Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

25.11.2024 представник позивача Львівського міського\~комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Лозинська Олександра Адамівна звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 29.02.2024 в сумі 54840,36 грн., та судовий збір 3028 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що з 01.12.2021 з відповідачем укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням:\~https://lmkp.lte.lviv.ua. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 14.11.2024 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є співвласниками даної квартири. З 01 липня 2014 року відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Зазначає, що квартира [ADDRESS] обладнана будинковим (комерційним) приладом обліку теплової енергії. Представник позивача вказує, що оплата за спожиті послуги повинна здійснюватися споживачем до кінця розрахункового періоду (місяця). Отже, у відповідача виникла заборгованість за надані послуги за період з 01.04.2017 по 29.02.2024, яка складає 54840,36 грн. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через небажання відповідачів здійснювати оплату за надані послуги з централізованого опалення позивачеві, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Лозинська О.А. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошенням, в порядку ст.128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за їх відсутності не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 223\~ЦПК\~України,\~суд\~відкладає розгляд\~справи в\~судовому\~засіданні в\~межах\~встановленого\~цим Кодексом\~строку\~з\~таких підстав: 1)\~неявка\~в\~судове засідання\~учасника\~справи,\~щодо\~якого\~відсутні відомості\~про\~вручення\~йому повідомлення\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідачі неодноразово не з`являлися в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідачів є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 14.11.2024 та відомостей, наданих Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №403811631 від 14.11.2024, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . З 01.12.2021 року між відповідачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічним договором приєднання, типова форма яких затверджена\~постановою Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021 року. За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання теплової енергії був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. 29.11.2018 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/8874/18 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2017 по 30.09.2018 на загальну суму (з інфляційними втратами та 3% річних) - 8 906,83грн. Проте, 31.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. 28.11.2019 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/9011/19 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2018 по 30.08.2019 на загальну суму (з інфляційними втратами та 3% річних) - 8 586,90 грн. Проте, 31.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. 16.09.2021 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/7354/21 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2020 по 31.07.2021р. на загальну суму (з інфляційними втратами та 3% річних) 6 581.29 грн. Проте, 31.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. 01.07.2022 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/2979/22 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.08.2021 по 30.04.2022р. на загальну суму (з інфляційними втратами та 3% річних) 9 214,86 грн. Проте. 31.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. 19.09.2023 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Галицьким районним судом м. Львова було видано судовий наказ № 461/6526/23 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 по 30.06.2023р. в сумі 8 308,29грн. Проте, 31.05.2024 року Галицький районний суд м. Львова своєю ухвалою скасував вказаний судовий наказ, а також роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідачів за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 29.02.2024 становить 54840,36 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до Закону України\~«Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Пунктами 1 та 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Аналогічно цьому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Аналогічно згідно з ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. При цьому, ст. 7 даного Закону, якою визначено обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, передбачено, що співвласники зобов`язані зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1); своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10). А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 такого витрати на управління багатоквартирним будинком включають в тому числі витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч. 2 ст. 12 Закону). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічним договором приєднання, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34 індивідуального договору). А відповідно до підпункту 3 пункту 41 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачам були надані послуги з постачання теплової енергії. Проте відповідачі, отримавши такі послуги, не виконали свого обов`язку щодо оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів за послуги з постачання теплової енергії становить 54840,36 грн. Згідно з\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Однак, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Окрім того, відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Як вбачається з наданих суду відомостей про нарахування та оплату послуг у відповідачів за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 29.02.2024 року в розмірі 54840,36 грн., яку позивач просить стягнути у повному обсязі. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.77ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відтак, оскільки, представником ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано докази на підтвердження надання послуг постачання теплової енергії та їх обґрунтованості, обґрунтовано розрахунок заявленої до стягнення суми, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів плати за теплопостачання знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як відповідачі у встановленому законом порядку не відмовлялися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від оплати, відповідачами не надано, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Окрім цього, судом встановлено, що при зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved