Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Представник заявника адвокат Шеліпова Юлія Анатоліївна звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня1991 року. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Харкові. В період з 1989 року по 01.11.1996 року заявник навчався в Середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 157 м. Харкова. Дана обставина підтверджується листом Комунального закладу «Харківський ліцей № 157 Харківської міської ради» вих. № 01-26/218 від 30.08.2024 року. Згідно відповіді\~Комунального підприємства\~«Житлокомсервіс» вих.\~№ 7302/2/07-05\~від 23.07.2024\~року та\~доданих до\~неї копії\~картки форми\~А вбачається,\~що з\~грудня 1987\~року по\~02.10.1996\~рік заявник був зареєстрований у неповнолітньому віці разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується листом КП «Житлокомсервіс». У вересні 2024 року заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з письмовою заявою про перевірку належності до громадянства України, з метою подальшого документування паспортом громадянина України. Заявник ніколи не отримував та не має жодного паспортного документу. Заявнику було надано письмову відповідь № 6301.7-16110/63.2-24 від 26.09.2024 року з посиланням на «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006), а саме на п. 7, 8 та 9. Окрім цього, заявнику було запропоновано звернутись до територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України за місцем проживання для з`ясування обставин. Надана відповідь підтверджується листом . В процесі звернення до територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, в усній формі заявникові було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання у неповнолітньому віці на території України та пройти процедуру набуття громадянства України. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявникові для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України. У [PERSON] , не має будь-якої іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт його постійно проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). На підставі викладеного просить суд заяву задовольнити та встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою Московського районного суду від 26 лютого 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні. 09.04.2025 року від Салтівського відділу у м. Харкові Головного Управління Державної міграційної служби України у Харківській області надійшов відзив на заяву [PERSON] , відповідно до змісту яких представник заінтересованої особи зазначає про те, що надані заявником документи є безспірними, належними доказами підтвердження факту постійного (безперервного) його проживання на законних підставах на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тому при розгляді справи покладалися на розсуд суду. В судовому засіданні 22.04.2025 заявник та його представник адвокат Шеліпова Ю.А., вимоги заяви підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в заяві. Заявник пояснив, що він дійсно народився в Харкові, де проживав разом із своїми батьками: Проживали вони в [ADDRESS] з 1987 по 1996 рік, потім батьки почали зловживати алкоголем, продали квартиру а переїхали в с. Соколове Харківської області, де проживали без реєстрації. Заявник працював в колгоспі з 1998 по 2002 рік. Оскільки у них не було прописки він зміг гробити своєчасно паспорт громадянина України. Тому, просив суд задовольнити його заяву та встановити юридичний факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. Представник заявника додатково зазначила, що заявник народився в 2 квітня 1983 року та станом на 24 серпня 1991 року він був ще дитиною і разом із своїми батьками проживав в м. Харкові. Навчався у Середній загальноосвітній школі № 157 м. Харкова з 1989 по 1996 рік. Підтвердити факт проживання у м. Харкові може свідок: [PERSON] , [INFO] , який є дядьком заявника, та ті письмові докази, які додані до заяви про встановлення юридичного факту. Просила суд задовольнити заяву [PERSON] в повному обсязі. Представник Салтівського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області Щербакова І.А., підтримала доводи, викладені в письмових поясненнях на заяву, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. В судовому засіданні був також допитаний свідок [PERSON] , [INFO] , який пояснив суду, що він є рідним дядьком заявника [PERSON] . Зазначив, що може підтвердити факт проживання його племінника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначив, що племінник з народження проживав у м. Харкові, коли його брат з дружиною отримали квартиру проживали в [ADDRESS] , а у 1996 році переїхали до с. Соколове Харківської області з того часу не спілкувалися, з племінником почав спілкуватися з 2023 року. Заслухавши осіб, які беруть участь в розгляді справи, пояснення свідка, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні норми закону викладені і в ст. ст.\~15,\~16 ЦК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). В графі «батько» зазначений [PERSON] , в графі «мати» [PERSON] . \~ \~ \~ \~В період з 1989 року по 01.11.1996 року [PERSON] навчався в Середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 157 м. Харкова. Дана обставина підтверджується листом Комунального закладу «Харківський ліцей № 157 Харківської міської ради» вих. № 01-26/218 від 30.08.2024 року. (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Згідно відповіді\~Комунального підприємства\~«Житлокомсервіс» вих.\~№ 7302/2/07-05\~від 23.07.2024\~року та\~доданих до\~неї копії\~картки форми\~А вбачається,\~що з\~грудня 1987\~року по\~02.10.1996\~рік заявник був зареєстрований у неповнолітньому віці разом з матір`ю [PERSON] , сестрою [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13-14). У вересні 2024 року заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з письмовою заявою про перевірку належності до громадянства України, з метою подальшого документування паспортом громадянина України. Заявнику було надано письмову відповідь № 6301.7-16110/63.2-24 від 26.09.2024 року з посиланням на «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006) (надалі за текстом Порядок), а саме на п. 7, 8 та 9. Окрім цього, заявнику було запропоновано звернутись до територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України за місцем проживання для з`ясування обставин. (а.с. 15-16). Під час звернення до територіального підрозділу Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, в усній формі заявникові було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання у неповнолітньому віці на території України та пройти процедуру набуття громадянства України. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. До таких інших фактів, із якими пов`язано виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, законодавство віднесло факт, що породжує право особи на набуття громадянства України, зокрема - факт постійного проживання на території України. Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати\~Закон України «Про громадянство України»\~та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у відповідності до яких громадянами України є громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»\~проживали в Україні і не були громадянами інших держав. При застосуванні законодавства про громадянство слід відрізняти правові конструкції - набуття громадянства та встановлення належності до громадянства. Підстави набуття громадянства України встановлено у статті 6 Закону про громадянство. Громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням. Відповідно до пунктів 7, 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27березня 2001року №215, встановлення належності до громадянства України стосується: \~ \~ \~ \~а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; \~ \~ \~ \~б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; \~ \~ \~ \~в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. \~ \~ \~ \~Для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування. З наведеного слідує, що якщо метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1, 2 статті 3 Закону України «Про громадянство України», предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року. У разі коли метою особи, яка звертається до суду для встановлення юридичного факту, є оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, предметом судового розгляду може бути заява такої особи про встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року не має юридичного значення у такому випадку. Зі змісту заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, відомо, що заявник з метою встановлення належності до громадянства України, звернувся до суду та просив встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). З огляду на те, що інший спосіб, ніж звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання особи на території України для встановлення належності до громадянства України, не передбачено, заявник правильно звернувся до суду для встановлення такого факту. На підтвердження своїх вимог заявник надав до суду, зокрема, свідоцтво про народження, лист Комунального закладу «Харківський ліцей № 157 Харківської міської ради» вих. № 01-26/218 від 30.08.2024 року, відповідь Комунального підприємства «Житлокомсервіс» вих. № 7302/2/07-05 від 23.07.2024 року та додану до неї копію картки форми А. Окрім цього, поясненням свідка, наданих в судовому засіданні під присягою, також беззаперечно підтверджено факт проживання малолітнього [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначеними доказами підтверджується факт, що станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] проживав на території України разом із своїми батьками. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку, неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника конкретні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України\~судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved