Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на його користь аліментів на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, починаючи з дня подання цього позову і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив що він навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» і є студентом ІІ курсу денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент» з 01.09.2023. Позивач не має власних матеріальних та грошових доходів і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, отримання професії та забезпечення нормальних умов проживання. Відповідач є його батьком та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по наданню матеріальної допомоги, добровільно коштів на утримання і навчання не надає, чим ставить його в скрутне матеріальне становище, хоча фактично має постійний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу (аліменти) до закінчення навчання. Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено розгляд справи по суті на 25 квітня 2025 року. Відповідач відзив на позов не надав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду надійшла його заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Судом на підставі наданих сторонами у справі доказів встановлені такі обставини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2020 року виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). До досягнення позивачем повноліття мати позивача [PERSON] отримувала на свою користь на [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. На цей час позивач досяг повноліття та навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» і є студентом ІІ курсу денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент» з 01.09.2023, зарахований наказом № 1582-С від 30.08.2023р., дата закінчення навчання 30.06.2027р., що підтверджується довідкою про навчання від 10.10.2024 № 420797. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2). У Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з встановлених судом обставин на підставі досліджених доказів, та норм права, які регулюють правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що відповідач, як батько повнолітнього сина, повинен утримувати його під час навчання до досягнення ним віку двадцяти трьох років і має таку можливість, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. Позивача відповідно до п. 3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За нормою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 грн 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved