Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 20 серпня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20 серпня 2002 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №63. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 08.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 30.04.2025 о 09 годині 00 хвилин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, вх.№2185 від 07.04.2025, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, вх.№2647 від 30.04.2025, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії актового запису про шлюб №63, [PERSON] 20.08.2002 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », 20.08.2002 видано свідоцтво, серія [NUMBER] , актовий запис №63 (а.с.7). Із копії паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , та витягу з реєстру територіальної громади №2025/004380953 від 03.04.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України та зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.3-5). Із копії актового запису про народження №19, встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , 05.03.2009 видано свідоцтво, серія [NUMBER] (а.с.8). Із відповіді №1271760 від 08.04.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.11). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням небажання сторін підтримувати подружні стосунки, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов є обґрунтованим і суд має підстави для розірвання шлюбу. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Як вбачається із копії актового запису про шлюб №63, відповідач [PERSON] після державної реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у своїй заяві, вх.№2647 від 30.04.2025, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити відповідачеві [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №NO42J3372M від 07.04.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: approved