Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

18.03.2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва від представника позивача - адвоката Майстренка О.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 49 000,00 грн. Обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача посилається на те, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.03.2025 року у справі № 755/8893/24 було частково задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача кошти у розмірі 30 000,00 доларів США. Рішення ухвалено за відсутності представників сторін. Повний текст рішення складений та підписаний 12 березня 2025 року. З даним рішенням представник позивача ознайомився 13.03.2025, коли надійшло відповідне повідомлення в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд». При цьому, у заяві від 04.03.2025 року представником було повідомлено, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2025 справу передано на розгляд судді Коваленко І.В. Фактично заяву отримано суддею 21.04.2025 року. Представник позивача - адвокат Майстренко О.О. до судового засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними справі доказами. Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового судового рішення суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.03.2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, - задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] ( [INFO] , громадянки Російської Федерації, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер наданий ДПА України [NUMBER]) на користь [PERSON] (громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] ; місце проживання: [ADDRESS] ) заборгованість у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 11 342,10 (одинадцять тисяч триста сорок дві гривні десять копійок) грн. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За приписами ч. 1, ч. 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З огляду на зазначене, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Відповідно до правової позиції ВС/КАС, викладеної у постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 49 000,00 грн представник позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення додав наступні письмові докази: - копія договору про надання правничої допомоги № 01-31/05/23 від 31 травня 2023 року; - копія ордеру серії АА № 1447535 виданий 23 травня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Майстренко Олегом Олександровичем; - акт виконаних робіт від 14.03.2025 р. Як убачається з договору про надання правничої допомоги від 31.05.2023, між адвокатом Майстренком Олегом Олександровичем та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги від 31.05.2023 року. Відповідно до пункту 3.1. договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору та/або актами виконаних робіт. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом до заяви про стягнення судових витрат було надано копію Акту виконаних робіт від 14.03.2025 р., укладеного між Адвокатським бюро «Олега Майстренка» та [PERSON] , відповідно до якого адвокатом були надані наступні послуги: - зустріч з клієнтом та надання консультації правового характеру - 3000 грн, - вивчення судової практики - 3000 грн, - складання і надсилання листа-вимоги відповідачу, переговори в телефонному режимі з відповідачем - 4000 грн, - переклад доказів, що були додані до позовної заяви з російської на українську мову - 2000 грн, - збирання доказів, складання позовної заяви та подання до суду - 20 000 грн, - представництво у підготовчому засіданні 06.08.2024 - 1500 грн, - представництво у підготовчому засіданні 18.10.2024 - 1500 грн, - представництво у підготовчому засіданні 05.11.2024 - 1500 грн, - представництво у підготовчому засіданні 10.12.2024 - 1500 грн, - представництво у судовому засіданні 04.02.2025 - 5000 грн, - ознайомлення з матеріалами справи - 1000 грн, - підготовка та подання клопотання по справі 10.11.2024 - 1500 грн, - підготовка та подання пояснення по справі 04.02.2025 - 1500 грн, - підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі 04.03.2025 - 2000 грн, Роботи були виконані на загальну суму - 49 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 49 000,00 грн на підставі договору про надання правничої допомоги № 01-31/05/23 від 31.05.2023; акту виконаних робіт від 14.03.2025 р., суд керується положеннями пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, згідно якої інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16, де зазначено, що: «Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.» Оскільки рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.03.2025 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені на 73,65 % (30 000,00/40 733,00 *100%), то з відповідача на користь позивача за розгляд справи у суді першої інстанції підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 088,50 грн (49 000,00*73,65/100).

Outcome: partial