Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - позивач, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 42 288,68 грн. заборгованості по акту № 003259 від 10.03.2023 року та зарахувати на розрахунковий рахунок [NUMBER] у ТВБВ10026/0104 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, код ЄДРПОУ 41946011, а також судові витрати та витрати на правову правничу допомогу. В обґрунтування позову ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» зазначає, що 10.03.2086 року, за адресою [ADDRESS] в присутності відповідача, уповноваженими представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила) - самовільне підключення електропроводки, без наявності відповідного договору про розподіл/передачу, постачання електричної енергії до електричної мережі, що не є власністю ОСР з порушенням схеми обліку. У присутності відповідача був складений акт про порушення № 003259 від 10.03.2023 року, який підписаний представниками позивача та відповідачем без зауважень. 25.04.2023 року, було проведено засідання комісії по розгляду акта № 003259 відповідач на засідання комісії не з?явився, про місце та час проведення засідання комісії був повідомлений належним чином. Комісією було прийнято рішення: провести нарахування, обсягу і вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил, згідно з пунктом 8.4.13 та за формулою 8 Правил. Відповідно до проведеного комісією розрахунку сума до сплати по акту № 003259 складає 42 288,68 грн, за не обліковано спожиту електричну енергію. Однак, свої зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок чого заборгованість за спожиту, але необліковану електричну енергію, згідно з актом про порушення станом 01.01.2024 року становить 42 288,68 грн. Посилаючись на вказані обставини та несплату відповідачем станом на 01.04.2021 року вказаної заборгованості, на підставі Закону України «Про електроенергетику», Правил № 312, ст.ст. 6, 319, 322, 526, 625, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.05.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року розгляд справи відкладено на 29.06.2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2024 року розгляд справи відкладено на 21.10.2024 року. У зв`язку із перебуванням судді у відпустці судове засідання, призначене на 21.10.2024 року знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 05.02.2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2025 року розгляд справи відкладено на 22.04.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 10.03.2086 року, за адресою [ADDRESS] в присутності відповідача, уповноваженими представниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» було виявлено порушення Правил самовільне підключення електропроводки, без наявності відповідного договору про розподіл/передачу, постачання електричної енергії до електричної мережі, що не є власністю ОСР з порушенням схеми обліку. У присутності відповідача, був складений акт про порушення № 003259 від 10.03.2023 року, який підписаний представниками позивача та відповідачем без зауважень. 25.04.2023 року, було проведено засідання комісії по розгляду акта № 003259 відповідач на засідання комісії не з`явилася, про місце та час проведення засідання комісії був повідомлений належним чином. Згідно з копією протоколу № 378 від 25.04.2023 року засідання комісії по розгляду акту про порушення прийнято рішення провести нарахування згідно з п. 8.4.13 та за формулою № 8 визначеного главою 8.4 розділу VIII Правил. 4,950 кВт. Тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 8 год. Період нарахування з 11.09.2022 року по 10.03.2023 року. Згідно з проведеним комісією розрахунком за не обліковано спожиту електричну енергію відповідач повинен сплатити 42 288,68 грн. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити надані їм житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За приписами ч.ч. 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. За приписами п.п. 84, 96 ч. 1 ст. 1 цього Закону, споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; споживач є учасником ринку електричної енергії. За положеннями ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема: недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж електроенергетичних підприємств та споживачів, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна таких об`єктів; пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку; пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо; несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики. Згідно абз. 35 п. 1.1.2 гл. 1.1 розд. I Правил № 312 необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно. За приписами абз. 4 п. 1.1.2 гл. 1.1 розд. I Правил № 312 акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Відповідно до п. 8.2.4 гл. 8.2 розд. VIII Правил № 312 у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу. За положеннями абз. 1 п. 8.2.5 Правил № 312 у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень. Згідно з п. 8.2.6 Правил № 312 на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Відповідно до п. 8.2.7 Правил № 312 кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На час розгляду справи судом відповідач не надала даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Розмір суми заборгованості, розрахований позивачем, відповідачем у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачує заборгованість за спожиту електричну енергію у добровільному порядку, сума цієї заборгованості та три проценти річних від простроченої суми підлягають примусовому стягненню. Розмір суми заборгованості, розрахований позивачем, відповідачем у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому враховуючи наявність заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію, відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на правову правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 308-20 від 15.04.2020 року, відповідно до п. 1.1 договору № 308-20 в редакції додаткової угоди № 3 виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу за окремими усними чи письмовими дорученнями останнього. Відповідно до п. 1.3 договору № 308-20 в редакції додаткової угоди № 3 сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг. Отже, орієнтовний попередній розрахунок на день звернення до суду складає 15 000,00 грн. Разом з тим, позивачем не надано для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що визначено ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, детального опису робіт (наданих послуг) або акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 19.07.2023 року № 3048819 на суму 2 684,00 грн. та від 24.01.2024 року № 3294311 на суму 344,00 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved