Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Тетяна Анатоліївна, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності [PERSON] (1938 року народження, яка померла [INFO] ). На обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] »). [PERSON] постійно проживала та мала у приватній власності 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , заповіту не складала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були: [PERSON] (донька) та [PERSON] (чоловік). Оскільки чоловік померлої (батько позивача) постійно проживав із спадкодавцем, то вважав що вступив в спадщину, донька не подавала заяви на вступ в спадщину, фактично відмовилася на користь батька. [PERSON] постійно прожив та також мав у приватній власності 1/3 частини квартири, за адресою: [ADDRESS] . Заповіту не складав. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці першої черги, окрім позивача, відсутні. Позивач є донькою спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , єдиним спадкоємцем першої черги за законом. В липні 2020 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А., яка відкрила спадкову справу відносно спадкодавця [PERSON] , і надала відмову у відкритті спадкової справи відносно [PERSON] в зв`язку з пропущеним строком на прийняття спадщини. Позивач не знала, що батько не оформив спадщину за матір`ю як того вимагає законодавство, оскільки вважала, що проживання з спадкодавцем є автоматичним прийняттям спадщини, батько позивачки не відмовлявся від спадщини, за станом здоров`я не зміг її оформити у нотаріуса та отримати свідоцтво, а отже не зареєстрував право власності на спадкове майно. 15 травня 2024 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Скульською Т.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у відкритті спадкової справи та у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо спадкового майна, яке лишилося після смерті [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] . На підставі викладеного просила визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду документів, що підтверджують наявність родинних зв`язків між померлою [PERSON] та [PERSON] 29 жовтня 2024 року представником позивача - адвокатом Коломайко М.О., подано заяву про продовження процесуального строку, у якій представник просила продовжити процесуальний строк на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, у зв`язку із виготовленням перекладу документа. 15 листопада 2024 року представником позивача - адвокатом Коломайко М.О., подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого долучено переклад довідки про укладення шлюбу, витяг зі спадкового реєстру від 07 листопада 2024 року, витяг з державного реєстру речових прав від 07 листопада 2024 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 листопада 2024 року, видане Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., зареєстровано у реєстрі за № 2584. Також 15 листопада 2024 року представником позивача - адвокатом Коломайко М.О., подано заяву про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог) з доказами надіслання відповідачеві. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 21 січня 2025 року на 15-00 год. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки. 23 грудня 2024 року від представника Київської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України з урахуванням доказів, долучених до позовної заяви. Справу просили слухати без участі представника відповідача. Підготовче засідання, призначене на 21 січня 2025 року, знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Хромової О.О. Наступне підготовче засідання призначено на 06 лютого 2025 року на 12 год. 30 хв. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 березня 2025 року на 15 год. 00 хв. Судове засідання, призначене на 19 березня 2025 року на 15 год. 00 хв., знято з розгляду у зв`язку із зверненням до медичного закладу головуючого судді Хромової О.О. Наступне судове засідання призначено на 22 квітня 2025 року на 14 год. 00 хв. 22 квітня 2025 року у судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Коломайко М.О., позов підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що батьки позивача були пенсіонерами, мали поганий стан здоров`я. Після смерті матері батько запевняв позивача, що оформив спадщину, але фактично такі дій не вчинив. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась за прийняттям спадщини після смерті батька. Після смерті матері спадкову справу не відкрили, оскільки батько не оформив спадщину, проте батьки жили разом, батько фактично спадщину прийняв. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, вимоги стосуються тільки спадщини після смерті матері. Також це підтверджує родинні зв`язки між ними. Відповідач - Київська міська рада, свого представника у судове засідання не направила, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, у відзиві на позовну заяву справу просили слухати без участі свого представника. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А., у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. До матеріалів справи долучено паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09 жовтня 2001 року, відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] у місті Іллічевськ Київського району Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження від 01 червня 1960 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що 01 червня 1960 року зроблено актовий запис № 48. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . З перекладу довідки про укладення шлюбу від 08 липня 2023 року № А-01713 (форма № 5), виданої Органом РАЦС Москви № 105 Багатофункціональний центр надання державних послуг району Бірюльово Восточноє, у Єдиному державному реєстрі записів актів цивільного стану наявний запис акту про укладення шлюбу від 24 березня 1979 року № 289, який склав Бюро запису актів цивільного стану Виконавчого комітету Серпуховської Міської Ради народних депутатів Московської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . До матеріалів справи також долучено копію першої сторінки трудової книжки серії [NUMBER] від 07 квітня 1978 року народження, [PERSON] , [INFO] , яка містить запис про зміну прізвища із « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10 червня 1986 року, виданого Лебединським відділом запису актів громадянського стану Сумської області, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28 квітня 1986 року, про що зроблено запис № 63. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] ». З копії договору купівлі-продажу нерухомості від 23 грудня 1997 року встановлено, що брокер Брокерської контори № 769 [PERSON] , який діяв за згодою та за дорученням [PERSON] , та брокер Брокерської контори № 769 [PERSON] , який діяв за згодою та за дорученням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що діяв за згодою матері [PERSON] , уклали на Київській Універсальній біржі даний договір про те, що продавець продав, а покупці купили, в рівних долях квартиру під [ADDRESS] . Вказана квартира складається з двох кімнат, загальною площею 48,30 кв. м, в тому числі житлової площі 30,40 кв. м (пункти 1,2 договору). Покупці набувають право власності на квартиру з моменту укладення даного договору і реєстрації його на біржі (пункт 7 договору). На копії договору міститься відмітка від 23 грудня 1997 року про те, що на підставі статті 15 Закону України «Про товарні біржі», договір зареєстровано на Київській універсальній біржі. Договір підписано у присутності уповноваженої посадової особи, зареєстрований за № D5774/14481. Згідно реєстраційного посвідчення від 26 грудня 1997 року, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації, засвідчено, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована за громадянином: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, як особиста власність на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській універсальній біржі від 23 грудня 1997 року за № D5774/14481, та записано в реєстрову книгу за № 7217. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були співвласниками нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , у рівних долях. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 жовтня 2015 року, виданого Відділом реєстрації смерті у місті Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] у віці 77 років, про що 19 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис № 15580. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 82 років, про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05 грудня 2018 року складено актовий запис № 20003 та видано свідоцтво про смерть від 05 грудня 2018 року серії [NUMBER] . До матеріалів справи долучено Витяг від 22 травня 2019 року № 56258080 про реєстрації в Спадковому реєстрі спадкової справи № 4/2019 (номер у реєстрі № 64219536) після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Витяг сформовано Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 07 листопада 2024 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 2584, спадкова справа № 4/2019, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири складає 50,9 кв. м, житлова - 30,4 кв. м та складається з двох кімнат. Частка квартири належала померлому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Київською універсальною біржею 23 грудня 1997 року за № Д5774/14481, право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 26 грудня 1997 року за реєстровим № 7217 в реєстровій книзі № 472. Також позивачем надано витяг від 07 листопада 2024 року № 79062307 про реєстрацію у Спадковому реєстрі, а саме про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину від 07 листопада 2024 року № 2584, спадкодавець - [PERSON] , спадкоємець - [PERSON] . Згідно витягу від 07 листопада 2024 року № 402830019 з Державного реєстру речових прав [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Водночас, з постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 19 вересня 2024 року № 40/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, встановлено, що 15 травня 2024 року нотаріус ознайомилася із документами, а саме із заявою [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна, яке лишилося після смерті її матері - [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] . Постановлено відмовити [PERSON] у відкриття спадкової справи та у видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування після смерті матері, у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] , 1938 року народження, відкрилася спадщина, що складалася із 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Київською універсальною біржею за № Д5774/14481 23 грудня 1997 року, право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 26 грудня 1997 року за реєстровим № 7217. Відомостей про наявність заповіту [PERSON] , 1938 року народження, з матеріалів справи не встановлено. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інформації про перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в тому числі з [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять, відповідних доказів позивачем не надано. Так само відсутні докази на підтвердження спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини. Водночас, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , тобто є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] . Відомостей про їх постійне проживання разом на час відкриття спадщини судом не встановлено. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Установивши, що право позивача на отримання у власність спадкового майна після померлого оспорюється, а також втрачено оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, суди дійшли обґрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання права власності) узгоджується з положеннями статті 392 ЦК України». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/14178/21 (провадження № 61-13169св22) зазначено, що: «подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем. Згідно із нормами глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Водночас, постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 19 вересня 2024 року № 40/02-31 у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна, належного [PERSON] , 1938 року народження, [PERSON] відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на подачу заяви про прийняття спадщини. З відкритого порталу Єдиний державний реєстр судових рішень встановлено, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 755/19630/21 за позовом [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А., [PERSON] , про визнання прийняття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати спадщину автоматично прийнятою [PERSON] за [PERSON] (дружина) на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України та надати додатковий строк позивачеві [PERSON] на подання заяви про прийняття спадщини за [PERSON] терміном три місяці. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності факту родинних зв`язків та недоведеності поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2023 року по справі № 755/19630/21 змінено мотивувальну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року. Так колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно відмовив у позові через недоведеність родинних відносин позивачки та спадкодавців. При цьому, слід відмітити, що недоведеність позивачкою родинних зв`язків з обома спадкодавцями, а також родинних зв`язків між самими спадкодавцями позбавляє [PERSON] права порушувати питання щодо спадкування [PERSON] майна після смерті [PERSON] . Також зазначено, що установивши недоведеність факту родинних зв`язків позивачки зі спадкодавцями, у суду першої інстанції не було правових підстав входити в обговорення питання прийняття позивачкою спадщини на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, а також поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки такі обставини не мають правого значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, суд першої інстанції правильно вважав, що позовні вимоги [PERSON] про визнання спадщини автоматично прийнятою [PERSON] після смерті [PERSON] не є належним способом захисту порушеного права позивачки, оскільки [PERSON] на час звернення до суду зі вказаним позовом помер, його цивільна правоздатність припинилась. У разі доведеності факту існування між [PERSON] та [PERSON] родинних зв`язків та дотримання строків для прийняття спадщини, належним способом захисту імовірно порушеного права позивачки є визнання права власності на відповідне спадкове майно. Таким чином, судом встановлено, що питання встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , в межах розгляду цивільної справи № 755/19630/21, не розглядалося. Отже, [PERSON] з вимогою про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті своєї матері [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , не зверталася. Водночас, з постанови Київського апеляційного суду від 25 січня 2023 року по справі № 755/19630/21 встановлено, що 22 травня 2019 року після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 4/2019. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у відкритті спадкової справи на підставі пропущення строку, встановленого законодавством для прийняття спадщини. Разом з тим, з постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 19 вересня 2024 року № 40/02-31 про відмову у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину вбачається, що [PERSON] повторно звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] . Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (див. постанову Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що: «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як уже зазначалось раніше, згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дiти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народженi пiсля його смертi, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на те, що позивач [PERSON] є рідною донькою та єдиним спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків - [PERSON] , [PERSON] , після смерті батька [PERSON] позивач оформила спадщину та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину, інших спадкоємців за законом та за заповітом щодо спадкового майна судом не встановлено, відповідач - Київська міська рада, своїх заперечень щодо позову не висловила, а також враховуючи обґрунтування позовних вимог, пояснення представника позивача - адвоката Коломайко М.О., про те, що позивач [PERSON] вважала, що батько [PERSON] прийняв та оформив спадщину після смерті [PERSON] , що свідчить про те, що позивач вчиняли дії щодо прийняття спадщини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Крім того, суд враховує, що позивач [PERSON] вчиняла дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті кожного зі своїх батьків, тобто як після смерті [PERSON] , так і після смерті [PERSON] . Після ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 25 січня 2023 року [PERSON] повторно звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А., отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 листопада 2024 року після смерті батька [PERSON] та відмову у вчиненні нотаріальної дії після смерті матері [PERSON] . Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, слід визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] .

Outcome: approved