Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

17 лютого 2025 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернулася до суду з позовом, предметом якого є: конфіскація у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області земельної ділянки [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) з кадастровим номером 4825182600:01:000:0203 площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, на підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації від 30.03.2005р. № 89 передано у власність земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 26.05.2005р. видано державний акт ЯА 073391 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825182600:01:000:0203 площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З Державного земельного кадастру слідує, що державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкту цивільного права проведена 26 травня 2005 року, земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності за відповідачкою на вказану земельні ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 10 вересня 2013 року за № 2672938. 08 січня 2014 року між [PERSON] , в інтересах якої на підставі довіреностей № 5-2776 від 31.07.2012р., № 54 АА 1953587 від 09.03.2016р. діяла [PERSON] , з одного боку, та ТОВ «Колос 2011», з другого боку, укладено договір оренди спірної земельної ділянки терміном на 3 роки, про що у Державному реєстрі речових прав 08.01.2014 р. вчинено запис №4203650, а 07 лютого 2017 року укладено додаткову угоду, якою дію договору продовжено ще на 10 років. Водночас, [PERSON] громадянство України у встановленому законодавством порядку ніколи не набувала, документи, що посвідчують таке громадянство компетентними органами їй ніколи не видавались, дана особа є громадянкою Російської Федерації та документована національним паспортом іноземця. Враховуючи ту обставину, що відповідачка має статус нерезидента та нею добровільно не відчужено земельну ділянку упродовж встановленого законодавством України річного строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Прокурор у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідачка є громадянкою Російської Федерації та власником земельної ділянкм сільськогосподарського призначення, яка нею отримана на підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації № 423 від 09.12.2005р., згідно з додатком 1. Відповідно до норм Земельного кодексу\~України вона зобов`язана була відчужити зазначену земельну ділянку протягом року з часу набуття її у власність. Оскільки відповідачка вимоги закону не виконала, спірна земельна ділянка підлягаює конфіскації. Представник головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Відповідачка та представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 2011", у судове засідання не з`явилися, про причин неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, на підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації № 89 від 30.03.2005р. набула у власність земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Судом також встановлено, що на підставі вказаного розпорядження 26 травня 2005 року [PERSON] видано державний акт серії та номер ЯА 073391 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825182600:01:000:0203 площею 6,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За змістом Державного земельного кадастру, державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 26.05.2005р., земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 10 вересня 2013 року за № 2672938. Судом також встановлено, що 08 січня 2014 року між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреностей № 5-2776 від 31.07.2012р., № 54 АА 1953587 від 09.03.2016р., та ТОВ «Колос 2011» укладено договір оренди спірної земельної ділянки терміном на 3 роки, про що у Державному реєстрі речових прав 08 січня 2014 року вчинено запис № 4203650, а 07 лютого 2017 року укладено додаткову угоду, якою дію договору поновлено ще на 10 років. За змістом документів, долучених державним реєстратором до реєстраційної справи № 168614848251 за об`єктом нерухомого майна - спірної земельної ділянки (довіреностей № 5-2776 від 31.07.2012р., № 54 АА 1953587 від 09.03.2016р., договору оренди земельної ділянки від 08.01.2013р. і додаткової угоди до нього від 07.02.2017р.), країною громадянства/реєстрації [PERSON] є Російська Федерація, а особу [PERSON] встановлено на підставі паспорту Російської Федерації № [NUMBER] , виданого ВВС Краснозерського району Новосибірської області 26 січня 2007 року, код підрозділу 542-024. При цьому, відомості щодо документування [PERSON] паспортом громадянина України відсутні. Згідно з відповіддю Головного Державної міграційної служби України в Миколаївській області № 4801.3.4-423/48.1-25 від 22 січня 2025 року встановлено, що [PERSON] паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на тимчасове або постійне проживання на території України не документувалася, інформація стосовно набуття/втрати громадянства України [PERSON] , а також про наявність у неї громадянства іншої держави в УДМС у Миколаївській області відсутня. З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] громадянство України у встановленому законодавством порядку ніколи не набувала, документи, що посвідчують таке громадянство компетентними органами їй ніколи не видавались, натомість остання є громадянкою Російської Федерації та документована національним паспортом іноземця (паспортом громадянина РФ). Згідно зі ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст. 41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі -ЗК України). У відповідності до ч. ч. 1-3 ст.\~1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 4 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22\~ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). За змістом ч.ч. 3-4 ст. 81\~ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Таким чином, з аналізу положень ст. ст. 22, 81 ЗК України можливо зробити висновок, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення на підставі цивільно-правових угод та прийняття спадщини, а на землі сільськогосподарського призначення лише шляхом прийняття спадщини, інших підстав для отримання земель сільськогосподарського призначення у власність даною категорією громадян не передбачено. З системного аналізу норм земельного законодавства можна зробити висновок, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянам України. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. «е» ст. 140\~ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. в ст.143\~ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 145\~ЗК України визначено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. За змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ураховуючи те, що право власності відповідно до ст. 125 ЗК України виникає після одержання власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку «добровільного» відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Суд, з урахуванням наведених норм матеріального права, оцінивши у відповідності до вимог ст.\~89\~ЦПК України надані сторонами докази і встановивши, що [PERSON] , як іноземець, набувши 26 травня 2005 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, дійшов висновку, що спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК України,\~а тому\~позовні вимоги\~прокурора є\~обґрунтованими та\~підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з такого. При зверненні з вказаними позовом прокурором в рахунок судового збору сплачено 3 633 грн з розрахунку (1 майнова вимога х 1,5%, але не менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року 1 х 3 028 грн х 0,8) та за заяву про забезпечення позову - 1\~211 грн 20 коп. (1 514 х 0,8). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а тому з відповідача на користь прокуратури слід стягнути судові витрати у розмірі 3\~633 грн 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved