Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

1.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія» Фінтраст\~Україна» Городніщева\~Є.О.\~звернулася в\~суд із\~вказаним вище\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування\~позовних вимог\~посилалася на\~те,\~що 13.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №5844506 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн (п.1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Дата останнього платежу по кредиту 08.08.2023 року вказувалася в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А955387», після чого він отримав кредит у сумі 20000 грн на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» про перерахування коштів. Також, укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 12.09.2022 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (12.11.2022 року по 10.01.20203 року) в межах строку договору відповідно до наступного: 20000,00 грн * 1,99% = 398 грн*60 календарних днів = 23880 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.09.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача було повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Отже,\~до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~відповідно до\~укладеного Договору\~факторингу №\~25.09/23-Ф\~від 25.09.2023\~року перейшло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№5844506.\~Заборгованість за\~Кредитним договором\~відповідача склала:\~сума кредиту\~ 20000,00\~грн,\~сума процентів\~за користування\~кредитом \~35820,00\~ грн, всього 55820,00 грн. У зв`язку\~з неналежним\~виконанням відповідачем\~взятих на\~себе зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~станом на\~день звернення\~до суду,\~останній має\~заборгованість перед\~позивачем у\~розмірі 42933,54\~грн,\~яка складається\~з:\~20000,00\~грн \~тіло кредиту,\~35820,00\~ грн нараховані проценти, 23880,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. З огляду на викладене, просила суд стягнути з [PERSON] , заборгованість у розмірі 79 700 грн 00 коп., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) 20 000,00 грн, суми процентів за користування кредитом 59 700,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 24.10.2024 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що він, як відповідач, не заперечує щодо позову повністю та зазначав, що позові було заявлено 20000,00 грн - основний борг, 35820,00 грн - проценти, 23880,00 грн - проценти за 60 календарних місяців. Окрім цього, наголошував щодо помилок в розрахунках заборгованості за кредитним договором та безпідставних нарахувань первісним кредитором, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Крім того, наданий розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Зазначав, що згідно п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного Кодексу України - під час воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник не несе відповідальності у разі прострочення платежів за кредитом. Фінансовій установі заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню) або інші платежі, які за своєю суттю є платою за прострочення платежів, а всі такі платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню. Це правило застосовується до усіх кредитів як споживчих, так і підприємницьких. А тому відповідач вважає, що під словами інші платежі, також слід розуміти і відсотки. Вказував на те, що як відповідач у даній справі, визнає наявність заборгованості перед кредитором і не ухиляється від її сплати. 28.10.2024 року представник позивача адвокат Городніщева Є.О. за допомогою системи «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, в якому вказувала, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. 13.08.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5844506 про надання споживчого кредиту. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. На підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A955387», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА. Як первісний кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зазначала, що сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Звертала увагу на те, що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Вказувала на те, що факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її до розгляду та визначено учасникам справи строки для подання до суду заяв по суті. 18.12.2024 року представник позивача Городніщева Є.О. за допомогою системи «Електронний суд» подала до суд клопотання про заміну найменування позивача у цивільній справі з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2024 року року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30): відомості щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); відомості щодо підтвердження факту зарахування коштів 13.08.2022 року на платіжну картку [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 20000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230). 18.03.2025 року представник позивача адвокат Городніщева Є.О. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення, з огляду на таке. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 13.08.2022 року до укладення договору про споживчий кредит [PERSON] попередньо ознайомився із відповідною інформацією про кредит, яка надається споживачу, що підтверджується паспортом споживчого кредиту від 13.08.2022 року. Після чого, 13.08.2022 року 12:40:03 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», було укладено електронний договір №5844506 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 гривень (п.1.3. кредитного договору). Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживача виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. (п.1.4 кредитного договору). Пунктом 1.5 договору визначено тип процентної ставки фіксована. Пунктом 1.5.1 договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 1,99 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Відповідно до п.2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 5844506 від 13.08.2022 року виконало та надало йому кредит у сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується інформацією №20.1.0.0.0/7-250108/29625-БТ від 10.01.2025 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк». Однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. 25.09.2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №25.09/23-Ф ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №5844506 про надання споживчого кредиту від 13.08.2022 року. 25.09.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту, яка була зазначена ним при укладенні кредитного договору, що підтверджується копією відповідного листа. Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 25.09.2022 року сторонами підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25.09/23 від 25.09.2023 року, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №5844506 на загальну суму заборгованості 55820,00 грн, яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу 20000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 35820,00 грн. Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим договором до [PERSON] . Крім того, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (12.11.2022 року 10.01.2023 року) в сумі 23880,00 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Відповідно станом на дату звернення до суду (18.06.2024 року) заборгованість за кредитним договором відповідача складає 79700,00 грн, яка складається з : 20000,00 грн тіло кредиту, 35820,00 грн нараховані проценти, 23880,00 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Рішенням №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання електронного кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, належним чином свої зобов`язання за кредитом не виконує. При цьому, доводи [PERSON] наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що згідно п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного Кодексу України - під час воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник не несе відповідальності у разі прострочення платежів за кредитом. Фінансовій установі заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню) або інші платежі, які за своєю суттю є платою за прострочення платежів, а всі такі платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню. Це правило застосовується до усіх кредитів як споживчих, так і підприємницьких, А тому під словами «інші платежі», також слід розуміти і відсотки, суд визнає безпідставними, оскільки Верховний Суд при розгляді питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у подібних правовідносинах (постанова від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23)) зробив такі висновки: "Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. А тому, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором, а тому не можуть підпадати під поняття «інші платежі» зазначене у п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного Кодексу України. 5.Норми права, які застосував суд. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. 6.Судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Так, згідно платіжної інструкції №486 07.06.2024 року, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що відповідно до положень закону підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, при зверненні до суду з зазначеною позовною заявою, позивачем понесені витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Городніщевою Є.О., у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №5182 від 07.06.2024 року, копією договору № 28/03-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 28.03.2024 року; звітом про надання правничої (правової допомоги) від 06.06.2024 року та копією ордеру про надання правничої допомоги від 17.12.2024 року. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, під час розгляду справи про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 15, 16, 205, 207, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 1046, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1084 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279, 280-284, 354, п.15.5, 18 Перехідних положень ЦПК України, суд,

Outcome: approved