Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований тим, що позивачу на праві власності належить частка квартири [ADDRESS] . На початку серпня місяця 2023 року під час оформлення спадщини, позивачу стало відомо про наявність накладеного арешту на належну йому частку майна та внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 112910994 вбачається, що власником об`єкту обтяження є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) до якого позивач немає жодного відношення, а [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) ніколи не був та не є власником частки квартири [ADDRESS] . З отриманих відомостей з ВП-підрозділ позивачем встановлено, що арешт на належну йому частку вказаної квартири було накладено постановою Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 02.11.2010 в межах виконавчого провадження № 21156725 з виконання виконавчого листа № 2-1422, виданого 01.06.2010 Замостянським районним судом м. Вінниці у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль». На звернення позивачу Вінницьким міським судом Вінницької області повідомлено, що з матеріалів цивільної справи № 2-1422/210 не вбачається, що позивач є учасником (боржником) у вказаній цивільній справі. Другим відділом ДВС у місті Вінниці було відмовлено позивачу у знятті помилково накладеного арешту та вилучення запису обтяження з реєстру. Наявність помилково накладеного арешту на майно позивача обмежує його законні права, як власника щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про звільнення з-під арешту частки квартири [ADDRESS] , накладеного постановою Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 02.11.2010 у межах виконавчого провадження № 21156725 та вилучення обтяження № 11290994 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 05.11.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та докази у строк, встановлений судом, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. У строк, встановлений вищевказаним судовим рішенням від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Ухвалою суду від 07.01.2025 замінено неналежного відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належними відповідачами - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] , а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Також вказаним судовим рішенням запропоновано новим відповідачам та третій особі надати суду відповідні заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом, роз`яснено наслідки ненадання таких заяв у встановлений судом строк без поважних причин. У строк, встановлений вищевказаним судовим рішенням від відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяви по суті справи на адресу суду не надходили. Ухвалою суду від 06.02.2025 було витребувано з Відділу ведення архівних справ Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 2-1422/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 11.02.2025 з Відділу ведення архівних справ Вінницького міського суду Вінницької області надійшли витребувані матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 04.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання відповідачі та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явились, хоча у відповідності до ст.ст. 128, 223 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Водночас, 09.04.2025 від представника відповідача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Причини неявки в судове засідання співвідповідачем [PERSON] та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суду не повідомлено. Позивач не заперечував щодо проведення судового засідання у відсутність відповідачів та представника третьої особи. Враховуючи вищевикладене, думку позивача, заяву представника відповідача - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», а також положення ст.ст. 198 і 223 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність відповідачів та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу засідання). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві, та просив такі вимоги задовольнити. Також позивач подав суду заяву про залишення за ним понесених судових витрат. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 14.08.2008, [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] . (а.с. 25) З довідки № 5169, виданої КП «ВМБТІ» 11.07.2024, вбачається, що [PERSON] використав своє право на безоплатну приватизацію квартири [ADDRESS] . (а.с. 26) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майна від 27.09.2023 та від 08.10.2024 вбачається, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є власником 1/12 частки квартири [ADDRESS] . Також вбачається наявність обтяження на вказану квартиру у виді арешту нерухомого майна за реєстраційним номером 11290994 в межах виконавчого провадження № 21156725; обтяжувач: Замостянський ВДВС Вінницького міського управління юстиції. (а.с. 27-28) Відповідно до інформації з системи ВП-підрозділ по виконавчому провадженню № 21156725 та відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено постановою Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 02.11.2010 в межах виконавчого провадження № 21156725 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1422 від 01.06.2010, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці; боржник - [PERSON] , код: [NUMBER] . (а.с. 31-32, 34) З повідомлення Вінницького міського суду Вінницької області № 05-07/79/2024 від 27.05.2024 вбачається, що з матеріалів цивільної справи Замостянського районного суду м. Вінниці № 2-1422/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) є учасником (боржником) у вказані цивільній справі. (а.с. 29) Другим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] було відмовлено у знятті арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження № 21156725, та вилученні обтяження № 11290994 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що повідомлено листом № 68562/2226-35 від 03.07.2024. (а.с. 30) З матеріалів цивільної справи № 2-1422/10, досліджених в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що у провадженні Замостянського районного суду м. Вінниці перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій 06.05.2010 було ухвалено судом рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості та 24.06.2010 видано два виконавчих листа. Так, з паспортних даних відповідача у вищевказаній цивільній справі та довідки № 86428 вбачається, що ним є [PERSON] , [INFO] ; паспорт серії [NUMBER] , виданий 13.09.2000 Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області; ідентифікаційний номер № [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Водночас, позивачем у даній справі є [PERSON] , [INFO] ; паспорт серії [NUMBER] , виданий 25.04.1996 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області; РНОКПП [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , що підтверджується паспортними даними та карткою платника податків. (а.с. 5-7) Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.\~1\~-\~ч.\~3\~ст.\~83\~ЦПК України\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмовими поясненнями третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалах суду від 05.11.2024 та від 07.01.2025 було роз`яснення сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~ п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що позивач у даній цивільній справі не був учасником цивільної справи № 2-1422/10, відповідно й не був боржником у виконавчому провадженні № 21156725 з примусового виконання рішення суду від 06.05.2010, ухваленого за наслідками розгляду цієї справи, в межах якого було накладено арешт на належну саме [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), частку квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 11290994). Також судом встановлено, що відповідач у цивільній справі № 2-1422/10 - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), який був боржником у вищевказаному виконавчому провадженні, ніколи не був власником та/або співвласником квартири [ADDRESS] . Таким чином, правові підстави для накладення 02.11.2010 ДВС арешту на майно, що належало на праві власності, зокрема, позивачу, який не був боржником, а боржник, в свою чергу, таким майном не володів, були відсутні. Суд вважає, що дані обставини стали наслідком тотожності прізвища, ім`я та по батькові боржника із власником майна. Водночас, вчиняючи виконавчі дії виконавець зобов`язаний був ідентифікувати боржника, зокрема по даті народження на РНОКПП (ідентифікаційному номеру). У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно, за умови відсутності правових для цього підстав, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Таким чином, наявність зареєстрованого обтяження нерухомого майна порушує законні права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження зазначеним майном, як власника та створює для нього правову невизначеність щодо його статусу, а тому порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту частки квартири [ADDRESS] , накладеного постановою Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 02.11.2010 у виконавчому провадженні № 21156725 (реєстраційний номер обтяження 11290994). Суд прийшов до висновку, що у такий спосіб суд зможе забезпечити ефективний засіб правового регулювання, який виключить невизначеність сторін у спірних правовідносинах. Водночас суд прийшов до висновку, що вимоги в частині вилучення обтяження № 11290994 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не підлягають до задоволення, враховуючи наступне. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У даній справі, визначені п. 1 ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» випадки відсутні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Враховуючи клопотання позивача, висловлене письмово 24.04.2025, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем. Доказів понесення іншими учасниками справи судових витрат суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved