Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем\~ [PERSON] , який помер [INFO] . Померлий [PERSON] 28.12.1993 року склав заповіт яким заповів заявнику все своє майно. Спадкоємці за законом, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Після смерті батька відкрилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS] . Заявник постійно проживав з батьком до дня його смерті, і після, тому необмежений строком на подання заяви про прийняття спадщини. Після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, заявник вимушено перемістився з м. Бахмут в с. Глодоси Новоукраїнського району. Враховуючи, що будинок батька, який зруйновано, є спадковим майном заявника, він має право отримати компенсацію за зруйноване майно, але йому потрібно завершити оформлення спадщини. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущен строк звернення з заявою про прийняття спадщини. На даний час м. Бахмут є окупованою територією, тому заявник позбавлений можливості, окрім як через суд встановити факт спільного проживання до дня смерті зі спадкодавцем. Ухвалою судді 27.03.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Заявник надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи\~Бахмутської міської військової адміністрації до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечив проти задоволення вимог. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьком заявника [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] , у місті Бахмут Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). У матеріалах справи міститься копія заповіту, складеного 28.12.1993 року, яким [PERSON] , заповідав все належне майно сину [PERSON] - заявнику по справі (а.с. 9). [PERSON] належав на праві особистої власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10-11). Згідно даних домової книги на зазначений будинок, заявник [PERSON] був зареєстрований в будинку батька (а.с. 12). До складу сім`ї померлого [PERSON] входив син [PERSON] , що підтверджується довідкою (а.с. 13). Заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON] так як нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 16), а довести факт проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник не може оскільки територія м. Бахмут є окупованою, а він ВПО с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного СудуУкраїнивід 30.05.2008 року №7 «Просудовупрактикуусправахпроспадкування»\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269\~ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, а в подальшому отримання компенсації за зруйнований будинок, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] на день смерті останнього, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Даний факт, за встановленням якого звертається заявник має юридичне значення, оскільки визначає його право спадкування і інакше, як у судовому порядку, не може бути встановлений, а отже вимоги заявника слід задовольнити.

Outcome: approved