Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У них народився син [PERSON] , [INFO] . 19.04.2016 року шлюб було розірвано, сина залишено на вихованні матері. З жовтня 2018 року [PERSON] добровільно погодилася, щоб син проживав з позивачем, оскільки не бажала піклуватися про нього. Відповідач батьківських обов`язків не виконує, не спілкується з сином, допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Дав пояснення по суті справи. Відповідач у судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлена вчасно та належним чином. Відзив на позов не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Судом заслухана\~думка сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , який висловив свою згоду на позбавлення відповідача батьківських прав. Повідомив, що не спілкуються зі своєю матір`ю. Декілька років з нею не зустрічався. Будь-який інтерес до нього вона не виявляє та не піклується про його долю. Матеріальну допомогу не надає. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Позивачем були вжиті усі можливі заходи з метою захисту інтересів дітей та зміни ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків. Святошинською районною\~в місті\~Києві державною\~адміністрацією затверджено\~висновок про\~доцільність позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] \~відносно сина\~ [PERSON] (а.с. 57-59). Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. Суд визнає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 1211,20 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved