Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу. В вересні 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] та [PERSON] батьками позивачки. Шлюб між ними розірвано 29 квітня 2009 року. Виконавчим листом Шахтарського міськрайонного суду Донецької області № 2-767/2010 про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що набрав чинності 19.02.2010 року було прийнято рішення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2009 року, тобто з дня звернення до суду і до 18 вересня 2024 року, тобто до повноліття дитини. Водночас, рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/1789/18 від 17 грудня 2019 року позовну заяву [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Таким чином, розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на підставі виконавчого листа від 13.08.2010 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області № 2-767/2010 про стягнення на користь [PERSON] аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку було зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Строк на який було призначено стягнення аліментів ( до досягнення дитиною повноліття), станом на дату подання позовної заяви минув і відповідно виплата аліментів була припинена. [INFO] позивачка досягла повноліття. Однак і надалі потребує матеріальної допомоги і підтримки з боку батька. Враховуючи, що позивачка не працює, продовжує навчання на І курсі у Ірпінському фаховому коледжі економіки та права, за денною формою навчання, фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб, виникла необхідність відновлення виплати аліментів. Щорічна вартість освітньої послуги на рік становить 30\~000,00 грн, загальна вартість навчання за три роки 90\~000,00 грн. До того ж, позивачка з вересня 2022 року отримує АСІТ терапію і відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 вересня 2024 року потребує продовження лікування АСІТ терапії та спостереження в алерголога. Дане лікування є дороговартістним і довготривалим, оскільки лікування алергенів специфічною імунною терапією (лише один епізод) коштує 13\~200,00 грн, також варто врахувати і вартість консультацій у лікаря алерголога, яка коштує 650,00 грн. На даний час позивачка не працює у зв`язку із здобуттям вищої освіти, тому не має постійного і стабільного доходу. Відповідач працевлаштований та має змогу допомагати позивачці з метою отримання нею освіти. Також, відповідач володіє на праві приватної власності двокімнатною квартирою, загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м. на підставі договору дарування від 20.03.2013 року. Від попереднього шлюбу, відповідач має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] і сплачує на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх доходів. З урахуванням викладеного, вважає, що доцільним буде стягнути на користь позивачки аліменти на період її навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача, адвокат Новіцька І.Л., через канцелярію суду надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Корнєва Д.І., 22 жовтня 2024 року надала відзив на позовну заяву та 24 березня 2025 року доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідач по справі працює в філії «Відокремлений підрозділ» «Аварійно - технічний центр» АТ «НАЕК «Енергоатом». На період військового стану і до його закінчення відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується Наказом №52-к від 10.02.2025. Єдиним джерелом доходу відповідача є пенсія по інвалідності, яка на даний час становить 11499,98 грн, що підтверджується довідкою про доходи №4391193045392377. Стан здоров`я відповідача значно погіршився та згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №933 йому встановлено діагноз: двобічний диспластичний коксартроз ІІ-ІІІ ступенів у стадії загострення з права. Стійкий больовий синдром. Комбінована контрактура обох кульшових суглобів (згинання 0 розгинання 0, відведення 0). ПВХ 2 ступеня. Також показано ендопротезуваиня кульшових суглобів, (приблизна вартість ендопротезуваиня становить 50 - 60 тисяч гривен), приблизна вартість одного кульшового суглобу становить 100-120 тисяч гривен, вказане втручання вкрай необхідне відповідачу, оскільки без операції він не зможе пересуватися на власних ногах. У відповідача на даний час є двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку; з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто на утримання дитини стягується 1916,66 грн. це становить 1/6 частину від доходів відповідача, а саме від 11499,98 грн. [INFO] у відповідача народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час сину відповідача 3 місяці, дружина відповідача здійснює догляд за новонародженою дитиною. Згідно норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей незалежно від його доходів та можливості, тобто, на утримання малолітнього сина відповідач обов`язково повинен надавати як мінімум також 1/6 час гину своїх доходів на утримання сина, що також становить 1916.66 грн. На утримання дружини, яка здійснює догляд за новонародженою дитиною, відповідач повинен сплачувати також аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, як компенсацію за втрату дружиною можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та працювати, що також становить 1916.66 грн. Загалом,\~згідно всього\~вищевикладеного,\~можемо зазначити,\~що розмір\~доходів відповідача\~становить 11499,98 грн щомісячно.\~Обов`язкові\~платежі:\~аліменти на\~утримання малолітніх\~дітей та\~дружини у\~розмірі 1/6\~частини на\~кожного,\~що становить:\~1916,66\~грн.\~*3\~=\~5749,98\~грн щомісячно.\~Тобто,\~залишок доходів\~відповідача становить\~11499,98\~ 5749,98=5750,00\~грн рівно половина всіх видів заробітку. На ці грошові кошти, а саме на 5750,00 грн. відповідачу необхідно сплачувати комунальні послуги, купівлю продуктів харчування, а також проходити лікування. Матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання у відповідача не має, оскільки він сам потребує матеріальної допомоги у зв`язку із обставинами, які склалися у його житті. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У відповіді на відзив , який надійшов на адресу суду 28 жовтня 2024 року представник позивача вказує, що якщо батько або мати є інвалідами ІІ або ІІІ групи, але в довідці про їх стан здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатними, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставою для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання. Крім того, довідка з Пенсійного фонду про отримання пенсії з інвалідності, сама по собі не є підтвердженням того, що у відповідача це єдине джерело доходу ( постанова Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 760/17457/16-ц). Відповідач зазначає, що він виплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття на підставі виконавчого листа Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2019 року. У той же час, відповідач вказує, що його дружина [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , проживають разом з ним у квартирі [ADDRESS] . звідси випливає, що з моменту призначення аліментів змінились обставини їх виплати, дитина почала фактично проживати з платником аліментів, що суперечить положенням ст. 181 СК України. У силу того, що [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю та батьком однією сім`єю, відповідач забезпечує її усім необхідним, є підстави припинити виплату аліментів на користь дитини, оскільки відповідач і так її утримує. Окрім того, відмова у стягненні аліментів у зв`язку із виплатою аліментів іншій дитині є дискримінацією, оскільки не можна надавати перевагу одній дитині над іншою та утримувати лише одну, з будь яких підстав. Більш того, якщо відповідач має змогу утримувати одну дитину, то позиція його щодо «залишення без засобів для існування» не відповідає фактичним обставинам справи. Заперечення відповідачем свого обов`язку по утриманню повнолітньої дочки до досягнення нею 23 річного віку є перешкодою для реалізації дитиною свого конституційного права на освіту та перешкоджає її інтересам. Відповідач має можливість надати матеріальну допомогу позивачці, оскільки є працездатним, має постійне місце роботи та отримує пенсію, а його твердження про залишення без засобів для існування є ні чим іншим, як ухиленням від виконання свого передбаченого законодавством обов`язку. Відповідач через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.10). [PERSON] навчається на ІІ курсі денного відділення Ірпінського фахового коледжу економіки та права, за спеціальністю « Право». Дата закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.17). Щорічна вартість освітньої послуги на рік становить 30\~000,00 грн, загальна вартість навчання за три роки 90\~000,00 грн ( а.с.15,16). Оскільки, [PERSON] навчається на денній (стаціонарній) формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач має постійне місце роботи, є пенсіонером, його доход за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року становить 62\~099,90 грн (нарахована пенсія), на утриманні має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебуває у відпустці без збереження заробітної плати в період з 13.02.2025 по 08.05.2025. Має захворювання двобічний диспластичний коксартроз ІІ-ІІІ ступенів у стадії загострення з права. Стійкий больовий синдром. Комбінована контрактура обох кульшових суглобів (згинання 0 розгинання 0, відведення 0). ПВХ 2 ступеня. \~ \~ \~ \~Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що позивачка досягла повноліття та продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги (аліментів), а відповідач спроможний надавати таку допомогу, проте добровільно не виконує цей обов`язок. Позиція суду. Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Сімейного кодексу України (СК України). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, місця проживання за місцем знаходження навчального закладу. Судом встановлено, що [PERSON] , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку. Також, судом під час розгляду справи враховується позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 21.02.2018 року (справа №\~208/3075/16) у справах щодо призначення, зміни, стягнення аліментів. Так, відповідно до висновків Верховного Суду витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина та за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі №\~308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) та від 01 серпня 2018 року у справі №\~539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, з урахуванням наявності у відповідача неповнолітніх дітей, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначені розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулася до суду 30.09.2024, то аліменти мають бути присуджені з дня його звернення до суду з позовом, тобто з 30.09.2024. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, необхідно допустити до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи. З урахуванням встановленого, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті [PERSON] судового збору у розмірі 1280,20 грн., слід компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. \~ \~ \~ \~До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача надано копію договору № 57/24 про надання правничої допомоги від 16.09.2024 року, копію ордеру серії АІ № 1714084, копію додатку № 1 до договору № 57/24 про надання правничої допомоги від 16.09.2024 року, згідно п.2.1 якого вартість послуг, що передбачені п.1.1-1.4 даного додатку № 1 становить 10\~000,00 грн, п. 3.1 передбачено, що клієнт зобов`язаний сплатити 100% вартості послуг, що передбачені п. 2.1 даного додатку № 1 в момент укладення договору. За приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20. \~ \~ \~ \~Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами (представником позивача не надано суду доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а саме: детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, оскільки додатком № 1 до договору № 57/24 про надання правничої допомоги від 16.09.2024 року передбачена оплата послуг в момент укладення договору), суд дійшов висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial