Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

04.02.2025 року до суду звернувся позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, [PERSON] Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками та позивачеві наданий строк для їх усунення. 12.02.2025 року позивачем усунені виявлені недоліки. 21.02.2025 року отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 21.02.2025 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 16.04.2025 року. 13.03.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву . 24.03.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 151.61 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору і витрати на професійну правову допомогу в сумі 9 200. 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 12.06.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , укладено договір про надання кредиту № 501152421 відповідно до умов якого АТ «Альфа - Банк» надав позичальникові кредит у сумі 71 345.95 грн., строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18.99 % річних. Договір Кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 71 345.95 грн. В свою чергу позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованість станом на 20.09.2021 року становить 96\~151 грн. 61 коп. , яка складається: -58\~083.44 грн. заборгованість за тілом кредиту -38068.17 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, Таким чином, «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06,2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] , станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 96\~151.61 грн. Вказану суму заборгованості відповідачка не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідачкою наданий відзив на позовну заяву згідно якого відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, позивачем не надано доказів того, що він є належним позивачем у справі. До матеріалів справи доданий документ, який має назву Виписка з додатку до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року. Проте в матеріалах справи відсутні документи, передбачені п.п.2.3.1 Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, а тому позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт набуття права вимоги за офертою від 12.06.2019 року. Вважає, що у позивача відсутнє право вимоги за вказаним правочином. Позивачем не надано самого кредитного договору від 12.06.2019 року. Також вважає, що комісія за договором нарахована безпідставно. Позивачем надана відповідь на відзив відповідно до якої позивач посилається на те. що відповідачкою не оспорюється факт укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, тому дана обставина доказуванню не підлягає в силу ст. 82 ЦПК України. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості, який є належним та допустимим доказів. Відповідачка не надала власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності. Також відповідачем не обґрунтовано яким саме вимогам не відповідають документи, надані позивачем. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що 12.06.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , укладено угоду про надання кредиту № 501152421, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» надав позичальникові кредит у сумі 71 345.95 грн., строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18.99 % річних. Договір Кредитної лінії укладено з [PERSON] , в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами, що підтверджується копією оферти на укладення угоди про надання кредиту, розрахунком заборгованості та паспортом споживчого кредиту. В усіх зазначених документах позичальником зазначена [PERSON] . За доводами позивача АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 71 345.95 грн. Суд вважає, що факт перерахування коштів є підтвердженим, оскільки кредитор перерахував кредитні кошти в сумі 71 345.95 грн., а заборгованість за тілом кредиту складає 58 083.44 грн., тобто позичальник отримував грошові кошти та вносив платежі на погашення боргу. Позивач посилається, що позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість та надав суду розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] . Згідно доданого розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 20.09.2021 року становить 96\~151 грн 61 коп.., яка складається: - з тіла кредиту у розмірі - 58 083.44 грн.; - заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 38 068.17 грн. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, Таким чином, «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06,2019 року, де позичальником є [PERSON] , що підтверджується копією договору факторингу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,3,4,5,6, ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» - Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - \~ \~ \~ \~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - \~ \~ \~ \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» - Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - \~ \~ \~ \~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - \~ \~ \~ \~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - \~ \~ \~ \~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином судом встановлено, що угода про надання кредиту № 501152421 від 12.06.2019 року укладалася, з позичальником [PERSON] . Цьому ж позичальникові перераховувались грошові кошти та були здійснені дії на часткове виконання умов укладеного кредитного договору. Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідачем не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подав. Також відповідно до виписки по особовим рахункам відповідача вбачається. що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, частково вносила кошти на погашення кредитної заборгованості, тобто виконувала умови укладеного договору. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України. Доводи відповідача про те, що позивачем не надано копії кредитного договору, укладеного з відповідачкою є безпідставними, оскільки укладені між банком та відповідачкою вищевказана угода. Графік погашення платежів та паспорт споживчого кредиту і складають кредитний договір і ці документи надані позивачем до позову. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України) Судом встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором відкрив відповідачці відновлювальну кредитну лінію, на яку перераховував кредитні кошти у відповідності до умов договору. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала повернення суми наданого кредиту і процентів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Судом також встановлено, що 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладений договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, Таким чином, «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501152421 від 12.06.2019 року, що підтверджується копією договору факторингу. Копією акту приймання-передачі реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року. Випискою з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, а також боржників за такими договорами. У виписці з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, а також боржників за такими договорами чітко зазначено номер кредитного договору -501152421 дата його укладення 12.06.2019 року, прізвище, ім`я та по батькові позичальника, яким є відповідачка. Тому доводи відповідачки, що позивачем не доведено факту передачі йому право вимоги за укладеним х нею кредитним договором, та що позивач є неналежним позивачем суд вважає безпідставними. А посилання, що позивачем не надані документи, зазначені в п.п.2.3.1 Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року не відносяться до даного пору, так як регулюють відносини між сторонами договору факторингу, а не відносини між позивачем та відповідачкою Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - \~Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18) Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за договором № 501152421\~ від\~ 12.06.2019\~року на підставі договору про відступлення права вимоги і позивач є належним позивачем у справі. Доказів сплати боргу первісному та/або новому кредиторові відповідач суду не надала. В свою чергу підписавши угоду \~про надання\~кредиту №\~ 501152421,\~обслуговування кредитної\~картки \~та \~відкриття \~ відновлювальної\~кредитної лінії\~від \~12.06.2019 року, погодивши графік платежів за укладеним кредитним договором та паспорт споживчого кредиту, відповідачка погодилася з його умовами, в тому числі і розміром відсотків (плати) за користування кредитними коштами . Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідачки за укладеним кредитним договором заборгованість станом на 20.09.2021 року становить 96\~151 грн. 61 коп. , яка складається: -58\~083.44 грн. - заборгованість за тілом кредиту -38068.17 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторона відповідача не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, а тому, з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості. Доводи відповідачки про безпідставність нарахування комісії відхиляються судом, оскільки в наданому розрахунку заборгованості не вказаний розмір заборгованості відповідачки за комісією та позивач не просить його стягнути з останьої. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не надано доказів про належне виконання взятих на себе зобов`язань ні первісному, ні новому кредиторові. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 3.028 грн., на відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору. Вирішуючи вимоги щодо в відшкодування понесених витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1,2. 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. \~ \~ До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - \~Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахування зазначених вище правових норм, вирішуючи питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за надання правової допомоги, оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог , суд виходить з наступного. Позивачем надано суду копію договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року, укладеного між позивачем та адвокатом Литвиненко О.І., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Литвиненко О.І копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024 року з детальним описом виконаних послуг та їх вартості, копію платіжної інструкції № 4941 від 01.10.2024 року про перерахування коштів в сумі 9\~200.00 грн. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При визначенні суми, що підлягає відшкодуванню судом враховується, що справа розглядалась протягом не значного періоду часу, справа не є складною. Також судом враховується що справа розглядалась без виклику учасників її розгляду, а подана суду позовна заява є однотипною для відповідної категорії справ. Суду надані всі докази, необхідні для розгляду та вирішення справи. Представником позивача своєчасно надана відповідь на відзив відповідачки . Виходячи з вищевикладених обставин суд дійшов до висновку, що на відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача 4000.00 грн.

Outcome: approved