Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] адвокат Цуркан В.І. звернувся до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11500 грн. Вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.03.2025 № 583/4984/24 (2/583/95/25) відмовлено у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] , треті особи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором. За час судового розгляду до суду доводилося про наявність судових витрат у сторони відповідачки, в тому числі за правничу допомогу в сумі до 15000.00 грн, про що повідомлялося заявою від 08.11.2024 про повідомлення щодо судових витрат сторони відповідача (в порядку ст.134 ЦПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс відповідач і які очікував понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції складає до 11500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Фактично за правничу допомогу адвоката сплачено 11500 грн. Відповідно до акту приймання передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу з детальним описом за умови витрачення кількогодин за правничу допомогу на суму (10.10 х 1040) = 10504 грн, враховуючи домовленість та фактичну оплату в розмірі на суму 11500.00 грн, за основу приймається фактично витрачена сума оплати за правничу допомогу в розмірі 11500 грн. Підлягають врахуванню витрачений час на судові засідання та підготовка процесуальних документів та заяв, клопотань по суті судового спору. На підставі наведеного просить здійснити розподіл фактично понесених судових витрат за наслідками розгляду та вирішення позовної заяви у цивільній справі Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/4984/24 (2/583/95/25). В судове засідання учасники справи не з`явилися. Вивчивши заяву, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого. Встановлено, що Охтирський міськрайонний суд Сумської області 13.03.2025 ухвалив рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] , треті особи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено (Т.2 а.с.29-33). 17.03.2025 через підсистему\~«Електронний суд»\~представник [PERSON] адвокат Цуркан В.І. звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із заявою про розподіл фактично понесених судових витрат, в якій просив стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи за професійну правничу допомогу адвоката в сумі 11500 грн ( Т.с. 2 а.с. 35-37). Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.8 ч.2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається із заяви про повідомлення щодо судових витрат сторони відповідача в порядку ст. 134 ЦПК України, представник відповідача адвокат Цуркан В.І. довів суду про наявність судових витрат сторони , які складаються до 15000 грн витрат на правничу допомогу та витрат, які пов`язані з розглядом судової справи ( Т.с. 1 а.с. 107). Відповідно до п. 17 Договору про правничу допомогу від 07.11.2024, укладеного між адвокатом Цурканом В.І. та клієнтом [PERSON] , гонорар за правничу допомогу за погодинним тарифом ( 60 хвилин часу) у розмірі 1040, 00 грн, що дорівнює ( але не менш з урахуванням року застосування) 13% від розміру місячного розміру місячного розміру мінімальної заробітної платина час виконання замовлення ( за основу приймається визначений законодавством розмір мінімальної заробітної плати на відповідний рік ( з 01.04.2024 = 8000 грн х 13% = 1040, 00 грн) (Т.с. 2 а.с. 43 44). Згідно з актом приймання передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 15.03.2025 загальна сума за кількогодинами становить 10504 грн ( Т.с. 2 а.с.39 41). Як вбачається з розрахункової квитанції, [PERSON] оплатила за надання правничої допомоги адвокату Цуркану В.І. суму 11 500 грн ( а.с. 42). Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір, доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Встановлено, правова допомога [PERSON] у суді надавалася адвокатом Цурканом В.І. на підставі ордеру від 15.10.2024. Представником відповідачки до заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат було надано: ордер; договір про правничу допомогу від 07.11.2024; акт приймання передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 15.03.2025; розрахункову квитанцію, згідно з якою [PERSON] сплатила адвокату Цуркану В.І. за надання професійної правничої допомоги у справі №583/4984/24 11500 грн. Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 вказала, що\~при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки\~підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу\~конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Враховуючи складність справи, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог\~\~ТОВ «Юніт Капітал» було відмовлено, враховуючи час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що позивач не надав будь яких заперечень проти стягнення витрат на правову допомогу у суді, суд дійшов висновку про стягнення з\~\~ТОВ «Юніт Капітал» на користь\~ [PERSON] витрати на правову допомогу, однак у розмірі 10504 грн, що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також підтверджені актом приймання передачі ( звіту ) виконаних робіт за договором про правничу допомогу ( детальний опис) від 15.03.2025 саме на цю суму. За таких обставин, враховуючи викладене, заява представника відповідача - \~адвоката Цуркана В.І. про розподіл фактично понесених судових витрат підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial