Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , 1990 р.н., зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14.12.2022 року та ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 30.12.2022 року на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2019 р.н. з 3000 грн. (три тисячі) на 5000 грн. (п`ять тисяч) у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] , 23.06.2018 року вступила в шлюб з відповідачем, [PERSON] , 1990 р.н., 28.07.2023 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2019 р.н., який проживає разом з позивачкою. Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2023 року по цивільній справі № 554/10549/22 з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2019 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи з 28.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивача матеріальний стан змінився, оскільки: - зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, ліки та одяг, на оренду житла, комунальні послуги (позивачка і дитина ВПО); - у зв`язку з частими хворобами дитини та необхідністю у лікуванні, оздоровленні; - у зв`язку з розвитком творчих і розумових здібностей дитини. У цьому році дитина йде до першого класу. Це вже передбачає збільшення витрат та створює додаткове фінансове залучення з обох сторін на купівлю усього необхідного для гармонійного розвитку [PERSON] ; - у зв`язку із частими хворобами дитини, позивач була вимушена звільнитися з роботи. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~09.04.2025 року від відповідача надійшов відзив в обґрунтуванні якого вказав, що позивач не підтвердила належними, достатніми та допустимими доказами факт зміни обставин, що впливають на первинно визначений судом розмір аліментів, а саме зміну матеріального стану позивача, в результаті чого матеріальне забезпечення дитини погіршилось. \~ \~ \~ \~Варто врахувати, що роботодавцю надається компенсація витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні. Під час воєнного стану в Україні тим роботодавцям, які працевлаштовують ВПО, передбачена виплата 8000 грн. за кожного працевлаштованого. Ці кошти роботодавці зможуть витратити на оплату праці таких працівників. \~ \~ \~ \~Позивач є боржником у виконавчих провадженням за № АСВП: 76978344 та за № АСВП: 76978344, які було відкрито 27.01.2025р., а вже через 4 (чотири) дні 31.01.2025р. (в останній день звітного періоду) позивач звільнилась з роботи за угодою сторін (підстава: п.1 ст.36 КЗпП України), що свідчить про припинення отримання офіційних доходів, що унеможливлює періодичне відрахування боргу із заробітної плати боржника, шляхом направлення виконавчого документу до виконання роботодавцю (в порядку передбаченому ст.ст.68-70 ЗУ «Про виконавче провадження»). \~ \~ \~ \~На необхідність належного виконання обов`язку батька по утриманню сина, не чекаючи звернень позивача до суду та ухвалення судом рішення зобов`язального характеру, починаючи з моменту припинення ведення спільного господарства та проживання, відповідач почав добросовісно сплачувати фактичні аліменти. 17.04.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказувала, що відповідач разом з позивачкою є солідарним боржником за рішенням суду по справі № № 953/2019/24 від 04.10.2024 в сумі 698659 (шістсот дев`яносто вісім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок, додатково судовий збір у розмірі 6986,51 грн., по 3493 (три тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 25 копійок з кожного. Відповідач [PERSON] відсутній у реєстрах боржників. Позивачка була звільнена у зв`язку з частими хворобами дитини (що підтверджується наданими довідками) за угодою сторін, адже її характер роботи передбачав фізичну присутність на робочому місці. Записи у її трудовій книжці свідчать про те, що вона не ухилюється від солідарного утримання їхнього сина та сприяє покращенню рівня життя сина. Всебічно займається вихованням дитини та забезпечує всім необхідним. 28.04.2025 року від представника відповідача надійшла заява про доручення до справи документів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] , 23.06.2018 року вступила у шлюб з відповідачем, [PERSON] , 1990 р.н. 28.07.2023 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2019 р.н., який проживає разом з позивачкою. Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2023 року по цивільній справі № 554/10549/22 на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2019 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи з 28.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що у неї змінився матеріальний стан, оскільки з моменту ухвалення рішення відбувся стрімкий ріст цін, інфляція, постійне підвищення прожиткового мінімуму призвело до того що даних коштів не вистачає для утримання дитини. У постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі справа № 552/2073/23 зроблено висновок про те, що зміна сімейного стану позивача без підтвердження погіршення його майнового стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з урахуванням обставин справи, враховуючи інтереси дитини позивачки, яка має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави потрібно стягнути судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved