Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

02 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій позивачка просить: Визнати бездіяльність товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» щодо невидачі [PERSON] копії наказу про звільнення протиправною. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) видати [PERSON] належним чином засвідчену копію наказу про її звільнення з 07 серпня 2023 року. Визнати бездіяльність товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» щодо невидачі [PERSON] письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні протиправною. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) видати [PERSON] письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення за період з 08 серпня 2023 року по 20 березня 2025 року у сумі 317902,48\~грн. (триста сімнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні 48 копійок. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за 2019 рік у сумі 6\~669,15 грн. (шість тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 15 копійок). Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за 2020 рік у сумі 11\~990,69 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 69 копійок). Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 25.09.2019 по 20.03.2025 у розмірі 10101,22 грн. (десять тисяч сто одна гривня 22\~копійки). Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 08.08.2023 по 25.09.2024 у розмірі 14 133,38 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять три гривні 38 копійок) Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) компенсацію за\~всі невикористані\~дні відпустки у сумі 64480,29 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень 29 копійок. Визнати протиправною бездіяльність товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» щодо ненарахування, необчислення та несплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої [PERSON] заробітної плати за період з 01 лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року, визначеної заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024\~року у справі № 522/17976/23. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченої [PERSON] заробітної плати за період з 01 лютого 2021 року по 07 серпня 2023\~року, визначеної заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12\~січня 2024\~року у справі № 522/17976/23 з дотриманням порядку, що визначений частиною першою статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI. Визнати бездіяльність товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» щодо подання уточненого податкового розрахунку відповідно до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 № 4 з вказівкою дати звільнення [PERSON] « [INFO] » та сум нарахованого та виплаченого [PERSON] доходу, визначеного заочним рішенням Приморського районного суду м.\~Одеси від 12 січня 2024\~року у справі № 522/17976/23 з розбивкою по місяцях протиправною. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул. 1 Карантинний острів, 1) подати помісячний уточнений податковий розрахунок відповідно до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 № 4 з вказівкою дати звільнення [PERSON] « [INFO] » та сум нарахованого та виплаченого [PERSON] доходу, визначеного заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024\~року у справі № 522/17976/23 з розбивкою по місяцях. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» (Код ЄДРПОУ 24961253, 73021, м. Херсон, вул.1 Карантинний острів, 1) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 50 000,00 грн. в якості компенсації моральної шкоди. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Одночасно з позовною заявою представником [PERSON] до суду подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачеві надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву. Судове засідання призначене на 16 січня 2025 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року витребувано від ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД»: копію наказу про прийняття [PERSON] на роботу до Херсонського державного заводу «Палада» у вересні 2019 року; належним чином оформлені розрахункові листи [PERSON] за період з дати прийняття її на роботу до 07 серпня 2023 року; копії наказів про відпустки [PERSON] за період з дати прийняття її на роботу до 07 серпня 2023 року; копії наказів (розпоряджень) про проведення [PERSON] компенсації за невикористані дні відпустки за період з дати прийняття її на роботу до дати підготовки відповіді; копію особової картки [PERSON] ; копію наказу про звільнення [PERSON] з 07 серпня 2023 року; підтвердження надсилання та отримання [PERSON] копії наказу про звільнення з 07 серпня 2023 року; довідку про середньомісячну та середньоденну заробітну плату [PERSON] . Зобов`язано Відповідача надати витребувані документи у термін до 13 січня 2025\~року. 13 січня 2025 року Відповідач надав до суду клопотання про продовження строку на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11\~грудня 2024 року у справі та відкладення судового засідання з огляду на те, що підприємство перебуває у зоні активних бойових дій, частина інформації, яка витребовується судом втрачена і потрібен час для її відновлення та підготовки грунтовного відзиву на позовну заяву. 17 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника Позивачки про збільшення позовних вимог. 19 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи разом з частиною документів, які витребовувались судом. 24 березня 2025 року до суду звернулася представник Позивачки з клопотанням про стягнення з Відповідача витрат [PERSON] на правничу допомогу, до якого долучені докази понесенеих витрат, опис наданих послуг. 25 березня 2025 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що: ним як роботодавцем наказ про звільнення Позивачки виданий та направлений їй засобами поштового звязку 17 березня 2025 року; заборгованість по заробітній платі з Відповідача на користь Позивачки вже стягнута рішенням Приморського суду м.Одеси від 12 січня 2024 року у справі № 522/17976/23-Е; з 16 серпня 2023 року наказом директора № 45/1-к з [PERSON] призупинено трудові відносини на підставі ст. 13 Закону України №2136- IX від 15.03.2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у звязку з чим з цього періоду на оплату опраці Позивачка права не має; вимоги про стягнення з Відповідача компенсації днів невикористаної відпустки вже були предметом попереднього позову [PERSON] до ТОВ «Паллада Шип`ярд» у 2023 році, рішенням Приморського суду м.Одеса від 12.01.2024\~року у справі № 522/17976/23-Е цій частині позивачу було відмолено; необгрунтованість вимог про компенсацію моральної шкоди. 03 квітня 2025 року від представника Позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій вона просила задовольнити позовну заяву з підстав, вказаних у ній. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання, призначене на 29 квітня 2025 року, з`явилась Позивачка. Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення Позивачки та її представника, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до відповідних відносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] з 24 вересня 2019 року працювала в Херсонському державному заводі «Палада», правонаступником якого стало ТОВ «Палада Шип`ярд», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . 03 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» із заявою про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з триваючим порушенням законодавства про працю, у задоволенні якої відмовлено. 12 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» про визнання трудових відносин припиненими. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року у справі № 522/17976/23 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» про визнання трудових відносин припиненими задоволено частково: - визнано відмову товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» від 10 серпня 2023 року № 98 у задоволенні заяви [PERSON] , [INFO] , від 03 серпня 2023 року про звільнення з 07 серпня 2023 року з посади головного економіста начальника планово-економічного відділу на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» законодавства про працю та умов колективного договору протиправною; - припинено трудові відносини між товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» та [PERSON] , [INFO] , з 07 серпня 2023 року; - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] , [INFO] , заробітну плату за період з 01 лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року у розмірі 239\~323 (двісті тридцять дев`ять тисяч триста двадцять три) гривні 32 (тридцять дві) копійки; - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] , [INFO] , компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 лютого 2021 року по 07 серпня 2023\~року у розмірі 37\~279 (тридцять сім тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок; - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД», на користь [PERSON] , [INFO] , в якості вихідної допомоги грошову суму у розмірі 38\~929 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок; - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду у розмірі 5\~000 (п`ять тисяч) гривень) 00 (нуль) копійок. - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] [INFO] , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 (шість тисяч) гривень 00 (нуль) гривень. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року у справі № 522/17976/23 залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17\~вересня 2024 року. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з засад (принципів) цивільного судочинтва є обов`язковість судового рішення. Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Спір між сторонами у справі виник щодо проведення процедури звільнення Позивачки на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12\~січня 2024 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17\~вересня 2024 року у справі № 522/17976/23. Процедура звільнення працівника унормована КЗпП України, відповідно до ч. 1 ст.\~47 якого роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. 19 березня 2025 року до суду на виконання ухвали про витребування доказів Відповдіачем надано копію наказу ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» № 171/2-к від 17 вересня 2024\~року, за підписом в.о. директора Максима Мельника, про звільнення [PERSON] , головного економіста начальника планово-економічного відділу з 07 серпня 2023 року у зв`язку з порушенням ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» законодавства про працю та умов колективного договору, за ч. 3 ст.\~38 КЗпП України. Тобто в частині видачі відповідного наказу Відповідачем процедура звільнення Позивачки на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12\~січня 2024 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17\~вересня 2024 року у справі № 522/17976/23, дотримана. Оцінюючи дотримання ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» інших етапів процедури звільнення Позивачки з посади головного економіста начальника планово-економічного відділу Товариства, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення про нараховані та виплачені [PERSON] суми при звільненні, як і докази того, що відповідне повідомлення було вручене Позивачці. Відповідачем не надано й достатніх та достовірних доказів на підтвердження вручення [PERSON] копії наказу ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» № 171/2-к від 17 вересня 2024\~року «Про звільнення [PERSON] ». Суд критично оцінює те, що 19 березня 2025 року до суду на виконання ухвали про витребування доказів Відповдіачем надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» про здійснення 17 березня 2025 року відправлення рекомендованого листа [PERSON] за адресою «73034, м. Херсон» за трек-номером 7300300736407, з інформації, наведеній у якому, неможливо встановити зміст вкладення у зазначене поштове відправлення. Позивачка отримання будь-якого поштового відправлення від Відповідача заперечує. За інформацією сервісу АТ «Укрпошта» для відстеження відправлень по Україні поштове відправлення за трек-номером 7300300736407 вручене відправнику 07 квітня 2025\~року. Суд також враховує, що згідно довідки Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси від 26 червня 2023 року № 5105-5002834028 [PERSON] взята на облік як внутрішньо перемішена особа, а її фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про неможливість отримання Позивачкою поштового відправлення, направленого за адресою у м. Херсон. З огляду на вищевикладене суд критично оцінює фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 17 березня 2025 року, наданий Відповідачем, в якості підтвердження надсилання [PERSON] копії наказу про звільнення та дотримання роботодавцем приписів ст. 47 КЗпП України. Таким чином, вимоги [PERSON] про зобовязання ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» видати Позивачці належним чином засвідчену копію наказу про її звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні підлягають задоволенню. Положеннями ч. 5 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вищевикладене дає підстави вважати, що саме на роботодавця покладений обов`язок забезпечити видачу працівнику копії наказу про звільнення у день його проведення. І лише належне виконання вимог ст. 47 КЗпП України може свідчити про відсутність його вини у невидачі копії наказу про звільнення у встановлений законом строк. Отже, наявні усі підстави вважати, що невиконання роботодавцем з його вини обов`язку щодо видачі працівнику в день звільнення копії відповідного наказу є визначеною законом підставою для виплати такому працівнику середнього заробітку за весь час затримки видачі копії наказу про звільнення. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення, право на отримання якого має Позивачка, суд зазначає наступне. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року\~№ 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. При цьому згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка, відповідно до п. 8 цього Порядку, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середню заробітну плату Позивачки у цьому випадку належить визначати виходячи з заробітної плати за червень 2023 року та липень 2023 року, як за місяці, які перебували події звільнення [PERSON] та недотримання роботодавцем обов`язку видати останній копію наказу про звільнення. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 522/17976/23, встановлено, що у червні 2023 року та липні 2023 року заробітна плата [PERSON] мала становити 16\~120,00 грн. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. ЄСПЛ зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21.10.2010 року). Згідно з рішенням ЄСПЛ від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням ЄСПЛ від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суди при розгляді спорів не можуть ставити під сумнів рішення судів, які набрали законної сили, та надавати цим рішенням правої оцінки, перевіряти їх правильність. У постанові Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі №\~140/6115/21 також йдеться, що на підставі аналізу положень статті 129 Конституції України, а також статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які визначають гарантії обов`язкового виконання судових рішень, Суд дійшов висновку, що\~преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили; преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. З огляду на вищезазначене суд критично оцінює надану Відповідачем довідку про доходи від 18 березня 2025 року № 82-д, з якої вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 355,13 грн., з огляду на те, що розмір нарахованого доходу Позивачки у період червня-липня 2023 року у довідці зазначений як 10\~400,00 грн., що суперечить судовим рішенням у справі № 522/17976/23. У червні, липні 2023 року при п`ятиденному робочому тижні кількість робочих днів склала 22 та 21 день відповідно. Середньоденна заробітна плата Позивачки становить: (16120,00+16120,00 грн) / (22+21 днів) = 749,77 грн. /день. Час вимушеного прогулу [PERSON] за період з 08 серпня 2023 року по 20\~березня 2025 року згідно наданих Позивачкою розрахунків становить 424 робочі дні. Отже середній заробіток [PERSON] за час затримки видачі копії наказу про звільнення становить: 749,77 грн. * 424 робочі дні вимушеного прогулу = 317 902,48 грн. з яких: 749,77 - середньоденна заробітна плата Позивачки; 424 дні кількість робочих днів за період з 08.08.2023 року до 20.03.2025 року. Суд зауважує, що відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08\~лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію. Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати. Суд доходить висновку, що вказане свідчить, що заробітна плата за час вимушеного прогулу, який, зокрема, пов`язаний з порушенням роботодавцем процедури звільнення, має бути стягнута з Відповідача на користь Позивачки за період з моменту початку порушення до момента його припинення фактично винесення судового рішення. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 квартала 2019 року по 4 квартал 2019 року, наданих у відповідь на запит в електронному вигляді від 05 липня 2024 року, вбачається, що за 4 квартал 2019 року [PERSON] нараховано 35 238,34 грн. в якості заробітної плати, а виплачено 31 169,19 грн., сума невиплаченої заробітної плати становить 4\~069,15 грн. У 4 кварталі 2019 року Позивачці нараховано також благодійну допомогу у сумі 2600\~грн., яка залишилась невиплаченою. Всього за\~2019\~рік сума\~невиплаченої заробітної\~плати склала\~6669,15\~грн. Судом з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 квартала 2020 року по 4\~квартал 2020 року, наданих у відповідь на запит в електронному вигляді від 05 липня 2024\~року, також встановлено, що за 1 квартал 2020 року сума невиплаченої заробітної плати Позивачки складає 3 925,19 грн., за 4 квартал 2020 року - 8065,50 грн. Всього за\~2020\~рік сума\~невиплаченої заробітної\~плати [PERSON] \~склала 11\~990,69\~грн. Суд критично оцінює твердження Відповідача про те, що на користь Позивачки вся заборгованість із заробітної плати стягнута рішенням Приморського суду м. Одеси від\~12\~січня 2024 року у справі № 522/17976/23-Е, з огляду на те, що вказаним судовим рішенням, серед іншого, стягнуто з ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] заробітну плату за період з 01 лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року. Жодних доказів того, що стягнута судом у справі № 522/17976/23-Е грошова сума є заборгованістю ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» із заробітної плати за весь період перебування Позивачки у трудових відносинах, Відповідачем не надано. Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідні суми були виплачені [PERSON] у день звільнення. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованими станом на 31 жовтня 2024 року, у серпні 2023 року Позивачка від Відповідача отримала 4973,91 грн. Відповідна інформація корелює з даними довідки про доходи [PERSON] № 82-д від 18 березня 2025 року, наданої Відповідачем. Згідно статті 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що з боку Відповідача дійсно існували порушення щодо виплати заробітної плати, а тому відповідні суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, підлягають стягненню з ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь Позивачки. Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17\~вересня 2024 року у справі № 522/17976/23, стягнуто з ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» на користь [PERSON] , [INFO] , заробітну плату за період з 01\~лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року у розмірі 239\~323,32 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01\~лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року у розмірі 37\~279,66 грн. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати працівникам провадиться компенсація втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159. Згідно п. 3 вказаного Порядку, компенсації підлягає грошовий дохід (разом із сумою індексації), який одержується у гривнях на території України та не має разового характеру, зокрема, заробітна плата. Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується (п. 7 Порядку № 159). Пунктом 5 Порядку закріплено, що нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. За приписами Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованої, але вчасно невиплаченої заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Згідно наданих Позивачкою розрахунків, вбачається, що розмір компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 25.09.2019 по 20.03.2025 становить10101,22 грн. Суд доходить висновку й про обгрунтованість вимог [PERSON] про стягнення з ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» компенсації втрати частини заробітної плати за період 2021-2023 рр. у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 08.08.2023 по 25.09.2024 у розмірі 14 133,38 грн. з огляду на те, що заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 522/17976/23 відповідна компенсація стягнута з Відповідача за період з 01\~лютого 2021 року по 07 серпня 2023 року, у той час як її проведення повязується з виплатою заборгованості із заробітної плати, яка проведена в рамках примусового виконання зазначених судових рішень 25 вересня 2024 року. Суд погоджується із проведеними Позивачкою розрахунками. Відповідач був наділений правом подати контррозрахунок, проте, не зробив цього. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 25.09.2019 по 20.03.2025 у розмірі 10101,22 грн., за період з 08.08.2023 по 25.09.2024 у розмірі 14 133,38 грн. Суд критично оцінює наказ від 16.08.2023 року № 45/1-к про призупинення дії трудового договору з [PERSON] як підставу відсутності у Відповідача обовязків, що випливають з відносин оплати праці. Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Суд приймає до уваги, що заочним рішенням Приморського суду м. Одеси від\~12.01.2024 року у справі № 522/17976/23-Е визнано припиненими трудові відносини між ТОВ «ПАЛЛАДА ШИП`ЯРД» та [PERSON] з 07 серпня 2023\~року, що посвідчує й факт припинення дії трудового договору, що виключає можливість призупинення його дії, оскільки сторони у трудових відносинах з 07 серпня 2023 року вже не перебували. Щодо вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Пунктом 2 ч. 1 ст. 8 7 Закону України «Про відпустки» закріплено, що працівникам з ненормованим робочим днем надається щорічна\~додаткова відпустка\~за особливий\~характер праці тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою. Тривалість такої відпустки для Позивачки визначена колективним договором як 4\~к.д. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки» за весь час відпустки до її початку, якщо інше не передбачено законодавством, трудовим або колективним договором працівникам виплачується заробітна плата. Судом з розрахункових листів ТОВ «Паллада Шип`ярд» встановлено, що за період з лютого 2021 року по липень 2023 року Позивачка знаходилась у відпустці у березні 2021\~року 4 дні; у квітні 2021 року 4 дні; у липні-серпні 2021 року 15 днів. У 2022, 2023\~роках відповідне право [PERSON] не було реалізовано. За період з 24.09.2019 року по 07.08.2023 року Позивачка не використала 83\~календарних дні щорічної основної та додаткової відпусток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відпустки» до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу). З огляду на те, що судом визнано право Позивачки на отримання компенсації за затримку видачі копії наказу про звільнення, період з 08 серпня 2023 року по 20 березня 2025 року зараховується до стажу роботи, який дає право на щорічну основну відпустку тривалістю 24 к.д. Суд погоджєуться з розрахунками Позивачки тривалості такої її невикористаної відпустки, яка дорівнює 39 к.д. За приписами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Сума компенсації [PERSON] за невикористану відпустку становить 64480,29\~грн. (528,52*122\~днів), де: 528,527 - середньоденна заробітна плата розрахована на основі ділення загальної суми заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді (193440:366) 122 днів не використаної щорічної основної та додаткової відпусток. Суд відхиляє доводи Відповідача про те, що відповідні вимоги [PERSON] вже були обєктом судовогорозгляду і в їх задоволенні судом відмовлено. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто для встановдення обгрунтованості доводів Відповідача належить встановити предмет та підстави позовів [PERSON] у цій справі та справі № 522/17976/23-Е. Позовом є звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Такі висновки наведені у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року в справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20). Суд зазначає, що не знайшли свого підтвердження матеріалами справи доводи Відповідача про те, що звернення [PERSON] до суду з вимогою про стягнення компенсації за всі дні невикористаної відпустки у 2023 році обумовлене тими ж підставами, що й відповідні позовні вимоги у справі № 522/21463/24, а також те, що предмет відповідних вимог є ідентичним. Таким чином суд доходить висновку про обгрунтованість вимог [PERSON] і в цій частині. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу що здійснює його збір та ведення обліку визначні Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 -VІ (далі - Закон №2464). Відповідно до ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Статтею 4 Закону №2464 визначений перелік платників єдиного внеску. Так, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Положеннями ч. 2 ст. 7 Закону №2464-VI передбачено, що для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована. Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул. Згідно з\~ч.\~5\~ст.\~7\~Закон №2464-VI\~єдиний внесок\~нараховується на\~суми,\~зазначені в\~частинах першій\~і другій\~цієї статті,\~незалежно від\~джерел їх\~фінансування,\~форми,\~порядку,\~місця виплати\~та використання,\~а також\~від того,\~чи виплачені\~такі суми\~фактично після\~їх нарахування\~до сплати. Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 12 січня 2024\~року, залишенм без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі №\~522/17976/23 визначено розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати Позивачки за період з 01.02.2021 по 07.08.2023 р., який не збігається з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 31.10.2024. Так за рішенням суду: - за березень 2022 року нарахована сума складає 16120 грн., а за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі ДРЗДСС) 3684,57\~грн.; - квітень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 3976,42 грн.; - травень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 3789,23 грн.; - червень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 3809,15 грн.; - липень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 3996,36 грн.; - серпень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 0 грн.; - вересень 2022 року нарахована сума16120 грн., за даними ДРЗДСС 0 грн.; - жовтень 2022 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 0 грн.; - листопад 2022 року нарахована сума16120 грн., за даними ДРЗДСС 4727,27 грн.; - грудень 2022 року нарахована сума16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - січень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - лютий 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - березень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - квітень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - травень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - червень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн.; - липень 2023 року нарахована сума 16120 грн., за даними ДРЗДСС 10400 грн. Відповідач є платником єдиного внеску як роботодавець, який використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, тому зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок за основним місцем обліку платника єдиного внеску, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством. Аналіз наведеного вище законодавства свідчить, що Позивачка у період з 24 вересня 2019 року по 07\~серпня 2023 року є застрахованою особою, а ТОВ «Паллада Шип ярд» - страхувальником-роботодавцем, який зобов`язаний здійснити нарахування на сплатити ЄСВ на суми заробітної плати, визначені заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 12 січня 2024 року, залишенм без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 522/17976/23. Аналогічна позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 10 серпня 2023\~року у справі № 380/19504/21. При цьому суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про зобов`язання Відповдіача нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 серпня 2023\~року по 26 листопада 2024 року у сумі 256 421,34 грн. з дотриманням порядку, що визначений частиною другою статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, з огляду на те, що за приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До моменту порушення права фізичної особи воно не може бути захищене судом. Щодо компенсації моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. При цьому позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Суд зауважує, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Страждання це відчуття фізичного болю, глибоких душевних мук, а не будь-яка негативна емоція (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17). Суд зауважує, що факт порушення трудових прав Позивачки встановлений заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі №\~522/17976/23, що має преюдиційне значення, яким підтверджена наявність протиправної поведінки ТОВ «Паллада Шип`ярд» у відношенні [PERSON] та вини Відповідача у заподіянні моральної шкоди. На підтвердження наявності завданої Позивачці моральної шкоди вона посилається на виражене запаморочення, потемніння в очах, мигтіння мушок перед очима, головний біль, нудоту, біль та виражену скутість у шийному відділі хребта, періодичне оніміння, скутість та обмеження рухів кінцівок, «скачки» артеріального тиску, втому, тривогу, занепокоєння, перепади настрою, короткочасний тривожний сон, гормональний збій, порушення функцій репродуктивної системи організму. У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22 йдеться, що для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Суд зазначає, що за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05\~грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги про стягнення в якості моральної шкоди грошової суми у розмірі 5\~000,00, яка на думку суду, відповідала б критеріям реальності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За ч. 3 ст. 137 ЦПУ України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 ст. 137 ЦПК України встановлює критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому частини 5-6 цієї статті встановлюють, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені увстановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц). З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2023 року між [PERSON] та адвокатом Бориченко К.В. був укладений договір № 41/23 про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до Договору від 25.11.2024 сторони домовилися змінити п. 1.1 Договору та викласти в редакції: «Предметом цього Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх питань захисту її трудових прав щодо завершення процедури звільнення на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 січня 2024 року у справі № 522/17976/23, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за 2019-2020\~роки, компенсацій, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором». Сторони домовились, що сума договору складає 10 000 грн, які Клієнт сплачує адвокату у повному розмірі до 20 січня 2015 року. 20.03.2025 сторонами Договору був складений та підписаний Акт приймання-передачі робіт (наданих послуг), відповідно до додатку № 1 до якого адвокат підготувала позовну заяву (на 20 арк., вартість роботи 4000 грн.), клопотання про витребування доказів (вартість роботи 500 грн.), клопотання про звільнення від сплати судового збору (вартість роботи 500 грн.), заяву про збільшення розміру позовних вимог (на 9 арк., вартість роботи 2000 грн.), брала участь у двох судових засіданнях (16.01.2025, 20.03.2025, вартість роботи 3000 грн.). Крім того, 18.01.2025 сторони склали Акт проведення розрахунку за Договором №\~41/23, відповідно до якого адвокат отримала від [PERSON] кошти в сумі 10\~000\~грн. Таким чином, оскільки представник Позивачки надала достатні, належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, сума витрат відповідає критеріям, встановленим ст.ст. 137 та 141 ЦПК України, обґрунтованих доводів щодо не співмірності витрат на правничу допомогу Відповідач не навів, тому суд вважає за можливе стягнути з Відповідачав витрати Позивачк на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Outcome: partial