Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

21.02.2024 до суду надійшла заява [PERSON] , вимоги якої в процесі розгляду справи заявник уточнила, та просить оголосити померлим свого сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження: серія [NUMBER] , видане першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце народження: місто Харків, який зник безвісти [INFO] у с. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби та під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що [PERSON] був військовослужбовцем та 26.11.2022 під час безпосереднього зіткнення з противником з боку Збройних Сил Російської Федерації в населеному пункті Кліщіївка Донецької області під час артилерійського обстрілу зник безвісти. Місце загибелі військовослужбовця є територією ведення бойових дій, що підтверджується Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309, згідно з яким затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», до якого станом на час подання заяви було віднесено Донецьку область Бахмутський район, Бахмутської територіальної громади, с. Кліщіївка. Через викладені обставини та неможливість у позасудовому порядку вирішити своє питання, заявник звернувся за захистом своїх прав до суду. Оголошення померлим сина заявника необхідно задля отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця. 04.03.2024 згідно ухвали судді Київського районного суду м.Харкова, постановлено заяву про встановлення факту смерті прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглянути за правилами окремого провадження. Ухвалою від 22.04.2024 за клопотанням представника зацікавленої особи постановлено ухвалу про витребування доказів: витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України дані про те, чи перетинав громадянин України [PERSON] , [INFO] , державний кордон (із зазначенням де та коли) у період часу з 24 лютого 2022 року по теперішній час; витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області відомості про доходи [PERSON] , [INFO] , за 2022-2024 роки, витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відомості про зміну прізвища чи актовий запис про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , витребувано відомості від Інформаційного центру ГУ НП України в Харківській області про судимість [PERSON] , [INFO] за період з 24.02.2022 до теперішнього часу, витребувано відомості\~від Головного\~управління державної\~міграційної служби\~України в\~Харківській області про те чи документовано [PERSON] , [INFO] паспортом громадянина України для виїзду за кордон за 2022-2024 роки, витребувано з Восьмої Харківської міської державної нотаріальної контори відомості про наявність спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , або інформацію про місце заведення спадкової справи. На виконання вимог суду надійшли витребувані відомості. 21.05.2024 на адресу суду надійшла письмова заява представника заявниці [PERSON] , адвоката Кайдашова В.С. про уточнення заявлених вимог. Ухвалою від 04.06.2024 постановлено прийняти до розгляду заяву представника заявниці [PERSON] , адвоката Кайдашова В.С. про уточнення заявлених вимог. 11.09.2024 представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України направив на адресу суду клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №755/11021/22. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 року провадження по вказаній справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №755/11021/22. Ухвалою від 07.01.2025 судом поновлено провадження по вказаній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник заявника в поданій до суду заяві просив суд задовольнити заяву, її розгляд проводити за відсутності заявника та його представника. Зацікавлені особи, їх представники в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомили належним чином. Враховуючи подання наявність письмових пояснень щодо предмету розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.05.1972 між заявником [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу заявник має сина: [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження: серія [NUMBER] , видане першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). [PERSON] був військовослужбовцем та 26.10.2022 під час безпосереднього зіткнення з противником з боку Збройних Сил російської федерації в населеному пункті Кліщіївка Донецької області під час артилерійського обстрілу зник безвісти. Як вбачається з наданих доказів, актом службового розслідування були встановлені наступні обставини: 26 листопада 2022 року, близько 10 години 30 хвилин, з боку збройних сил російської федерації було здійснено артилерійський обстріл вищевказаної позиції із застосуванням ствольної артилерії та мінометів 120 мм калібру. Під час активної фази бойових дій військовослужбовці ЗСУ, з додержанням заходів особистої безпеки, зайняли більш безпечні місця та приготувалися виконувати обов`язки військової служби. Під час ворожого артилерійського та мінометного обстрілів військовослужбовці в/ч [NUMBER] були свідками влучання та розривів артилерійських снарядів на ділянці місцевості де перебував [PERSON] . Свідків та очевидців того що він залишив свою позицію або звертався за допомогою, встановлено не було. Були проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місцезнаходження останнього, але позитивного результату отримано не було.(а.с.15-39) Зазначається, що військовослужбовець позитивно характеризується за місцем служби. Інформації, що він знаходиться у полоні, на лікуванні або обліковується як загиблий (померлий), до військової частини не надходило. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Згідно представлених доказів, під час проведення розслідування були відібрані пояснення військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] , які знаходилася разом з [PERSON] під час виконання бойового завдання. В поясненнях зазначено, що вони спільно з [PERSON] виконували бойове завдання, о 10 годині 30 хвилин розпочався обстріл із застосуванням артилерійського та мінометного озброєння, а також бронетанкової техніки і стрілецьких підрозділів збройних сил російської федерації. Вони були свідками того, що під час активної фази обстрілів снаряди влучали та розривалися на ділянці місцевості, де виконував завдання [PERSON] . Ніхто не бачив щоб він залишав територію даного спостереженого пункту. Після цього дану ділянку було тимчасово окуповано збройними силами російської федерації. Наразі [PERSON] та [PERSON] виконують бойові завдання, тому як свідки в суді вони не можуть виступити, але при цьому судом беруться до уваги їх письмові пояснення, які були надані ними особисто під час службового розслідування. На підтверджень обставин загибелі заявником надано та досліджено судом акт службового розслідування №5355 від 14.07.2023; сповіщення №551; сповіщення сім`ї № 017/11; рапорт командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] капітана [PERSON] ; витяг Наказу про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти сержанта [PERSON] №56; витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] №326 від 17.11.2022; витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] №327 від 28.11.2022; 8. Витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] №339 від 30.11.2022; витяг Наказу про підсумки службового розслідування; пояснення солдата [PERSON] ; пояснення сержанта [PERSON] ; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20231205-400. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19. Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, яка загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошених громадянина померлим. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, які в сукупності свідчать про те, що 26\~листопада 2022 року, близько 10 години 30 хвилин, з боку збройних сил російської федерації було здійснено артилерійський обстріл вищевказаної позиції із застосуванням ствольної артилерії та мінометів 120 мм калібру. Під час ворожого обстрілу військовослужбовці військової частини [NUMBER] були свідками події щодо влучання та розривів артилерійських снарядів на ділянці місцевості, де перебував [PERSON] . Свідків та очевидців, які бачили, що [PERSON] залишав вищевказану позицію або звертався за допомогою, встановлено не було. Проведені заходи, спрямовані на встановлення його місцезнаходження позитивного результату не принесли. Враховуючи позитивну характеристику [PERSON] , його визнано зниклим безвісти у зоні бойових дій за особливих обставин, пов`язаних із активними бойовими діями на ділянці місцевості в районі населених пунктів Андріївка та Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Інформації та документів відносно того, що сержант [PERSON] знаходиться у полоні, на лікування у медичних закладах України або обліковується як загиблий (померлий), до військової частини [NUMBER] не надходило. Таким чином, існують обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи, тобто. Надані докази у своїй сукупності не свідчать про смерть [PERSON] , а лише про обґрунтоване припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Ухвалою Київського районного суд м. Харкова від 12.09.2024 року провадження по вказаній справі було зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №755/11021/22. Дана справа розглянута, тому підлягає врахуванню. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 розглянула, зокрема, питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Так, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Тому заявником вірно було направлено заяву про уточнення вимог: прохальну частину викласти в редакції не «встановлення факту смерті», а «оголошено померлим». Крім того, з наданих на виконання ухвали про витребування доказів матеріалів судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану у своїх письмових поясненнях повідомив про відсутність у нього заперечень проти задоволення заяви, оскільки на теперішній час відсутні записи про реєстрацію смерті чи зміну імені Сігаєва; Державна міграційна служба України повідомила про відсутність факту оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон для [PERSON] , П`ята ХМДНК повідомила про відсутність заведених спадкових справ; Державна прикордонна служба України повідомила про відсутність фактів перетину державного кордону з боку [PERSON] . З приводу наданих відомостей про доходи [PERSON] заявник в додаткових поясненнях від 17.07.2024 зазначив, що згідно з Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (постанова КМУ №884 від 30.11.2016), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. У цьому Порядку під терміном безвісно відсутній військовослужбовець слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби. За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Також у цій постанові ВП ВС наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). Так як Наказ № 309 втратив чинність, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 на території с. Кліщіївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області велися активні бойові дії з 24.02.2022 по 23.01.2023 року. Отже, з цього моменту має вираховуватись строк, визначений ч. 2 ст. 46 ЦК України, так як відповідно до неї фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Таким чином вбачається, що на території ймовірної загибелі [PERSON] [INFO] активні бойові дії закінчилися 23.01.2023 року і з цього часу минуло два роки від дня закінчення активних бойових дій на місцевості ймовірної загибелі сина заявника. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved