Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання права на подання документів та зобов`язання до вчинення дій посилаючись на те, що їй та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/5 частині квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19 липня 1993 року. Вказана квартира складається з 5-ти кімнат, має загальну площу 68,2 кв. м, житлову - 40,1 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки 359306837 від 20.12.2023 року співласниками зазначеної вище квартири є (по 1/5 частки) неповнолітній [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] . 22.12.2023 року [PERSON] звернулася із листом до [PERSON] (матері неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] ), яким висловила намір подарувати належну їй 1/5 частини квартири [ADDRESS] , своїй матері [PERSON] , яка також є власником 1/5 частини вищевказаної квартири, та висловила прохання завернутись за дозволом до органів опіки та піклування на вчинення такого правочину. В подальшому позивачка самостійно звернулась до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради за отриманням дозволу на вчинення договору купівлі-продажу частини квартири, за наслідком якого рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.01.2024 №53 відмовлено в наданні дозволу [PERSON] на відчуження (укладення договору дарування) 1/5 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , співвласниками якої є (по 1/5 частки) та право користування якою належить неповнолітньому [PERSON] [INFO] , малолітній [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , оскільки відсутні документи, заяви кожного з батьків дітей та неповнолітнього, копій свідоцтва про народження дітей, паспортів громадянина України (або тимчасового посвідчення громадянина України, або паспортного документа іноземця), реєстраційних номерів облікової картки платника податків (у разі наявності), свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності), завірених відповідно до вимог законодавства. Не погоджуючись із таким рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради позивачка звернулась до суду. Ухвалою суду від 11.03.2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено у підготовче засідання в загальному провадженні. 19 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] , у якому заперечуються позовні вимоги. Ухвалою суду від 20 травня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 17.12.2024 року від представника органу опіки та піклування Хмельницької міської ради надійшли письмові пояснення щодо позову. В судове засідання представник позивача не з`явився проте, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/5 частині квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19 липня 1993 року. Вказана квартира складається з 5-ти кімнат, має загальну площу 68,2 кв. м, житлову - 40,1 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки 359306837 від 20.12.2023 року співвласниками зазначеної вище квартири є (по 1/5 частки) неповнолітній [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] . 22.12.2023 року [PERSON] звернулася листом до [PERSON] (метері неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] ), яким висловила намір подарувати належну їй 1/5 частини квартири [ADDRESS] , своїй матері [PERSON] , яка також є власником 1/5 частини вищевказаної квартири, та висловила прохання завернутись за дозволом до органів опіки та піклування на вчинення такого правочину. В подальшому позивачка самостійно звернулась до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради за отриманням дозволу на вчинення договору купівлі-продажу частини квартири, за наслідком якого рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.01.2024 №53 відмовлено в наданні дозволу [PERSON] на відчуження (укладення договору дарування) 1/5 частки у праві власності на спірну квартиру, оскільки відсутні документи, заяви кожного з батьків дітей та неповнолітнього, копій свідоцтва про народження дітей, паспортів громадянина України (або тимчасового посвідчення громадянина України, або паспортного документа іноземця), реєстраційних номерів облікової картки платника податків (у разі наявності), свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності), завірених відповідно до вимог законодавства. Частиною четвертою статті 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному власнику право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.7 статті 177 СК України батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Пунктом третім статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до пункту 67 Порядку провадження органами опіки та піклування, діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Відсутність заяви кожного з батьків малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , копій свідоцтва про народження дітей, паспортів громадянина України (або тимчасового посвідчення громадянина України, або паспортного документа іноземця), реєстраційних номерів облікової картки платника податків (у разі наявності), свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності), завірених відповідно до вимог законодавства - порушує права власника з урахуванням конституційних та конвенційних положень, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При здійсненні відчуження власником частини квартири права малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] не будуть порушені. Дарування частини квартири не вплине на обсяг цивільних прав та обов`язків малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] . Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд виходить з того, що відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини та осіб, які їх замінюють, вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. До осіб, що замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень СК України належать: 1) опікун (частина четверта статті 249 СК України); 2) піклувальник (частина четверта статті 249 СК України); 3) особа, що усиновила чи удочерила (частина четверта статті 232 СК України); 4) патронатний вихователь (стаття 255 СК України); 5) прийомні батьки (частина друга статті 256-2 СК України); 6) батьки-вихователі дитячого будинку (частина друга статті 256-6 СК України); 7) фактичний вихователь, особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (стаття 261 СК України). Відповідно до частини другою статті 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Отже, вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12, провадження № 61-6301св18. Системне тлумачення вказаних вище норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що органи опіки та піклування надають згоду на відчуження будинку, квартири, якщо таке відчуженння здійснюється батьками або особами, які їх замінюють. Враховуючи ту обставину, що ні позивач [PERSON] , ні третя особа [PERSON] не є, по відношенню до неповнолітніх батьками чи опікунами, то обов`язку отримання від органів опіки і піклування відповідного дозволу на вчинення правочину щодо відчуження частки квартири [ADDRESS] законом не передбачено. При цьому судом враховується, що третя особа [PERSON] уже є співвласником означеної квартири, відповідно права інших співвласників квартири, в тому числі неповнолітніх від вчинення такого правочину порушені не будуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваним рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.01.2024 №53 права позивача не є порушеними. Беручи до уваги обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення та в задоволенні позовних вимог[PERSON] про визнання права на подання документів та зобов`язання до вчинення дій, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають до стягнення з відповідача, оскільки в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed