Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

05 вересня 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Циб Сергій Вікторович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що 28.08.1993 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. В період шлюбу було придбано транспортний засіб марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Транспортний засіб купувався в неробочому стані з метою його подальшого відновлення, проте після його купівлі виявилось, що його технічний стан не дозволяє його відносити за розумну суму коштів. Після того, як транспортний засіб простояв 1,5 роки без належного ремонту, позивач та відповідач вирішили його продати, оскільки подальше його збереження не мало сенсу і призводило лише до погіршення технічного стану. З метою продажу транспортного засобу Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] відповідачем видано на ім`я позивача довіреність від 23.06.2023 року, якою уповноважено позивача на укладення договору купівлі-продажу. \~ \~ \~ \~Транспортний засіб був проданий 24.06.2023. Кошти, отримані за договором купівлі-продажу відповідач використала на власний розсуд. \~ \~ \~ \~За даними позивача, у договорі купівлі-продажу транспортного засобу зазначено, що він проданий за ціною 10\~000 грн., що підтверджується квитанцією про оплату ПДФО на суму 500 грн. від 24.06.2023. Згідно звіту про експертно-грошову оцінку майна від 04.09.2024, ринкова вартість транспортного засобу марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] становить 75\~000 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація ринкової вартості частини спірного транспортного засобу. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] компенсацію вартості частки відчуженого автомобіля у розмірі 37500 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 09.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.09.2024 [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що спірній автомобіль знаходився у повному розпорядженні позивача, про що нею 23.06.2023 року було надано довіреність на експлуатацію та розпорядження транспортним засобом. Ніякого продажу транспортного засобу спільно з позивачем вона особисто не проводила. Про продаж вказаного автомобіля дізналася лише з позовної вимоги щодо неї. Твердження позивача про те, що вона використала грошові кошти з продажу автомобіля на власний розсуд не відповідає дійсності. Також повідомляє що автомобіль після його придбання рухався своїм ходом, та після заміни деяких частин пластику він повністю був полагоджений та використовувався позивачем по своїх справах, а саме перевезенні різних зернових та великовантажних вантажів. Також спірний автомобіль і до цього часу використовується позивачем. Оскільки позивач [PERSON] до цього часу користується автомобілем, а відповідач [PERSON] будь-яких договорів купівлі-продажу не проводила та грошових коштів з продажу автомобіля не отримувала, то і сплачувати компенсацію вартості частки автомобіля у розмірі 37500 грн. не повинна. Також 13 вересня 2024 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Карабеза Валерій Іванович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що автомобіль марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який придбаний позивачкою та відповідачем у період шлюбу, перебуває у розпорядженні відповідача [PERSON] , який вільно ним користується. 23 червня 2023 року позивачем на ім`я відповідача було надано довіреність НСМ№025169, якого уповноважено представляти інтереси позивача з питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням транспортним засобом. \~ \~ \~ \~ Транспортний засіб марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] є річчю неподільною Вартість автомобіля згідно відповіді №56С24 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, надану судовим експертом Пилипенко О.С. від 23.052024 складає 400640 грн. Виходячи з презумпції рівності часток, позивач вважає, що спірне майно необхідно розділити по частини кожному. Виходячи з того, що на теперішній час транспортним засобом користується відповідач, вважає доцільним здійснити у такий спосіб, за яким неподільна річ залишається одному з співвласників зі стягненням з нього на користь іншого співвласника грошової компенсації у розмірі вартості його частки із подальшим (після сплати компенсації) припиненням спільної власності. На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом просить суд: 1. Визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб автомобіль марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 2. В порядку поділу спільного майна подружжя припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. 3. Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб автомобіль марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в якості компенсації вартості частини автомобіля марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] грошові кошти в сумі 200320 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області під головуванням судді Ковальчук Т.А. від 06.11.2024 року цивільна справа №179/1751/24 (провадження №2/179/676/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя об`єднана в одне провадження з цивільною справою № 179/1711/24 (провадження 2/179/661/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна та передано на розгляд судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю. Ухвалою від 19.11.2024 суд перейшов до розгляду об`єднаної цивільної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою від 21.11.2024 за клопотанням представника відповідача за первісним позовом витребувано належним чином завірені копії документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію транспортного засобу «RENAULT», модель «MAGNUM 480» 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см?, VIN кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та інформацію про всі здійсненні перереєстрації вказаного транспортного засобу. Ухвалою від 10.01.2025 до участі у розгляді справи залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - [PERSON] . Ухвалою від 07.02.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Циб С.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Проти задоволення позову [PERSON] заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Також суду пояснив, що Магдалинівським районним судом розглядався спір між сторонами з приводу поділу іншого автомобіля. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Карабеза В.І. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також пояснив, що між сторонами була домовленість щодо поділу майна, [PERSON] виконала умови домовленості, надала довіреність позивачу на автомобіль Renault Magnum, тому вважає, що сторони поділили між собою автомобілі. Позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, враховуючи, що спірним автомобілем і надалі користується [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, подав суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог про поділ транспортного засобу у повному обсязі. В письмових поясненнях зазначає, що на даний час він є власником автомобіля RENAULT,\~модель MAGNUM\~480,\~2002\~року випуску. Даний транспортний засіб він придбав за договором купівлі-продажу від 24.06.2023, який укладений між ним та [PERSON] , яку за нотаріальною довіреністю представляв [PERSON] . Даний транспортний засіб він запропонував купити як металобрухт. Про те, що автомобіль буде проданий, знала як [PERSON] , так [PERSON] . Після укладання договору купівлі-продажу він передав грошові кошти за автомобіль у розмірі 10000 грн. [PERSON] за її домашньої адреси. Будь-яких претензій або позовів щодо укладеного договору купівлі-продажу ані від [PERSON] , ані від [PERSON] до нього не надходило. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст.ст.12\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи\~позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 28 серпня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 9). На даний час шлюб між сторонами не розірваний. \~ \~ \~ \~У шлюбі\~позивач та\~відповідач придбали\~автомобіль марки\~RENAULT,\~модель MAGNUM\~480,\~2002\~року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який 12.02.2022 було зареєстровано за [PERSON] . Довіреністю від 23.06.2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою В.О., зареєстрованою в реєстрі за №445, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням, у тому числі проведенням всіх митних процедур та в подальшому укладенням договорів купівлі-продажу, міни, оренди та будь-яких інших правочинів з питань розпорядження належним їй автомобілем марки «RENAULT»,\~модель «MAGNUM\~480»,\~2002\~року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.73-74). 24\~червня 2023\~року [PERSON] ,\~який на\~підставі вказаної\~довіреності діяв\~від імені\~ [PERSON] ,\~ уклав\~з [PERSON] \~договір купівлі-продажу\~№1246/2023/3897408,\~за умовами\~якого передав\~у власність\~останньому автомобіль\~RENAULT,\~модель MAGNUM\~480\~2002\~року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Умовами договору визначено, що ціна продажу транспортного засобу складає 10\~000 грн., передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати за договором (а.с.75-76). В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтвердив, що вказаний договір купівлі-продажу підписаний саме [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки ТСЦ МВС №1246, наданої на виконання ухвали суду, станом на 20.12.2024 власником транспортного засобу RENAULT MAGNUM 480, номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 2002 року виготовлення, є громадянин [PERSON] . Перереєстрація транспортного засобу за період з 12.02.2022 по теперішній час здійснена на підставі договору купівлі-продажу №1246/2023/3897408 від 24 червня 2023 року (а.с.72). Вартість спірного автомобіля в розмірі 75000 грн. [PERSON] визначив згідно зі звітом про вартість майна від 04.09.2024, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM 480, 2002 року випуску, номер кузова [NUMBER] ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] становить 75000 грн. (а.с.10). Вартість спірного автомобіля в розмірі 400640 грн. [PERSON] визначила відповідно до відповіді №56С24 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, складеного судовим експертом Пилипенком О.С. 23.05.2024, згідно з яким середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, RENAULT MAGNUM 480, 2002 випуску, становить 400640 грн (а.с.14-15). Згідно зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Згідно зі\~ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові, а в разі, якщо на тому наполягає відповідач, для відхилення його заперечень проти позову. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя.\~Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.\~Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта\~статті 65 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)). Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку. Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суть поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості. Згідно з частинами другою і третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Тобто, із зазначеного слідує, що у разі, коли одним із подружжя відчужується автомобіль, який є об`єктом спільної сумісної власності, письмова згода другого з подружжя має бути посвідчена нотаріально. Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Судом встановлено, що автомобіль марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] придбали за час шлюбу за спільні кошти, тому вказаний автомобіль є їх спільним майном. Вказана обставина визнається сторонами. Також судом встановлено, що [PERSON] видала [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність від 23.06.2023 року, якою уповноважила останнього представляти її інтереси з питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням автомобілем марки Renault, модель MAGNUM 480, 2002 року випуску, об`єм двигуна 11929 см3, VIN [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в тому числі і з питань укладення договору купівлі продажу. Зі змісту цієї довіреності вбачається, що [PERSON] надала [PERSON] право представляти її інтереси з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією, відчуженням (купівлею-продажем, міною, тощо) транспортного засобу; укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом (купівлі-продажу, міни, комісії, оренди, позички тощо), визначаючи у відповідних договорах на власний розсуд ціну та інші, в тому числі і факультативні, умови, одержувати належні їй за цими договорами грошові суми. 24.06.2023 року [PERSON] , діючи на підставі вказаної довіреності, продав спірний автомобіль своєму брату - [PERSON] , уклавши відповідний договір купівлі-продажу, та в той же день право власності на автомобіль було зареєстровано за [PERSON] . Виходячи з встановлених обставин, які підтверджені належними доказами, суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за взаємною згодою розпорядились спільним майном (автомобілем). Станом на час розгляду справи спірний автомобіль перебуває у власності [PERSON] . Доводи [PERSON] та її представника щодо того, що автомобіль Renault MAGNUM 480, державний номер [NUMBER] до теперішнього часу перебуває у володінні [PERSON] , який ним користується, суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього факту суду не надано. \~ \~ \~ \~Договір купівлі-продажу автомобіля від 24.06.2023 у судовому порядку недійсним не визнаний, не оспорений, а тому є дійсним. \~ \~ \~ \~Тобто спірний автомобіль вибув із володіння\~ [PERSON] та [PERSON] за спільною згодою подружжя, що підтверджується належними доказами. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що на час розгляду справи автомобіль Renault моделі MAGNUM 480, 2002 року випуску, VIN кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] вибув із володіння подружжя та перебуває у власності [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , припинення права спільної сумісної власності та визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль задоволенню не підлягають. Сторони правочинів повинні діяти добросовісно, й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Відчуження одним із подружжя спільного майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє іншого з подружжя права на виплату компенсації на майно. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди - з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказувала, що з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Пред`являючи позов до [PERSON] про стягнення з останньої компенсацію вартості частки відчуженого автомобіля Renault MAGNUM 480, державний номер [NUMBER] у розмірі 37500 грн., [PERSON] посилається на те, що автомобіль був відчужений за ціною, нижчої його ринкової вартості, а отримані за договором купівлі-продажу кошти відповідач [PERSON] використала на власний розсуд. Разом з тим, судом встановлено, що саме [PERSON] , який діяв на підставі виданої [PERSON] довіреності, та був уповноважений на вчинення усіх дій, пов`язаних з розпорядженням автомобілем Renault MAGNUM 480, державний номер [NUMBER] (у тому числі і на укладення договору купівлі-продажу, визначення на власний розсуд ціни продажу автомобіля та отримання грошових коштів), зі згоди [PERSON] уклав договір купівлі продажу транспортного засобу №1246/2023/3897408 від 24.06.2024. Належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не погоджував ціну продажу автомобіля, а [PERSON] отримала кошти від продажу спірного автомобіля та використала їх на власний розсуд, [PERSON] суду не надано та таких обставин в ході розгляду справи не встановлено. Письмові пояснення третьої особи - [PERSON] щодо передання грошових коштів у сумі 10\~000 грн. особисто [PERSON] за місцем її мешкання суд вважає неспроможними, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини (розписки або будь-якого документу) суду також не надано. Крім того, за умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу 1246/2023/3897408 від 24.06.2024, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати його вартості. Оскільки договір купівлі-продажу укладений та підписаний [PERSON] , як представником [PERSON] , що підтвердив представник позивача у судовому засіданні, доводи позивача щодо неотримання грошових коштів по договору суд відхиляє. Враховуючи, що [PERSON] розпорядився спірним автомобілем зі згоди [PERSON] , особисто уклавши договір купівлі-продажу, підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] частки вартості відчуженого автомобіля Renault MAGNUM 480, державний номер [NUMBER] у розмірі 37500 грн. відсутні, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення з останнього в якості компенсації вартості частини автомобіля Renault MAGNUM 480, державний номер [NUMBER] у сумі 200320 грн., суд дійшов до висновку що вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено вище, судом встановлено, що спірний автомобіль вибув з власності подружжя за їх спільною згодою. Доказів відсутності згоди [PERSON] на продаж автомобіля за ціною, нижче ринкової судом також не встановлено, враховуючи надану останньою довіреність на розпорядження транспортним засобом з правом визначення ціни продажу [PERSON] за його розсудом. Доказів використання [PERSON] грошових коштів від продажу спірного автомобіля на власний розсуд суду також не надано. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] слід відмовити повністю. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] також слід відмовити повністю. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивачів за первісним та зустрічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed