Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

У лютому 2025 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 04.03.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79442471, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, до якого в подальшому укладалися додаткові угоди. Оскільки відповідач порушив умови укладеного договору позики в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами договору позики, станом на 19.07.2024 (дата відступлення права вимоги) виникла заборгованість в загальному розмірі 20 880,00 грн, з яких: 5800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15 080,00 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання 25.04.2025 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві також зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю. Відзив на позовну заяву не подавав. В судовому засіданні 14.04.2025 надав пояснення в яких зазначив, що не визнає позовні вимоги у зв`язку з тим, що договір позики не укладав, невстановленими особами було отримано доступ до його додатку «Приват24», знято кошти з його банківської карти та перераховано на сторонні рахунки у березні 2024 року, по даному факту відкрито кримінальне провадження, яке на даний час не завершено та направлено до іншої області для проведення досудового розслідування за місцем зняття коштів. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №79442471. Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «61455». Відповідно до умов договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети) в розмірі 5800,00 грн. на строк 14 днів зі сплатою відсотків 2,5% за кожен день користування позикою. З додатку №1 до договору, який є невід`ємною частиною договору, та який підписано сторонами, вбачається, що строк дії договору з 04.03.2024 до 17.03.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 14, чиста сума кредиту складає 5800,00 грн., проценти за користування кредитом 2030,00 грн. Відповідно до п.4 договору у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій (у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. Відповідачем в судовому засіданні заперечувався факт укладання договору, проте як вбачається з договору позики, в анкетних даних позичальника зазначено його особові дані, номер телефону [NUMBER] , номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . Оспорюваний відповідачем договір підписаний від його імені за допомогою одноразового ідентифікатора (61455), який надсилається на номер телефону позичальника, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відповідачем надано виписку по особовому рахунку, належній йому картці [NUMBER] з АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається переказ грошових коштів на зазначену картку в сумі 5800,00 грн. 04.03.2024 о 21:28 годині, що підтверджує отримання коштів за договором позики. Щодо посилання відповідача на внесення відомостей до ЄРДР та розслідування кримінального правопорушення, суд вважає необхідним зауважити, що окрім витягу з ЄРДР від 08.04.2024 відповідачем жодних інших відомостей не надано, не доведено, що на день розгляду даної цивільної справи кримінальне провадження продовжується або завершено. На переконання суду саме лише внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування не свідчить про незаконність дій сторонніх осіб, спрямованих на укладення договору позики. Жодних інших доказів зокрема щодо визнання відповідача потерпілим у кримінальному провадженні, встановлення винних осіб, встановлення факту незаконного доступу до платіжних інструментів, чи несанкціоноване втручання до особових даних відповідача, суду надано не було. Окрім того, відповідачем не надано суду доказів звернення до банку-емітента з заявою про несанкціоноване втручання та списання коштів з його рахунку, блокування картки та доступу до платіжних засобів. Посилання відповідача на те, що кошти з його рахунку знімалися в іншій області, до якої передано матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування, не приймається судом, оскільки Закон України «Про платіжні послуги» покладає на кожного користувача обов`язок не розголошувати індивідуальну інформацію, негайно повідомляти про втрату платіжного інструменту, а до того часу користувач несе ризик можливих збитків (ст. 87 Закону). Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов (постанова Верховного Суду №752/2345/16-ц від 20.03.2019 року). За таких обставин суд вважає заперечення відповідача такими, що не обгрунтовані належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до п.1.1 вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 19.07.2024 була укладена додаткова угода №22 до зазначеного договору та складено акт прийому-передачі реєстру боржників №27 від 19.07.2024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19.07.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 880,00 грн, з яких: 5 800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15080,00 грн. заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку позивача за даним договором за період з 04.03.2024 по 19.07.2024 та станом на 31.12.2024 складає 20 880,00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит та відсотки за користування коштами не сплачує, доказів протилежного суду не надано. Судом перевірено суму заборгованості згідно розрахунку позивача і встановлено, що сума позики становить 5800,00 грн., заборгованість за відсотками нарахована виходячи з денної процентної ставки 2,5% за період строку дії договору 14 дів та 90 днів після закінчення строку у відповідності до умов договору, а всього за 104 дні. Таким чином заборгованість за відсотками обчислена наступним чином: 5800,00грн.*104дні*2,5% денна процентна ставка, що становить 15080,00 грн. Враховуючи досліджені докази в сукупності, встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, а також що сума нарахування заборгованості відповідає вимогам закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 20880,00 грн, з яких: 5800,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15080,00 грн. заборгованість за відсотками. В силу ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved