Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Крамчанін О.В. звернувся до суду з позовною заявою, яка була уточнена, зазначив, що [PERSON] та [PERSON] з травня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, проживали разом у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання вони в 2017 році спільні грошові кошти поклали на депозитний рахунок в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 200000,00 грн. Рахунок був оформлений на [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно. За прийняттям спадщини звернулась його внучка [PERSON] , та позивач [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва на частку депозитного вкладу, який знаходиться в АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Проте позивачу постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. відмовлено у видачі свідоцтва про власність в спільному майні на частку грошових коштів (вкладів), у зв`язку з тим, що вона не перебувала у шлюбі з померлим, та у родинних відносинах. Зазначає, що факт проживання відповідача з [PERSON] можуть підтвердити свідки. Також факт проживання підтверджується Актом від 19.02.2024 року, посвідчений ОСББ «Перемоги-37». Позивач здійснювала оплату комунальних послуг зі свого карткового рахунку. Також, до позовної заяви долучені фотознімки, на яких зображені позивач та [PERSON] , де вони разом, та де у колі спільних друзів, проводять час. Просить встановити факт проживання однією сім`єю, як дружини та чоловіка, без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з травня 2012 року по [INFO] . Також, просить визнати депозитні кошти, які знаходяться на рахунку [NUMBER] разом з відсотками, які знаходяться на рахунку [NUMBER] в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності в спільному майні на частину депозитних коштів, які знаходяться на рахунку [NUMBER] разом з відсотками, які знаходяться на рахунку [NUMBER] в АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Ухвалою суду від 21 травня 2024 року позовна заява була залишена без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] , представник позивача - адвокат Крамчанін О.В. не з`явились у судове засідання. Суду надана заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена. На адресу суду повернулись конверти із судовою повісткою на ім`я [PERSON] ; згідно довідки Укрпошта - «повернуто за закінченням строку зберігання». Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не надав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Судом встановлені обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття шлюбу визначено в ч.1 ст.21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). До заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7 -копія паспорту), зареєстроване місце проживання у паспорті зазначено: [ADDRESS] . Згідно Акту від 19.02.2024 року, підписаного комісією у складі керуючого справами ОСББ «Перемога-37» Перін Ю.М., бухгалтером ОСББ Власік Л.В., сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] з травня 2012 року дійсно фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки від 19.02.2024 року № HF5DE0FB4J9FH5E9 АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] , [INFO] за період 01.01.2019-30.12.2023 здійснила платежі за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-19). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.57, а.с. 110 - копія актового запису). За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, станом на 28.10.2023 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] ; дата реєстрації місця проживання - 05.04.2002; дата зняття з реєстрації місця проживання - 30.10.2023, у зв`язку зі смертю особи (а.с.61). Згідно довідки №КНО-07.8.7/1813 БТ від 05.12.2023 Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я [PERSON] , [INFO] , відкриті наступні рахунки: вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] , у гривні, залишок 200000,00 грн.; поточний рахунок [NUMBER] , у гривні, залишок 1073,73 грн.; на рахунках, відкритих для обліку процентів, нарахованих за вкладами клієнта: рахунок обліку відсотків [NUMBER] , у гривні, залишок 1482,00 грн. (а.с.65). Дата відкриття вкладного (депозитного) рахунку [NUMBER] - 14/01/2019, згідно довідки №КНО-07.8.6/7211БТ від 03.09.2024 (а.с.112). 16.02.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області О.Перекопської із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.66). Також, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] , оскільки її батько та син спадкодавця [PERSON] помер (а.с.49). На момент смерті [PERSON] у шлюбі не перебував. Згідно актового запису про укладення шлюбу №162 від 7 липня 1971 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.111). Згідно актового запису про смерть №852 від 05 жовтня 2007 року, [PERSON] померла (а.с.109). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. від 07 травня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про власність в спільному майні на частку грошових коштів (вкладів), у зв`язку з тим, що вона не перебувала у шлюбі з померлим, та у родинних відносинах (а.с.72). У судовому засіданні дали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що позивач - її сусідка, відповідача [PERSON] - не знає. Померлого [PERSON] знала, разом працювали. Позивач та [PERSON] разом прожили 11 років. Знає, що жили разом тому, що вона живе у тому ж будинку, де вони жили по [ADDRESS] . Знає, що у них були прекрасні стосунки, жили як чоловік та дружина, разом відпочивали. У гостях у них не була, вже після смерті [PERSON] була у них в квартирі. Бачила фото після відпочинку. Вони разом ходили до магазину, часто їх бачила. [PERSON] довше працював, позивач раніше звільнилась з роботи. Позивач казала, що сплачувала за комунальні послуги. Знає, що був вклад, і що хочуть поділити вклад. Витрачали бюджет, як сім`я. Свідок [PERSON] пояснила, що позивача знає, в одному під`їзді жили. [PERSON] не знає. Відомо, що проживала позивач у 2012 році, бачила як вони з [PERSON] ходили на базар, позивач та [PERSON] разом проживали. Більше з ними ніхто не жив. Проживали як чоловік та дружина, під ручку ходила, машиною їздили. Коли були похорони [PERSON] , позивач була, також було багато людей з роботи. Позивач та [PERSON] вже на пенсії були обоє, не працювали. У [PERSON] була квартира. Чи перебували вони в офіційному шлюбі - не знає, знає тільки що жили разом. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] , жили рядом, сусіди. [PERSON] - онука [PERSON] , її не знає, підстав оговорювати немає Позивач та [PERSON] жили разом, можливо 2010-2011 р. почали проживати, жили до смерті [PERSON] , жили як чоловік та жінка Відносини між ними були як у чоловіка та жінкою; відпочивали разом, бачила фотографії з відпочинку. Зазначила, що вони вдвох проживали (вдома у них не бувала), бачила їх разом кожен день; вони разом ходили в магазин за продуктами. Знає, що були на пенсії. У [PERSON] була квартира, він ще раніше там жив з першою дружиною. Хто сплачував комунальні послуги - не відомо. Позивач на похороні [PERSON] була. Не знає, чи були вони в офіційному шлюбі. Знає, що перша дружина - [PERSON] - померла. З пояснень свідків у судовому засідання, судом встановлені ознаки спільного проживання сім`єю, за якими: чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет. Суду надано документальні докази, що підтверджують наявність рахунків на ім`я [PERSON] в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», а саме: вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] , у гривні, залишок 200000,00 грн.; поточний рахунок [NUMBER] , у гривні, залишок 1073,73 грн.; на рахунках, відкритих для обліку процентів, нарахованих за вкладами клієнта: рахунок обліку відсотків [NUMBER] , у гривні, залишок 1482,00 грн. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч.1 ст.316 ЦК України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, згідно ст.28 ЦК України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ч.3 ст.368 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки ст.74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Позивач надав належні, допустимі та безспірні докази того, що [PERSON] та [PERSON] з травня 2012 року по 28 жовтня 2023 року проживали однією сім`єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу . Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання депозитних коштів, які знаходяться на рахунках в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання за [PERSON] права власності в спільному майні на частину депозитних коштів. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат, витрати по оплаті судового збору не компенсуються.

Outcome: approved