Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнення вимог просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 2563 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються: з суми сплаченого нею судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп та витрат, пов`язаних з наданням їй правничої допомоги у сумі 2000 грн. за складання позовних матеріалів та отримання правових консультацій.\~ В обґрунтування позову зазначено, що у 2020 році сторони у справі уклали шлюб, у шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, подружжя мають різні погляди на сімейні стосунки та сімейні обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння. Приблизно рік вони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. У вересні 2024 року вони прийняли рішення розірвати шлюб, тому позивач звернулась до суду, вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше перебування з відповідачем у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини. Позовну вимогу про стягнення аліментів позивач обґрунтувала тим, що після припинення шлюбних відносин вонафактично самостійно виховує та утримує доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини ненадає, лише на [PERSON] та Новий рік переказав кошти у розмірі 6000 грн. Відповідач перебуває у працездатному віці, а тому позивачпросить стягнути з нього аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2563 грн з подальшою індексацієювідповідно до закону, починаючи з дня її звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримуєу повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи,\~ що підтверджується\~ рекомендовані повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками та позовними матеріалами, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв,відзиву на позовну заяву не надіслав.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засіданнябез повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Ураховуючи наведені обставини, думку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення\~ на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, уточнену позовну заяву, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( ч.2 ст. 112 СК України). У постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 квітня 2020 рокуІндустріальним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Дніпро), актовий запис №134, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). У шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). В обґрунтування вимог про розірвання шлюбу позивач стверджує, що сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршилися у зв`язку з відсутністю у них взаєморозуміння через різні погляди на життя. Сторони майже рік проживають окремо та спільного господарства не ведуть, позивач вважаєподальше збереження шлюбунеможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~ вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною. У позовній заяві позивачзазначила, що у вересні 2024 року подружжя дійшло спільного рішення про розірвання шлюбу. Письмових заяв про незгоду з таким рішенням матеріали справи не містять. Встановленіу цій справі обставини дають суду можливість дійти висновку про відсутність підстав для вжиття заходив для примирення сторін у справі. З`ясувавши дійсні мотиви розірвання шлюбу, взаємостосунки між подружжям та, ураховуючи наявність у сторін малолітньої дитини,суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, тому суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід\~ припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві зазначила, що бажає залишити прізвище « [PERSON] ». За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. В частині позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить із такого. Як убачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] \~ є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідок №25, 26 від 14.01.2022, виданих виконавчим комітетом Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області про реєстрацію місця проживання особи убачається, що позивачка [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 8). [PERSON] працює вчителем англійської мови в Ганнівській гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області з 01.09.2024, що підтверджується довідкою Ганнівської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №42 від 19.11.2024 (а.с. 9). Із доводів позивачки, наведених в обґрунтування позову убачається, що дитина перебуває на утриманні матері,\~ батько системної участі в її утриманні не приймає. Судом приймаються до уваги такі доводи позивача , оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» дітей віком до 6 років\~ встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2563 грн. З матеріалів справи не убачається, що відповідач\~ має інших утриманців, також відсутні відомості щодо незадовільного стану здоров`я. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 2563 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 30.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються,\~ з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір`в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивачзвільнена від сплати судового збору. Разом з цим сума судового підлягає стягненню з іншої сторони пропорційно до задоволеної частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом 30.12.2024 року. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~ станом на 30.12.2024 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн. Ураховуючи наведене, розмір судового збору за подання позову в частині вимог про стягнення аліментів складає 1211 грн 20 коп. Отже,\~ з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. Як убачається із матеріалів справи, позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в частині вимог про розірвання шлюбу у сумі\~ 1211 грн 20 коп, які\~ відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню\~ на її користь з відповідача. Також позивач понесла\~ судові витрати, пов`язані зі складанням адвокатом Горбань А.І. позовних матеріалів для звернення до суду у розмірі 2000 грн. На підтвердження цього суду надана розрахункова квитанція серія ББАН №570950 (а.с. 1а). Ураховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, суд\~ вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved