Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

19 березня 2025 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд вирішив позов задовольнити частково. Стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2024 року і до закінчення навчання, до 30 червня 2027 року, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років. В задоволенні решти вимог відмовити. Стягнути з [PERSON] 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Після ухвалення вказаного рішення, 21 березня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Жука Ю.Б. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали суду заяви про розгляд даної заяви у їхній відсутності, при цьому представник позивача Жук Ю.Б. просив заяву задовольнити, а відповідач [PERSON] просив відмовити у її задоволенні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.2, 3 ст.270 ЦПК України). Статтею 133ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Вирішуючи питання про понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Жуком Ю.Б., суд виходить з наступного. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Жуком Ю.Б. 20 травня 2024 року було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання клієнту юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та представництво як стягувача у виконавчому провадженні №АСВП 56716657, що стверджується копіями вказаного договору, ордеру №1066599 від 20.05.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 року. Відповідно розрахунку витрат на правову допомогу, наданого представником позивача в акті приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 21 березня 2024 року, вони становлять 5840,00 грн. З додаткових пояснень представника позивача від 17.04.2025 року вбачається, що з урахуванням часткового задоволення позову він вважає обґрунтованим стягнення з відповідача в користь позивача 75 відсотків понесених витрат, що становить 4380 грн. Перевіривши надані суду докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на наступні обставини. З акта\~приймання-передачі\~наданих послуг\~по договору\~про надання\~правової допомоги\~від 21\~березня 2024\~року,\~вбачається що\~він складений\~адвокатом Жуком\~Ю.Б.\~та [PERSON] ,\~який не\~брав участі\~у даній\~цивільній справі,\~однак підписаний\~ [PERSON] \~і є\~фотокопією. В додатку до заяви додано фотокопію (нечитабельну) квитанції до прибуткового касового ордера. Оригіналу платіжного документа суду не надано. Суд вважає, що вказана сума правової допомоги не може бути відшкодована позивачу, оскільки матеріали справи не містять достатнього документального підтвердження дійсності, необхідності та розміру понесених витрат на правничу допомогу адвоката Жука Ю.Б. як представника позивача у даній справі. В зв`язку з цим, вимоги позову про стягнення судових витрат, зокрема - витрати на правничу допомогу, не підлягають задоволенню, про що суд постановляє додаткове рішення.

Outcome: dismissed