Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить суд встановити факт родинних між ним та його матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] посилаючись на відсутність документів, які підтверджують цей факт та необхідність прийняття спадщини після смерті матері. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , що належало матері за життя на праві власності. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав усну рекомендацію щодо встановлення факту родинних відносин з матір`ю. Так, його мати [PERSON] з 29 листопада 1971 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , при укладенні шлюбу змінивши прізвище на « [PERSON] ». Дата розірвання шлюбу йому не відома, однак станом на час його народження мати перебувала під своїм дівочим прізвищем « [PERSON] », закінчивши в тому ж році середню освіту і отримавши атестат на прізвище « [PERSON] ». Однак в подальшому мати при незрозумілій для нього причині повернулась до шлюбного прізвище « [PERSON] », з яким прожила решту життя. Зазначені протиріччя унеможливлюють достеменно свідчити про їх родинні відносини у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження факту зміни прізвища матері після його народження, тому з метою оформлення спадкових прав, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. До суду надійшла заява представника заявника адвоката Мотрука В.І. про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету\~Саксаганської районної\~в місті\~ради заяви про розгляд справи за відсутності представника, письмових заперечень до суду не подав. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З матеріалів справи судом установлено, що згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] , виданого 18 серпня 1978 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5 копія свідоцтва). Разом з тим, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 29 листопада 1971 року, [PERSON] 29 листопада 1971 року уклала шлюб з [PERSON] , змінивши дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7 копія свідоцтва). Відомості про розірвання шлюбу [PERSON] відсутні, та згідно поданих до суду доказів, станом на дату народження заявника (1978 рік) прізвище його матері було дошлюбне « [PERSON] », що також підтверджується атестатом про отримання нею середньої освіти, виданого 22 червня 1978 року (а.с. 8 копія атестату) та заліковою книжкою за період навчання з 1976-1977 роки на ім`я « [PERSON] » (а.с. 9-11 копія залікової книжки). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 12 копія свідоцтва). У свідоцтві про смерть [PERSON] зазначено дату народження як [INFO] та місце її народження село Щучинці Жмеринського району Вінницької області, що повністю співпадає з наданою копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 21.12.1950 (а.с. 6 копія свідоцтва). Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої\~статті 1296 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статей\~1261-1265\~ЦК України,\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. У\~другу чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~рідні брати\~та сестри\~спадкодавця,\~його баба\~та дід\~як з\~боку батька,\~так і\~з боку\~матері. У\~третю чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~рідні дядько\~та тітка\~спадкодавця. У\~четверту чергу\~право на\~спадкування за\~законом мають\~особи,\~які проживали\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Установлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з цим заява підлягає задоволенню, оскільки саме наявність родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] породжує юридичні наслідки. Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved