Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 31.01.2019 року, [PERSON] отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобов`язалася повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору. Однак, відповідачем, яка періодично користувалася кредитними коштами та не оспорювала умов кредитування, зобов`язання за вказаним договором належним чином виконані не були. У зв`язку з неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 року становить 32050,63 гривень, та складається з наступного: 26832,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5217,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 32050,63 гривень та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 07.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом подав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, у відповідності до ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок платіжної картки, шляхом підписання та подання АТ КБ «ПриватБанк» Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 31.01.2019 року (а.с. 81). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг. Підписом підтвердила ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та ознайомлюватися з їх змінами. При укладенні договору сторони керувались ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору Банком були виконані у повному обсязі, на підставі анкети-заяви відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт відповідачу [PERSON] , що підтверджується випискою по її рахунку за період з 31.01.2019 по 01.01.2023 року (а.с. 85-109). Згідно з довідкою позивача від 26.11.2024 року, на підставі укладеного Договору Відповідач [PERSON] отримала кредитні картки: 31.01.2019, термін дії 12/22, тип Універсальна; 30.11.2020 року, термін дії 11/23, тип картки [INFO] (а.с. 83). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, на ім`я [PERSON] , 30.11.2020 встановлено кредитний ліміт 20000,00 грн., який 04.01.2022 року збільшено до 25\~000 грн. та 27.12.2022 року зменшено до 0 грн. (а.с. 84). Згідно умов Договору, підписаних [PERSON] , позичальник отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, кредитний ліміт якої був збільшений до 25 000 гривень. Також 30.11.2020 року відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам. Відповідач не надавала банку заперечень щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість, підтверджується випискою за договором і свідчить про обізнаність відповідача з умовами кредитування (а.с.71-72). Крім того, у процесі користування рахунком, 30.11.2020 року, Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 11/23, тип - MasterCard Platinum, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком (а.с.73-80). Починаючи з 30.11.2020 року відсотки за договором нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 36%. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість позичальника [PERSON] за наданим кредитом, станом на 19.11.2024 року становить 32050,63 гривень, яка складається з наступного: 26832,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5217,92 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 110-116). Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростований, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази про порушення Відповідачем умов кредитного договору, умови якого відповідачем не оспорювалися, та, оцінюючи докази у сукупності, суд вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за кредитним договором позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32050,63 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 гривень, підтверджені платіжною інструкцію № ZZ422B27ТН від 22.01.2025 року (а.с. 18).

Outcome: approved