Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

ТОВ "Іннова Фінанс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий виклад позовних вимог Позов мотивований тим, що між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачем укладено договір за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. У порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та допустила заборгованість в загальному розмірі 31936 грн, які позивач просить стягнути разом із судовими витратами. Рух справи та процесуальні дії Ухвалою суду від 31.01.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 05.03.2025 поновлено строк для подання доказів та витребувано у АТ КБ "Приватбанк" документи, які підтверджують факт видачі ТОВ "Іннова Фінанс" та отримання [PERSON] грошових коштів у позику. Позиція сторін Відповідач подала відзив на позовну заяву узагальнені доводи якого зводяться до того, що позивачем не надано достатніх доказів укладення договору, отримання послуг за даним договором, зокрема отримання грошових коштів, а застосовані штрафні санкції є економічно необгрутованими та завищеними, що порушує принцип добросовісності. За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову, визнати договір недійсним (за наявності підстав), а судові витрати залишити за позивачем. Представник позивача подала відповідь на відзив узагальненні доводи якої зводяться до того, що договір з відповідачем укладений в порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", нарахування процентів відповідає умовам договору, а перерахування коштів підтверджується квитанцією до платіжної інструкції, а тому просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом 05.08.2024 між позивачем та відповідачем в електронній формі укладено договір надання грошових коштів у позику № 4916530824 (а.с. 9-21, 29-48) (далі - Договір) за умовами якого відповідач отримала у позику грошові кошти у розмірі 8000 грн строком 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,5% в день (п.п. 2.1-2.6.1 Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 2.5 Договору). Сторони погодили, що за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу (п. 7.4 Договору). На виконання умов Договору позивачем, за посередництвом ТОВ "ФК "Контрактовий Дім", перераховано на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 8000 грн (а.с. 7, 8, 22-28, 89, 93). Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с. 49-50) заборгованість відповідача за Договором становить 31936 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20400 грн - заборгованість за процентами; 3536 грн - пеня за кожен день прострочення. Позиція суду Щодо укладення Договору Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Приймаючи до уваги те, що Договір містить одноразовий ідентифікатор відповідача, тобто підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд відхиляє доводи відповідача про неукладення Договору та доходить висновку, що даний Договір є укладеним та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо розміру заборгованості Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Обгрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернула кредит у розмірі 8000 грн, не сплатила проценти за користування кредитом період з 05.08.2024 до 22.01.2025 у розмірі 20400 грн, а також не сплатила пеню за порушення зобов`язання у розмірі 3536 грн, що відповідає умовам Договору. Проте, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахована позикодавцем пеня у розмірі 3536 грн не підлягає стягненню. При цьому, суд відхиляє доводи позивача про неотримання грошових коштів за Договором, оскільки такі доводи спростовуються наявними у справі доказами (а.с. 7, 8, 22-28, 89, 93), зокрема виписками по рахунку відповідача, що надані АТ "Приватбанк" на виконання ухвали суду, якими підтверджено перерахування позивачем, за посередництвом ТОВ "ФК "Контрактовий Дім", на картковий рахунок відповідача грошових коштів у визначеному Договором порядку і розмірі. Доводи відповідача про те, що застосовані штрафні санкції є економічно необгрутованими та завищеними, що порушує принцип добросовісності суд не приймає до уваги, оскільки розмір і порядок нарахування процентів визначено умовами укладеного Договору презумпцію правомірності якого відповідачем не спростовано. За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики в розмірі 28400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн, заборгованість за процентами - 20400 грн. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2154,18 грн (2422,4/31936*28400) На підставі викладеного,

Outcome: partial