Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

04 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду, через свого представника адвоката Караченцева Ю.Л., з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1 /4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на період його навчання, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення ним 23 років. В обґрунтування\~позову зазначив,\~що з 24 квітня 2004 року Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вищевказаного свідоцтва про народження, батьком [PERSON] є Відповідач [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року у цивільній справі № 638/13373/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 12 травня 2014 року. Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19 березня 2014 року у цивільній справі № 638/18085/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, починаючи з 06 червня 2013 року та до їх повноліття. 19 червня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано Виконавчий лист № 638/8374/13-ц, 2/638/972/14 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. Оскільки Відповідач [PERSON] добровільно не виконував покладені на нього обов`язки, [PERSON] звернулась до Державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення у справі про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Постановою Державного виконавця від 23.06.2014 року було відкрите виконавче провадження № 43790599, яке на даний час перебуває на виконанні. Згідно розрахунку Державного виконавця заборгованість відповідача [PERSON] з виплати аліментів саном на [INFO] складає 523209,51 грн. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття. Проте, на сьогоднішній день позивач навчається на денній формі навчання за рахунок коштів держбюджету в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут». Довідкою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 66-120/12 від 20 січня 2025 року підтверджується, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання освітнього рівня «бакалавр» за спеціальністю 142 «Енергетичне машинобудування». Зарахований на перший курс денної форми навчання з 01.09.2024 року згідно Наказу про зарахування № 1305СТ від 09.08.2024 року, термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. У зв`язку з тим, що позивач продовжує навчання він потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим він звернувася з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач у встановлені судом строки надав відзив на позов, у якому зазначив, що довідкою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 66-120/12 від 20 січня 2025 року підтверджується, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання освітнього рівня за рахунок коштів держбюджету. Відповідно листів від 02.03.2016р., 10.04.2017р., 20.04.2023р. Служби у справах дітей (СДД) Шевченківського району м. Харкова мої діти [PERSON] та Аліна мешкають за адресою [ADDRESS] . Умови проживання дітей добрі. У квартирі зроблений косметичний ремонт. Є всі комунальні зручності, обладнано необхідними меблями та побутовою технікою. Діти мають окремі спальні місця, письмовий стіл, комп`ютерну техніку для онлайн навчання. Цілком забезпечені всім необхідним відповідно до віку. Зазначена квартира належить рідним дідусю та бабусі дітей, про що йдеться у листі СДД від 10.04.2017р., крім цього діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі за адресою [ADDRESS] , що належить їх матері, [PERSON] на підставі договору куплі-продажу. Тобто [PERSON] не потребує додаткових витрат на своє проживання у орендованому житлі або гуртожитку. Щодо майнового стану належних йому підприємств повідомляє, що на початку 2015 року все майно його підприємств ТОВ «Європласт» та ТОВ «Мультіпак» шляхом розбою та грабежів було захоплено членами Злочинної організації, за моєю заявою було порушено досудове слідство, яке досі триває у об`єднаному кримінальному проваджені №12015220510001645 від 20.06.2015р. за ч.5 ст.185, ч.1 ст.122, ч.1 ст.388, ст.356, ч.1 ст.396, ч.1 ст.185, ч.1 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1 ст.255, ст.257, ст.366-1, ч.1 ст.388 KK України. При цих діях було скоєння замаху на моє вбивство та нанесення при цьому мені тілесних ушкоджень середньої тяжкості. З 2015 року мої підприємства існують тільки на папері ніякого майна та коштів на рахунках вони не мають, діяльність не ведуть. Надаю податкові декларація за 2022- 2024рр. ТОВ «Європласт» та ТОВ «Мультіпак» на підтвердження відсутності діяльності підприємств. Відповідно довідки ДПС його дохід за останні п`ять років склав: за 2020р. 266,58 грн 47,98грн (податок) = 218,60 грн; за 2021р. 334,34 грн 60,19 грн 5,02 грн (податок) = 269,13 грн; за 2022р. нема доходу; за 2023р. 34260,00 грн 4992,00 грн 414,00 грн (податок) = 28 854,00 грн; за 2024р. 4923,00 грн 162,00 грн 13,5 грн (податок) = 4747,50 грн. Звертає увагу, що за 2023 рік ним було отримано 6660,00 грн благодійної допомоги, а також за договором цивільно-правового характеру було отримано оплату за 10 років ведення бухгалтерського обліку у розмірі 24000,00 грн, з урахуванням податків сума доходу склала чистими 19320,00 грн з яких 12000,00 грн ним були сплачені в рахунок аліментів. Крім цього за виконавчим листом з його арештованого рахунку примусово було стягнуто 30.11.2022 2096,5 грн; 28.12.2022 6000,00 грн; 19.05.2023 10 000,00 грн. Його фізичне існування підтримується допомогою родичів з Німеччини. У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач в своєму відзиві на позовну заяву вказує на те, що він не має можливості надавати сину допомогу. Однак, такі твердження не відповідають дійсності оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року у цивільній справі № 638/11299/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Форум» Соловйової Н.А.; Публічне акціонерне товариство «Прокредит банк»; [PERSON] ; приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна; Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Приватне підприємство приватна фірма «Мастер-Хокс», про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , про поділ майна подружжя, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та вирішено визнати за [PERSON] право власності на: - частку трикімнатної квартири [ADDRESS] . Вказане рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року у цивільній справі № 638/11299/13-ц набрало чинності на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 04.03.2020 року. Крім того, цим же рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року у справі № 638/11299/13-ц, зміненим постановою Харківського апеляційного суду від 04.03.2020 року, за [PERSON] визнано право власності на: автомобіль ГАЗ, модель 2705, 2001 рік випуску, колір білий, днз [NUMBER] ; автомобіль ГАЗ, 2001 рік випуску, днз [NUMBER] ; інше рухоме майно. Отже, [PERSON] на даний час має право власності на частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , а також на автомобіль ГАЗ, модель 2705, 2001 рік випуску, колір білий, днз [NUMBER] . Отже, відповідач [PERSON] є матеріально забезпеченим, а тому він має змогу надавати кошти на утримання свого сина. Проте, Відповідач вже більше 4 (чотирьох) років не проводить реєстрацію свого права власності на належну йому частку квартири по [ADDRESS] та на автомобіль, право власності на які виникло у [PERSON] внаслідок поділу спільного майна подружжя за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року у цивільній справі № 638/11299/13-ц. Що свідчить про те, що [PERSON] має у власності майно, однак приховує належне йому майно від звернення стягнення на нього в рахунок сплати аліментів, а також від суду, це додатково вказує на його недобросовісність. Також зазначає, що сама по собі відсутність у відповідача офіційного працевлаштування не виключає обов`язку [PERSON] з утримання його дитини. [PERSON] є засновником, керівником та бухгалтером двох підприємств: ТОВ «Європласт» зі статутним фондом 900 000,00 грн. та ТОВ «Мультіпак» зі статутним фондом 1 000 000,00 грн. Вказані підприємства не перебувають у стані припинення. Відповідачем [PERSON] також надіслані до суду додаткові пояснення, в яких він зазначив, що згідно описової та мотивувальної частин відповідного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.09.2018р. (справа 638/11299/13-ц рішення додано представником Позивача до заяви від 02.04.2025р.) було встановлено, що право власності на вищезазначену квартиру було набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.11.2004 року, який було посвідчено нотаріально. Саме за [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на цю квартиру. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.09.2018р. було поділено право власності на вищезазначену квартиру та визнано за [PERSON] 1/2 частки на квартиру та [PERSON] 1/2 частки на квартиру. Проте, судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується та оспорюється (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2021р. по справі № 359/5719/17). Право власності до поділу на частки належало та було зареєстровано виключно за [PERSON] . Після поділу права власності на квартиру не було зареєстровано за мною, [PERSON] , внаслідок чого, рішення на яке посилається Представник позивача не може підтвердити наявне право власності [PERSON] на квартиру, яке набуте раніше на законних підставах. Позивач та представник позивача в судове засідання не з?явились, представником надіслано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що\~\~позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] \~\~та [PERSON] \~\~є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з копією довідки № 66-120/12 від 20.01.2025 [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, освітнього рівня «бакалавр», який навчається за спеціальністю 142 «Енергетичне машинобудування» за освітньою програмою «Енергетика» групи Е-424л, Навчально-науковий інститут енергетики, електроніки та електромеханіки (Е) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації. Зарахований на перший курс денної форми навчання з 01.09.2024 р. згідно наказу про зарахування № 1305СТ від 09.08.2024р. Форма сплати за навчання: держбюджетна. Термін навчання 01.09.2024р - 30.06.2028р. Як на підставу позовних вимог,\~ [PERSON] посилається на те, що відповідач\~ [PERSON] є його батьком.\~З 01.09.2024 позивача було зараховано на перший курс денної форми навчання за спеціальністю 142 «Енергетичне машинобудування» за освітньою програмою «Енергетика» групи Е-424л, Навчально-науковий інститут енергетики, електроніки та електромеханіки (Е) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації, термін закінчення навчального закладу: 30.06.2028.\~У зв`язку з навчанням на денній формі здобуття освіти, [PERSON] не має змоги працювати та повністю себе утримувати, а Відповідач не надає сину допомогу самостійно. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 /4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовом, та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16 також зазначено, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] навчається у на 1-му курсі денної форми навчання освітнього рівня «бакалавр», за спеціальністю 142 «Енергетичне машинобудування» за освітньою програмою «Енергетика» групи Е-424л, Навчально-науковий інститут енергетики, електроніки та електромеханіки (Е) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідач [PERSON] , 1976 року народження, є працездатною особою. На даний час в провадженні державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження (АСВП) № 43790599 з примусового виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/8374/13-ц, 2/638/972/14 виданого 19.06.2014 року про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ; [INFO] ) на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. Згідно розрахунку Державного виконавця заборгованість відповідача [PERSON] з виплати аліментів саном на 01.03.2025 року складає 523209,51 грн. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що [PERSON] навчається на першому курсі, денної форми. Відповідач [PERSON] має особ?язок щодо сплати аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та не має стабільного доходу. Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/ 6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 03 березня 2025 року та до закінчення навчання 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення 23 років. При цьому, положеннями ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial