Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 вересня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Городенківському районному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 55. [INFO] від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . Оскільки сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склались, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області 12 вересня 2024 року (справа № 342/941/24), шлюб між ними було розірвано. Син сторін постійно проживає з позивачем, як з часу народження, так і після розірвання шлюбу батьків. В лютому 2022 року відповідач виїхав на роботу за межі України, де і знаходиться по сьогодні, а дитина проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов № 16/10 від 17 січня 2025 року, Витягом № 2024/004995861 з реєстру територіальної громади від 15 травня 2024 року. Позивач повністю приділяє увагу та турботу синові, на відміну від відповідача, дбає про його утримання та виховання, фізичний та моральний розвиток, має можливість забезпечити йому належні умови проживання, матеріально забезпечити, повною мірою займатися вихованням дитини, дбати про його здоров`я. Між позивачем та її сином існує стійкий емоційний зв`язок, що грунтується на взаємній любові та довірі. Дитина ще повністю потребує материнської опіки та догляду. За таких обставин, інтересам малолітньої дитини відповідатиме визначення місця проживання із матір`ю, оскільки саме вона забезпечує її виховання та розвиток. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~23\~січня 2025\~року прийнято до розгляду та \~відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради. Залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 44332095). Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 20 лютого 2025 року о 09 год. 45 хв. в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки\~та піклування\~в особі\~Служби у\~справах дітей\~Городенківської міської\~радиподати суду, у строк до 20 лютого 2025 року, письмовий висновок щодо розв`язання спору. Призначене підготовче засідання 20 лютого 2025 року о 09 год. 45 хв. було відкладено на 10 год. 00 хв. 12 березня 2025 року, за клопотанням преставника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та неявкою відповідача у підготовче засідання. 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки\~та піклування\~в особі\~Служби у\~справах дітей\~Городенківської міської\~ради.Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09 год. 20 хв. 01 квітня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м.Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). \~ \~ \~ \~ Призначене судове засідання 01 квітня 2025 року було відкладено на 10 год. 00 хв. 30 квітня 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Учасники справи в судове засідання 30 квітня 2025 року не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду 05 лютого 2025 року подала заяву, в якій просила справу розглядати без її присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за зареєстрованою адресою місця проживання, що повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Разом з цим, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради до суду поступив висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~рішення Виконавчого\~комітету Городенківської\~міської ради\~№ 1128\~від 19.02.2025\~"Про\~затвердження висновку\~органу опіки\~та піклування\~Городенківської міської\~ради про\~визначення місця\~проживання малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~жительки с.Семаківці"\~та клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Висновок органу опіки та піклування Служба у справах дітей підтримують в повному обсязі. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Про те, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як стверджується копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2024 року по справі № 342/941/24 (провадження №2/342/517/2024), що набрало законної сили 14.10.2024, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 10 вересня 2019 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 55 розірвано. В мотивувальній частині даного рішення зазначено, що «позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою в [ADDRESS] ». Позивач [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із копій Витягів з реєстру територіальної громади (Городенківської територіальної громади) № 2024/004995816, № 2024/004995861, сформованих 15.05.2024 Згідно відповіді № 1059302 від 23.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманої судом у порядку, визначеному ч. 8 ст. 187 ЦПК України, та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного комісією Чернелицької селищної ради - відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Із Акту № 16/10 обстеження житлово-побутових умов, складеного 17 січня 2025 року комісією Семаківського старостинського округу, слідує, що за адресою [ADDRESS] позивач [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] та виховує дитину самостійно. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України). У даній справі предметом спору є визначення місця проживання дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 24 Конституції України\~громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У\~статті 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України). У\~статті 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження\~\~\~№14-327цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та\~Закону України\~\~\~\~\~від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України», а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом із тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами\~Конституції України\~та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Відповідно до частини першої статті 18\~Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. У частинах четвертій та п`ятій\~статті 19 СК України\~передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У даній справі встановлено, що за час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] добровільно змінив місце свого проживання, малолітній \~ [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, а батько дитини не заперечує проти цього та відсутній спір з цього питання, про що свідчить заява позивача [PERSON] від 05.02.2025, адресована начальнику Служби у справах дітей Городенківської міської ради. Відповідно до частин першої, другої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно з частинами першою, другою\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суди враховано, що ще до звернення\~\~ [PERSON] \~до суду з цим позовом сторони, які проживають окремо, фактично дійшли згоди про те, що малолітній син проживатиме разом із матір`ю. Крім того, згідно з висновком органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженим рішенням Виконавчого комітету Городенківської міської ради № 1128 від 19.02.2025 "Про затвердження висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , жительки с.Семаківці", орган опіки та піклування Городенківської міської\~ради також вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Суд звертає увагу, що цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю, з якою дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Батько дитини не вимагав та не вимагає зміни місця проживання сина, а у справі відсутні докази того, що матір дитини забороняє батьку бачитися з дитиною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ З\~урахуванням наведеного,\~вбачається,\~що позивач\~ [PERSON] не довела, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом із нею, порушені її права. \~ \~ \~ \~Проаналізувавши всі надані докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки позивач не довела, що її права порушені, а відповідно до вимог частини першої\~статті 4 ЦПК України, частини першої\~статті 15 ЦК України\~до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняв. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.\~\~160-161 Сімейного Кодексу України,\~ст. 29 ЦК України,

Outcome: dismissed