Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

25 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1451. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18 вересня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та фактичне припинення шлюбних відносин. 25 березня 2025 року судом отримано дані щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] , згідно з якою останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 26 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного з призначенням судового розгляду на 23 квітня 2025 року. 15 квітня 2025 року на адресу\~ суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, у якій остання просив суд задоволити позов та не заперечувала проти заочного розгляду справи. 23 квітня 2025 року на адресу\~ суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18 вересня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та фактичне припинення шлюбних відносин. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету через визнання відповідачем позовних вимог до початку першого судового засідання у справі.

Outcome: approved