Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином померлої [INFO] [PERSON] ; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Галицьке» Галицької сільської ради Ніжинського району, яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката серії ЧН №0323247, про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблений запис № 198, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] баби [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що після смерті баби [PERSON] спадщину він прийняв згідно зі статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, фактично вступивши в управління спадковим майном. До складу спадщини, зокрема входить право на земельну частку (пай) розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах колишнього КСП «Галицьке» Галицької сільської ради Ніжинського району, що належало померлій на підставі сертифіката серії ЧН №0323247, про що 15.05.1997 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблений запис № 198. Вказує на те, що у нього не має вищезазначеного сертифіката та на звернення до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. У тому числі перешкодою для реалізації ним права на спадкове майно нотаріусом також визначено недоведеність родинних відносин між його батьком та бабою, як батьком та сином. Встановлення факту родинних відносин має для нього юридичне значення, так як є необхідним для отримання свідоцтва про право на спадщину. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, оскільки і баба, і батько померли, свідоцтво про народження останнього не збереглося, а у Державному архіву Чернігівської області відсутні актові записи про народження по Галицький сільській раді Лосинівського району Ніжинського округу за 1928 рік, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов просив задовольнити. Представник відповідача - Лосинівської селищної ради надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився в с. Галиця Ніжинського району Чернігівської області, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з інформацією, наданою Державним архівом Чернігівської області від 04.11.2024 № Д-2053, книг реєстрації первинних актових записів цивільного стану про народження по Галицький сільській раді Лосинівського району Ніжинського округу за 1928 рік на зберіганні в архіві немає, тому видати довіку про народження у 1928 році [PERSON] не може. У витребуваній з Центрального міжрегіонального управлінні ДМС у м. Києві та Київської області за ухвалою суду копії заяви [PERSON] про видачу паспорта наявний запис останнього, де його матір`ю вказана [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до переконання, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином померлої [INFO] [PERSON] , а отже бабою позивача [PERSON] . Із інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівсьській області вбачається, що [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 0323247 по КСП «Галицьке» Галицької сільської ради Ніжинського району, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15.05.1997 за № 198. Розмір земельної частки (паю) 2,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку на замін вищезазначеного сертифіката [PERSON] не отримувала. Вищезазначене підтверджує, що на ім`я [PERSON] дійсно в установленому законом порядку було оформлено сертифікат на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] в с. Галиця Ніжинського району Чернігівської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] в с. Галиця Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] . За інформацією з Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] за період з травня 1998 року до грудня 2010 року не заводилася. Згідно з довідкою № 8/161 Галицького старостинського округу Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 19 липня 2024 року онук [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] шляхом вступу в управління спадковим майном, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував податки. Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 04 грудня 2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця) та недоведеністю родинних відносин між його матір`ю та бабою. Втрата сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0323247 на ім`я [PERSON] підтверджується публікацією в міськрайонній газеті «Ніжинський Вісник» № 15 (147267) від 12.04.2019. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її внук [PERSON] , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відтак, позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому набув права на спадкування. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 3 ЦК України, зі змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Мотивована оцінка і висновки суду Оцінивши наявні у справі докази у сукупності та взаємозв`язку за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку, заявлені ним вимоги ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, з метою відновлення законних прав позивача та недопущення порушення його спадкових прав, що відповідає верховенству права, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved