Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з даним клопотанням, в якому просить поновити строк подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 37500 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем. Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025р. частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] і стягнуто з відповідача на користь позивача 125000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; разом із позовною заявою представником позивача було подано заяву про продовження строків подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. 18.12.2023р. між позивачем та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» укладено договір про надання професійної правничої допомоги, згідно Додатку №1 до якого вартість послуг Адвокатського об`єднання по стягненні грошової компенсації за спричинену шкоду життю людей становить 30% від фактично стягнутої на користь клієнта грошової компенсації за спричинену шкоду. Професійна правнича допомога, обумовлена договором, надавалась адвокатом Лабиком Р.Р., який працює на посаді адвоката в Адвокатському об`єднанні. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом Адвокатського об`єднання Лабиком Р.Р. у справі надавалась професійна правнича допомога у виді, консультацій, зборі необхідних доказів, підготовці та поданні позовної заяви до суду, участі в судових засіданнях. Тому за вказану професійну правничу допомогу, позивач повинен сплатити Адвокатському об`єднанню 37500 грн, що становить 30% від присудженої судом суми в 125000 грн, і зазначена вартість адвокатських послуг повинна бути стягнута з відповідача позивачеві незалежно від фактичної сплати ним Адвокатському об`єднанню чи тільки має бути сплачена. Сторони та їх представники належним чином та своєчасно повідомлялись про дату, час і місце розгляду даного клопотання в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документу до їх електронного кабінету, а також додаткового засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмами, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, представник позивача в п.2 клопотання просить його розглядати в їх відсутність. Представник відповідача подала письмові заперечення на дане клопотання представника позивачки, в яких просить відмовити в стягненні з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 37500 грн, оскільки ці витрати не обгрунтовані, є фактично «гонораром успіху» та не співмірні зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і ціною позову, або ж у порядку п.5 ст.137 ЦПК України зменшити їх розмір. Також просить розглядати вказане клопотання без участі сторони відповідача. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених сторін та їх представників у відповідності до положень ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши зазначене клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Право кожного на професійну правничу допомогу гарантоване ст.59 Конституції України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст.30 даного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту (ч.1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч.2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3). Аналогічні положення викладені в ч.1-3 ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р. Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України, за якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, одним із принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Водночас процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин п.1, 2 ст.133, ч.2 ст.141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи. У ч.1-3 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК україни суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 137 ЦПК України). За ч.3 ст.141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вищезазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру. У розумінні приписів ч.5, 6 ст.137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21. Водночас у ч.3-5, 9 ст.141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial