Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

10.02.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просив ухвалити рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 10.02.2022 року в розмірі 38703,03 грн. та понесених судових витрат по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 10.02.2022 року [PERSON] та Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» уклали кредитний договір № 2038967280, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 0.01% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 37048.20 грн. Наведене підтверджується копією кредитного договору з додатками, що додається до позовної заяви. На виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банком було видано кредит Відповідачу, шо підтверджується випискою по рахунку, що додається до позовної заяви. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 38703,03 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 33 138,53 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7,25 грн. Наведене підтверджується детальним розрахунком заборгованості, що додається до позовної заяви. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2038967280 від 10.02.2022 року. Наведене підтверджується договором факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024 року, копія якого додається до позовної заяви, копією акту приймання-передачі реєстру боржників, платіжним дорученням на підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на рахунок AT «ОТП БАНК» за умовами договору факторингу, а також копією Додатку 1 до договору факторингу (реєстру боржників), права вимоги до яких перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Одночасно повідомляють, що суду надається не повний реєстр боржників, оскільки повний текст реєстру містить інформацію, яка підпадає під ознаки банківської таємниці, щодо інших осіб. Отже, з метою недопущення порушення прав інших боржників, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у наданому суду реєстру боржників приховано інформацію щодо інших боржників, права вимоги до яких перейшли ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 14.03.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вона позовні вимоги визнала частково, просила стягнути з неї на користь позивача заборгованість на загальну суму у 33145,78 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 33 138,53 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7,25 грн. В задоволенні інших вимог просила відмовити, посилаючись на те, що вимога про стягнення з неї ще 5557 грн., окрім тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, позивачем не є обґрунтованою та не зазначено на якій підставі з неї слід стягнути вказану суму коштів. 24.03.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив з обґрунтуванням позовних вимог в якій зазначено, що сума заборгованості в розмірі 5557,25 грн. це сума за розрахунково-касове обслуговування, яке виконувалось згідно умов кредитного договору. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. Встановлено, що 10.02.2022 року [PERSON] та Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» уклали кредитний договір № 2038967280, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 37048,20грн. на придбання товару, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3% на місяць. Підписуючи вказану угоду та паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування., а також отримання всіх необхідних пояснень. При цьому, згідно п. 3 паспорту споживчого кредиту, строк кредитування становить 24 місяці. Факт укладання даного договору та виконання кредитором АТ «ОТП БАНК» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 37048,20грн. підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється. Відповідачка не надавала своєчасно та в повній мірі АТ «ОТП БАНК» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умовам договору відповідач не перераховувала у встановлені строки щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2038967280 від 10.02.2022 року. Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 38703,03 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 33 138,53 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7,25 грн. Також, у відповіді на відзив представник позивача вказав, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5557,25 грн. за розрахунково-касове обслуговування, яке виконувалось згідно умов кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно вимог ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином та в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість. Разом з тим, твердження відповідача стосовно того, що вимога про стягнення з неї 5557 грн., окрім тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, позивачем не є обґрунтованою та не зазначено на якій підставі з неї слід стягнути вказану суму коштів заслуговують на увагу виходячи з наступного. Так, п. 1 кредитного договору № 2038967280 від 10.02.2022 та п. 4 паспорту споживчого кредиту, передбачають стягнення з позичальника комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3% на місяць. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових (інших) та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. За таких обставин, заявлена позивачем сума заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 5557,25 грн. не підлягає стягненню. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 33145,78 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 33 138,53 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7,25 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідача у відзиві зазначила, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. є завищеними і просила їх зменшити до 2000,00 грн. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 03.07.2024 № 03-07/24, копія акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024 р., копія платіжної інструкції № 4938 від 01.10.2024 р. на суму 9200,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial