Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Карлаш І.А., звернувся до суду з позовною заявою, в якій\~просить визнати виконавчий напис №4264, вчинений 03.03.2021\~приватним нотаріусом\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Я.В. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., вчинено виконавчий напис. Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження №65441607. Наразі, виконавче провадження триває. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням чинного законодавства і лише одного факту його вчинення не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, достатьньо для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано однієї з основних умов, а саме безспірності заборгованості. На підставі викладеного, він звернувся до суду з даним позовом. Крім того, зазначив, що до позовної заяви додаються не всі докази, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги, оскільки на момент подання позовної заяви відповіді на запити від ТОВ «Авентус Україна» та приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської облаті Золотарьової Т.В. не надійшли. Ухвалою суду від 11.12.2024 позовну заяву залишено без руху та наданор позивачу час для усунення недоліків, а саме сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі. На виконання вимог ухвали суду від 11.12.2024, представником позивача подано суду квитанцію про сплату судуового збору. Крім цього ним долучено до матеріалів справи додаткові письмові докази, а саме: копію заяви про примусове виконання рішення від 30.03.2021; копію договору про надання споживчого кредиту №2606228 від 03.07.2020; копію графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №2606228 від 03.07.2020; копію виконавчого напису №4264, вчиненого 03.03.2021; копію постанови про відкриття виконавчого провадження №65441607 від 14.05.2021. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем в позовній заяві не вказано ні дати вчинення виконавчого напису, ні його номеру, та як наслідок не додано жодного підтверджуючого документа викладеного в позовній заяві. Вважає, що позивачем не підтверджено ні підстави звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів. З огляду на викладене, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, просив відмовити в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог в повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, разом з позовною заявою подали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідачау судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явивлись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Ухвалою суду від 11.02.2025 витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного\~нотаріального округу\~Головкіної Я.В. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, за якими 03.03.2021 вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №4262. У зв`язку з невиконанням вищевказої ухвали суду, ухвалою суду від 18.03.2025 витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відомості щодо припинення діяльності приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В., а також належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, за якими 1603.03.2021 вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №4262. На виконання ухвали суду від 18.03.2025, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) надіслано суду листа, у якому зазначено, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 21.042021 №451/6 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] припинено з 21.04.2021. Станом на день надання відповіді, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передані до Київського державого нотаріального архіву, однак примірники виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені, за індексом «02-20» , відносно яких наявні записи в Реєстрах для реєстрації нотаріальних дій, до нотаріального архіву Головкіною Я.В. не передавались. З долученого представником позивача виконавчого напису вбачається, що приватним нотаріусом\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Головкіною Я.В.\~03.03.2021\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №4264про стягнення з позивача на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю«Авентуцс Україна» заборгованості за кредитним договором №2606228 від 03.07.2020, у розмірі 40 928 грн 07 коп. Згідно з вказаним виконавчим написом, заборгованість за кредитним договором складається з наступного: 13 836 грн 11 коп строкова заборгованість за сумою кредиту; 26 288 грн 96 коп строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800 грн 00 коп плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження №65441607. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Як вбачається з наданої суду позивачем копії оскаржуваного виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 03.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, по заборгованості за яким вчинено виконавчий напис. За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 03.03.2021 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що він подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За відсутності засвідченої виписки з рахунка боржника сума нарахованої заборгованості нічим не підтверджується. За відсутності належного повідомлення боржника про розмір заборгованості, не підтверджується її безспірність. У зв`язку з неподанням учасником справи без повідомлення причин доказів, витребуваних судом (копій матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису), суд відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України визнає обставину, на яку посилається позивач, а саме вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису за відсутності належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві, суд не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки стороною позивача надано суду належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн, суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Так, до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 25.11.2024 укладений між [PERSON] та адвокатом Карлашем І.А. в якому погоджено розмір гонорару адвоката в сумі 3500 грн; акт приймання-передачі правової допомоги від 25.11.2024; копію квитанції від 26 листопада 2024 року, відповідно до якої [PERSON] на користь [PERSON] сплачено грошові кошти в сумі 3500 грн за договором від 25.11.2024. Із наданих документів вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвоката становить 3500 грн. Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у заявленому розмірі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1211 грн 20 коп за звернення до суду із позовною заявою, а також 605 грн 60 коп за подання заяви про забезпечення позову. Підстави скасування заходів забезпечення позову, викладені у ст.158 ЦПК України. Зокрема, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому вжиті ухвалою суду від 18.12.2024\~у провадженні\~№2-з/389/40/24\~(ЄУН\~389/4337/24)заходи забезпечення позову відповідно до положень ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, підстави для їх скасування на даний час відсутні. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.18, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: approved