Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла їх бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 8.5654 га, розташована в межах території Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. За життя на випадок смерті ,а саме 28.09.2020, [PERSON] зробила розпорядження та склала заповіт, відповідно до якого заповіла земельну ділянку в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Після смерті бабусі оригінал заповіту зник, спадкоємці звернулися до Мостівської сільської ради з проханням видати дублікат , однак їм було повідомлено, що заповіт скасовано відповідно до заяви про скасування заповіту. Позивачі отримали частину спадщини за законом за правом представлення, отримавши свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину спадкової земельної ділянки за законом. Ознайомившись із заявою про анулювання заповіту, у них виникли сумніви щодо складання та підпису даної заяви саме спадкодавцею. Позивачі вважають, що оскільки заява про анулювання заповіту написана не рукою спадкодавці, а справжність підпису на заяві не засвідчена нотаріально, заповіт не скасовувавсмя і є чинним.Таким чином позивачі мають право успадкувати всю земельну ділянку. Однак, на теперішній час 1/2 частину спірної земельної ділянки успадкував інший спадкоємець за законом - [PERSON] , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки і зареєстрував своє право власності відповідно до вимог закону. Оскільки визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім"я [PERSON] при чинному заповіті можливо лише через суд, просять задовольнити їхні позовні вимоги та захистити їх право на спадщину за заповітом. В судове засідання позивачі та ,їх представник подали заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні підтримали позовну заяву. Відповідач та його представник в судове засідання не з"явились, на адресу суду надали письмову заяву про визнання позовних вимог, просили справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] .. Після її смерті відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 8.5654 га, розташована в межах території Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області з кадастровим номером 4822783500:13:000:0075, що належала спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.2015 , №152 . Відповідно до копії спадкової справи №57/2022 , витребуваної ухвалою суду, спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , які звернулися з заявами до нотаріуса . [PERSON] , [PERSON] , отримали свідоцтво про права на спадщину за законом кожний, на 1/4 частини земельної ділянки з кадастровим номером 4822783500:13:000:0075 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії , №1-110 від 27.03.2023 та №1-112 від 27.03.2023. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна -земельної ділянки з кадастровим номером 4822783500:13:000:0075, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом №1-40 від 25.01.2024. Згідно Витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі , вказані свідоцтва про право на спадщину кожного спадкоємця зареєстровані. За життя, на випадок смерті, [PERSON] розпорядилася своєю власністю та заповіла земельну ділянку площею 8,5654га, розташовану в межах території Мостівської сільської ради в рівних частинах [PERSON] , 1991 р. народження та [PERSON] , 1995р. народження, про що свідчить копія заповіту від 28.09.2020р. 14.03.2022р. на ім"я сільського голови Бабанської Н.В. від імені [PERSON] була складена заява, в якій зазначено, що [PERSON] просить анулювати заповіт складений нею та посвідчений секретарем виконкому Мостівської сільської ради Радчук Т.Д. 28.09.2020р. Зазначена заява не містить реєстраційного. номеру прийняття заяви сільською радою та запису про посвідчення підпису особи, яка її склала. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80602046, заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №73851654 . Маючи сумнів в достовірності заяви складеної від імені [PERSON] про анулювання заповіту, позивачі звернулися із заявою до правоохоронних органів про реєстрацію повідомлення про вчинений злочин., про що свідчить лист дізнавача до суду від 10.03.2025, в якому повідомлено про внесення до ЄРДР 02.098.2024р. повідомлення про злочин за ознаками ч 2 ст.358 КК України. Позивачі вважають, що заповіт спадкодавця, зареєстрований та засвідчений в сільскій раді , чинний на момент відкриття спадщини, не анулюваний, має пріоритет при розподілі спадкового майна, тобто позивачі мають переважне право відповідно до заповіту на успадкування земельної ділянки в рівних частинах, а тому свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім"я [PERSON] є недійсним і як таким, що підлягає скасуванню. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ст.1233 ЦК України). Частиною першою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11, від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Так, спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 ЦК України відокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, як спеціального способу захисту спадкових прав, судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (судова справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст. ст. 203, 215-236 ЦК України. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд. Отже, як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі N383/258/21 (провадження N 61-18173св21), «порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, є самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними». У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва). В даній справі, оскаржуючи видане 25.01.2024 державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грушанською І.В.Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/2 частку спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4822783500:13:000:0075, позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на наявність чинного заповіту, складеного на їх ім"я. Суд погоджується з такими доводами позивачів, оскільки в ході розгляду справи на підставі документів, які містяться у спадковій справі №57/2022 та в матеріалах цивільної справи , судом встановлено, що наявний заповіт,який не скасовувався та не змінювався [PERSON] ,померлою [INFO] . Відповідач [PERSON] .Ви визнав позовні вимоги і погодився з обставинами, викладеними у позові, про що свідчить заява представника позивача від 07.02.2025р. За таких обставин, оспорюване свідоцтво порушує право спадкоємців за заповітом, що визнав і відповідач [PERSON] , що є підставою для задоволення позову в цій частині. Позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на 1/2 земельної ділянки, є похідною від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом , а тому підлягає задоволенню у зв`язку з задоволенням первинної вимоги. Беручи до уваги, що після скасування свідоцтва про право на спадщину, видане на [PERSON] , позивачі успадкувають зазначену у свідоцтві частину земельної ділянки в рівних частинах, то право власності за ними визнається по 1/4 частині ділянки за кожним. У разі задоволення позовних вимог судові витрати відповідно до ч 2 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, що документально підтверджені. Судові витрати складаються із судового збору в розмірі 6056 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Outcome: approved