблі, побутові прилади (побутова техніка), які знаходяться у відкритому подружжям об`єкті закладу з харчування (кав`ярня) « [INFO] », який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved