Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 квітня 2009 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб в Урожайнівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №01. Від цього шлюбу у сторін народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка, починаючи з 2012 року і по даний час, проживає разом із позивачем та є дитиною з інвалідністю до 18 років. [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом в свідоцтві про її народження. Батька дочка фактично зовсім не знає, так як він до неї ніколи не приїздив, нею не цікавився та ніколи не спілкувався із нею. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 травня 2012 року. З моменту розлучення і по даний час, тобто на протязі 12 років батько жодного разу не бачив і не цікавився своєю дитиною, участі у її вихованні не приймає та не володіє будь-якою інформацією про її фізичний та розумовий розвиток. Судовим наказом Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 травня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 09.04.2012 року і до повноліття дитини. З моменту призначення аліментів, тобто з 09.04.2012 року [PERSON] сплачено аліментів всього 6000,00 грн. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини батько ніколи не надавав і не надає по цей час. Лише після звернення до поліції з заявою про несплату аліментів в лютому 2024 року, відповідач почав сплачувати заборгованість по аліментах частинами. [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує і не відвідував її дома з врахуванням того, що дитина є інвалідом дитинства і знаходиться на індивідуальному навчанні. На даний час дочка навчається в Петраківському закладі загальної середньої освіти Калинопільської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області в 9 класі, відповідно до характеристики дитини з навчального закладу - біологічний батько не цікавиться шкільним життям дочки та її успіхами в навчанні, в житті навчального закладу участі не приймає, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являвся. Всі питання щодо виховання вирішуються виключно позивачем. Батько [PERSON] - [PERSON] не приймає участь у її вихованні, про фізичний і духовний розвиток дочки не дбає, таким чином повністю самоусунувся від своїх обов`язків батька та безвідповідально ставиться до них, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини, не піклується та не цікавиться її життям; не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні дочки, станом її здоров`я; не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; не готує її до самостійного життя. Оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо і умисно ухиляється від їх виконання, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів за судовим наказом Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 травня 2012 року з 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до розміру 1/3 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, встановленого для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ткаченко А.Д. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток. В подальшому, суд здійснив виклик відповідача відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті Судової влади України. Представник третьої особи Ярмілко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов`язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на її виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08 травня 2012 року (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.08.2009 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені батько [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно Акту обстеження умов проживання від 30.01.2025 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Будинок укомплектований меблями та побутовими приладами, наявні продукти харчування. Потреби дитини забезпечуються в повній мірі: є окрема кімната та спальне місце, в наявності одяг та необхідні для навчання речі (а.с. 25). Згідно відомостей довідки №02 від 13.01.2025 року, що видана Петраківським закладом загальної середньої освіти вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається у даному закладі у 9-му класі за індивідуальною формою навчання та перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 19). У характеристиці [PERSON] , [INFO] зазначено, що за час перебування дитини в освітньому закладі, біологічний батько [PERSON] жодного разу не відвідував заклад та участі у вихованні доньки не брав (а.с. 20). Відповідно до медичного висновку №11 від 13.05.2022 року та посвідчення серія [NUMBER] від 09.08.2018 року, [PERSON] , [INFO] є дитиною -інвалідом до 18 років (а. с. 14-16). З наданого суду висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Допитаний судом свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою позивача та її кумою, знає її із 2014 року. Постійно спілкується та відвідує [PERSON] та її доньку. Біологічного батька дитини свідок ніколи не бачила. Зі слів свідка батько дитини проживає десь у Тернопільській області. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що працює у навчальному закладі, який відвідує дитина, вчителем індивідуального навчання. Батько дитини жодного разу не звертався до свідка або ж до директора школи, не цікавився дитиною, яка навчається та старається в міру своїх сил. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежно виконував батьківські обов`язки по вихованню доньки, не навідував її, участі у її вихованні і навчанні не приймав, життям і здоров`ям дитини не цікавився, бажання налагодити відносини з донькою не виявляв, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. Як зазначалося вище, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками, що і було встановлено в судовому засіданні, оскільки надані позивачем суду докази свідчать про систематичність невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо його доньки. За таких обставин, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах щодо доньки в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Розглядаючи вимогу про збільшення розміру аліментів суд доходить такого висновку. Як вбачається, на підставі судового наказу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 травня 2012 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 09.04.2012 року і до повноліття дитини (а.с. 18). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Таким чином, погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, при цьому судом встановлено, що позивач здійснює самостійно утримання та виховання спільної доньки сторін, яка є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджено належними доказами, що містяться у матеріалах цивільної справи. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем підтверджена наявність обставин для збільшення розміру стягнутих раніше аліментів, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову і в цій частині також. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача [PERSON] в суді представляв адвокат Ткаченко А.Д. що діяв на підставі, ордеру серії №1115966 від 17.03.2025 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001556 від 17.02.2025 року. Згідно попереднього орієнтовного розрахунку, сума витрат на професійну правничу допомогу, яку планував понести позивач [PERSON] у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 15000,00 грн. В той же час, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження витрат позивача з оплати адвокатських послуг. Відтак, у суду відсутні підстави для розгляду питання компенсації позивачу понесених витрат на правничу допомогу у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 3,9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (за вимогу про позбавлення батьківських прав) та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (за вимогу про збільшення розміру аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved