Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

14.10.2024 до Петриківського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача адвокат Машошина А.О. до Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Ухвалою судді від 22.10.2024 відкрито провадження у даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 21.11.2024 представником позивача змінено предмет позову, в якій остання просить суд: - Визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. від 27.11.2023 року про відмову у вчинення нотаріальної дії у спадковій справі № 75/2023 (щодо спадкування майна померлого [PERSON] ); - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211650212237); - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211692012237); - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га; - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1212 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:01:101:0074; - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,5883 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:02:210:0026; - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 земельної ділянки площею 0,1900 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:0020; - Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 земельної ділянки площею 0,0800 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223781400:04:007:0016; - Покласти на Відповідачів судові витрати у справі. Вказані позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . На момент смерті він перебував у шлюбі з [PERSON] . [PERSON] [INFO] померла. Після смерті її батька залишилось декілька об`єктів нерухомого майна, на які [PERSON] склав заповіти на її ім`я, а також на ім`я її сина, а саме: Заповіт від 04.12.2019 року (номер у спадковому реєстрі 66404203), далі в позові - Заповіт-1; Заповіт від 10.08.2021 року (номер у спадковому реєстрі 68119314, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65948655, далі в позові - Заповіт-2); Заповіт-1 виданий на користь дочки [PERSON] , [INFO] , щодо: -земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, розташованої на території Іванівської сільської ради Дніпровського (раніше Петриківського) району Дніпропетровської області; -земельної ділянки площею 0,1212 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:01:101:0074; -земельної ділянки площею 0,5883 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:02:210:0026, -а щодо інших земельних ділянок, які не зазначені в цій позовній заяві і не є предметом спору, - на користь онука [PERSON] . Також не є предметом спору земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, розташованої на території Іванівської сільської ради Дніпровського (раніше Петриківського) району Дніпропетровської області, оскільки батько за життя передав її у власність іншій особі. Заповіт-2 виданий на користь дочки [PERSON] , [INFO] , щодо житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами та прилеглою земельною ділянкою площею 0,0600 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] (далі - Житловий будинок). Також до спадкової маси входить земельна ділянка навколо будинку, загальною площею 0,27 га, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0800 га кадастровий номер 1223781400:04:007:0016 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, площею 0,1900 га кадастровий номер 1223781400:04:007:0020 - на які є один документ щодо права власності - державний акт на право приватної власності на землю. Таким чином, донька, [PERSON] має безумовне право, як спадкоємець 1 черги за законом на 1/3 вказаних земельних ділянок, які не охоплені заповітами. Після смерті батька, спадкодавця, від її імені її рідною сестрою [PERSON] (яка діяла на підставі довіреності) було подано до Державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могільної Л.Г. заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право на спадщину за заповітами на зазначене вище нерухоме майно. Однак, 27.11.2023 Державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Могільною Л.Г. прийнято постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії (далі - Постанова). Підставою для прийняття Постанови було наступне: - \~ \~ \~ \~Згідно інформації заявниці житлові будинки за адресою: [ADDRESS] (далі - Житловий будинок-1) та за адресою: [ADDRESS] (далі - Житловий будинок-2) були зареєстровані за померлим в зв`язку з поділом житлового будинку на два окремі будинки; - \~ \~ \~ \~Заявницею не подано документів, що підтверджують право власності на спадкові земельні ділянки, розташовані за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, розташовану на території Іванівської сільської ради Дніпровського (раніше Петриківського) району Дніпропетровської області; - \~ \~ \~ \~за даними Державного земельного кадастра, відсутні дані про земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площе. 0,0600 га; - \~ \~ \~ \~Заявником не подано Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Позивач вважає зазначену Постанову незаконною (протиправною), тому просить її скасувати посилаючись на те, що в п.п. 4.21 п.4 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) не зазначено, що саме Заявник повинен подати нотаріусу зазначений витяг, більше того, нотаріус має право шляхом безпосереднього доступу до Державного земельного кадастру отримати зазначений витяг самостійно. При цьому, оскільки вона ще не прийняла спадщину, не отримала свідоцтва про право на спадщину та, відповідно, не переоформила на себе право власності на спадкове майно, то вона не має жодних правових підстав до оформлення за собою права власності на спадкове майно отримувати жодні витяги з Державного земельного кадастру. Однак, державний нотаріус Могильна Л.Г. не виконала обов`язок по безпосередньому доступу до Державного земельного кадастру та отримання витягу з нього. Крім того, відповідно до п. 4.12 п.4 гл. 10 розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Однак, оскільки ні витяги з Державного земельного кадастру, ні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є документами, що посвідчують право власності на нерухоме майно, то подання зазначених документів заявником для отримання свідоцтва про право на спадщину не вимагається. Крім того, згідно з п. 1 глави 7 Порядку, відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Однак, державний нотаріус Могильна Л.Г. таким правом не скористалась. Відповідно до п.4.19 п.4 гл. 10 розділу II Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Однак, державний нотаріус зазначених дій не вчинила. Також в Постанові державний нотаріус зазначила (без посилання на жодні правові норми), що «.... Тому при поділі житлового будинку на два житлових будинки за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] повинен був бути здійснений і поділ земельної ділянки, на якій був розташований будинок, що поділявся, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку. Таким документів заявницею не надано.» Окрім того, що державний нотаріус не послалась на жодні правові норми, які б обґрунтовували її припущення про необхідність поділу зазначеної вище земельної ділянки, вона також не послалась і на жодну правову норму, яка б містила підставу для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю поділу земельної ділянки (у разі, коли такий поділ є обов`язковим, що заперечується Позивачем). Позивач надіслала до Державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори. Доповнення до заяви про прийняття спадщини (копія додається), яким повторно просила долучити: - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 859, виданого 14.09.2018 року Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області стосовно земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер: 1223781400:04:007:9060; - державний акт про право приватної власності на землю, виданий [PERSON] 01 липня 1996 року, яким йому була передана у приватну власність земельна ділянка площе 0,33 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства; - державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] 25 грудня 2008 року, яким йому була передана у приватну власність земельна ділянка площе 0,5883 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:02:210:0026; - державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] 25 грудня 2008 року, яким йому була передана у приватну власність земельна ділянка площе 0,1212 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:01:101:0074; - інформаційну довідку з ДРРПнНМ від 05.12.2023 року. Однак, жодного рішення за результатами подання зазначеного вище Доповнення до заяви про прийняття спадщини прийнято не було, більше того, державним нотаріусом Могильної Л.Г. 22.12.2023 \~ \~ \~ \~надано лист № 1406/02-14, в якому знову було зазначено, що «для отримання свідоцтва про право на спадщину на належні Вам частки земельних ділянок (паїв), необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на Земельні ділянки, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки». Позивачем 08.12.2023 в додатках до Доповнення до заяви про прийняття спадщини документи є правовстановлюючими документами на земельні ділянки, а подання витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки законодавство України від заявника не вимагає. Вважає, що державний нотаріус повинна видати позивачу свідоцтво про право власності за заповітом хоча б на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки саме на будинок за цією адресою її батьком оформлено заповіт на її ім`я. Отже, вона змушена звернутися до суду. Окремо Позивач зазначає, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , - це насправді один і той же будинок, що підтверджується наступним: Згідно висновку судового експерта № 1184/01-24 від 19.03.2024 «При проведенню дослідження домоволодіння, як розташоване за адресою: [ADDRESS] та при співставленням натурного обстеження з наявною технічною документацією, експертом встановлено, що даний житловий будинок розташований між сусідніми житловими будинками (домоволодіннями) які мають порядкові номери 7 (сім) та 11 (одинадцять). Наявності ознак іншого окремого будинку за адресою [ADDRESS] , експертом не встановлено. При безпосередньому обстеженні житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , експертом не встановлені ознаки розділу житлового будинку, чи виділу будь-якої частки домоволодіння в окрему квартиру. Житловий будинок відповідно до технічної документації на натурного обстеження має по житловому будинку одне приміщення кухні площею 17,7 м2, одне приміщення ванної кімнати площею 6,0 м2, одна приміщення вбиральні площею 1,2 м2. Всі інші приміщення по житловому будинку не мають ознак переобладнання в приміщення кухні, ванної кімнати та вбиральні, які необхідні для влаштування окремої ізольованої квартири. Виходячи з вище викладеного експерт робить висновок, що за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - розташований один житловий будинок який має адресу: [ADDRESS] .» Зазначене повністю виключає факт поділу цього будинку та наявність двох окремих будинків на праві власності [PERSON] . Саме цим і обумовлено, що [PERSON] нічого не знав і не міг знати про наявність у нього у власності двох житлових будинків, а також про поділ свого житлового будинку, що перебував в його особистій приватній власності за адресою: [ADDRESS] , тому і оформив заповіт лише на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки іншого житлового будинку (зокрема, за адресою: [ADDRESS] ) там немає і ніколи не існувало. Зазначені обставини підтверджуються також фотографіями, зробленими за адресою: [ADDRESS] , з яких вбачається, що за нею знаходиться лише один житловий будинок, а не два. При цьому, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2023 року вбачається, що, начебто, підставою для поділу житлового будинку і прийняття державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Ричкою О.Ю. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 54942770 від 04.11.2020 року) були: акт поточних змін, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] . При цьому, відповідно до п.2.4 діючої станом на 2022 рік (тобто, рік начебто здійснення поділу - примітка) Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року N 55 (далі-Інструкція), поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Оскільки необхідні документи були відсутні у [PERSON] та у Позивача, то 05.12.2023 року адвокатом Машошиною А.О. було надіслано адвокатський запит Державному реєстратору Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Ричці О.Ю. з проханням надати: інформацію з копіями підтверджуючих документів стосовно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2211650212237, а саме: - \~ \~ \~ \~копію акту поточних змін (без номеру), виданого 20.10.2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] ; - \~ \~ \~ \~копію висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна (без номеру), виданого 26.10.2020 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] ; - \~ \~ \~ \~копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54941053 від 04.11.2020 року 10:24:11, прийнятого державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Ричкою О.Ю.; - \~ \~ \~ \~інші наявні документи з зазначеної реєстраційної дії (заяви [PERSON] у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про проведення державної реєстрації, пов`язаної з поділом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2211650212237; заява [PERSON] про проведення технічної інвентаризації зазначеного об`єкту нерухомого майна та про оформлення актів поточних змін та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ), на що було отримано відповідь, що державний реєстратор Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Ричка О.Ю. звільнений, а його реєстраційні справи - передані до архіву. Отже, на сьогоднішній день відсутні жодні документи, які б засвідчували поділ на законних підставах житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , ніколи не ділився та є одним цілим об`єктом нерухомого майна. Більше того, якщо порівняти загальну площу «будинків» за адресами: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , то вбачається, що вона становить 353,80 кв.м. (166, 4 + 187,4), що якраз і відповідає загальній площі будинку [ADDRESS] , згідно правовстановлювального документу - свідоцтва про право на спадщину також цей Факт підтверджується будівельно-технічною експертизою судового експерта. 06.11.2024 до суду надійшов відзив від завідувача Петриківської державної нотаріальної контори, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи про те, що позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, а викладені у позовній заяві обставини такими, що не відповідають дійсності. Позивач оформлення спадщини не ініціювала, по запити для збору документів, необхідних для оформлення спадщини, звернулась після винесення постанови про відмову, надавала суперечливу інформацію та документи, що не відповідають фактичному стану речей. Позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведений той факт, що його права порушені Відповідачем. В даній спадковій справі через суперечливість інформації неможливо вчинити нотаріальну дію. Ці обставини достеменно відомі Позивачу і питання отримання Свідоцтва про право на спадщину не вирішиться доти, поки не будуть приведені у відповідність, узгоджені між собою відомості Державного реєстру речових прав та Державного земельного кадастру щодо підтвердження чи спростування наявності чи відсутності: -земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060 за адресою [ADDRESS] ; -земельних ділянок, що утворились в результаті поділу вищезазначеної земельної ділянки; -існування житлового будинку за адресою [ADDRESS] в тому вигляді, з тими технічними характеристиками, яким він був до поділу (беручи до уваги посилання Позивача на проведену експертизу), чи існування двох житлових будинків 9 та 9б. Дії щодо приведення документів у належний стан повинна вчинити заінтересована особа - саме Позивач. Натомість, Позивач продовжує створювати штучний спір про противоправність дій нотаріуса. Так, 27 листопада 2023 року Петриківською державною нотаріальною конторою видано Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. При цьому, 28.04.2023 Петриківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову № 75/2023 на майно померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої дружиною померлого - [PERSON] . Також надійшли заяви: про прийняття спадщини від сина померлого - [PERSON] ; від доньок померлого - [PERSON] та [PERSON] ; заява про видачу обов`язкової частки у спадщині від дружини померлого [PERSON] ; заява про прийняття спадщини за заповітом від онука померлого [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями І черги за законом. З заявами про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом позивач [PERSON] до нотаріальної контори до винесення постанови не зверталась і лише після отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, листом № 1 від 07.12.2023 доповнення до заяви про прийняття спадщини», позивач просить нотаріуса долучити копії документів та видати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Спадкодавцем [PERSON] за життя було складено три заповіти, які посвідчені: -04 грудня 2019 року за реєстровим № 210 Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області; -10 серпня 2021 року за реєстровим № 603 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області; -15 лютого 2022 року за реєстровим № 196 [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області. Відносно прав на спадкування між спадкоємцями виник спір, зокрема у провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 187/1853/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Петриківська державна нотаріальна контора, Іванівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Петриківського нотаріального округу Лимар Єгор Володимирович про визнання заповітів недійсними. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2023 по справі №187/1853/23 провадження було закрито. Але спір триває і на даний час, підтвердженням чого є зазначення позивачем у даній позовній заяві відповідачем [PERSON] . Разом з тим, позивач [PERSON] у позовній заяві робить хибний та безпідставний висновок про спадкування після [PERSON] , посилаючись на ст. 1276 ЦК України, оскільки померла своєчасно прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] . Крім того, дружина померлого [PERSON] прийняла обов`язкову частку у спадщині (1/8 частка), тому видати позивачеві [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за усіма заповітами на цілу частку, як прохає Позивач - неможливо. Частка Позивача [PERSON] у спадщині за заповітом складає 7/8. Нотаріусом в ході перевірки спадкового майна [PERSON] встановлено наступне: 1.На спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, яка заповідалась [PERSON] позивачу [PERSON] за заповітом, посвідченим 04 грудня 2019 року за реєстровим № 210 Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області, 15 лютого 2022 року за реєстровим № 196 [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, складено пізніший заповіт на іншу особу, що унеможливлює видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] . 2.За заповітом, посвідченим 10 серпня 2021 року за реєстровим № 603 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, позивачу [PERSON] заповідався житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,0600 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд( присадибна ділянка), розташовані за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, в ході перевірки актуального (на момент звернення за вчиненням нотаріальної дії ) стану цього спадкового майна шляхом безпосереднього доступу до відомостей Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріусам встановлено, що ще 29.10.2020 (тобто, до дати посвідчення вищезазначеного заповіту) за спадкодавцем [PERSON] зареєстровано право власності на 2 житлові будинки: з адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , що утворились шляхом поділу житлового будинку [ADDRESS] . Зазначені два житлових будинки розташовані на єдиній земельній ділянці по [ADDRESS] , що не відповідає нормам чинного законодавства! Про зазначені обставини повідомлено позивачу [PERSON] в оспорюваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії із зазначенням норм закону. Крім того, встановлено, що у Державному земельному кадастрі інформація про наявність земельної ділянки за адресою [ADDRESS] чи іншої земельної ділянки після поділу відсутня. А про земельну ділянку(зазначену в заповіті) за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відомості - відсутні, та «земельна ділянка знаходиться в архіві», про що зазначено в Постанові. Відповідно до п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статус архівних. З чого слідує, що земельна ділянка площею 0,0600 га поділена (не існує), а нові земельні ділянки, що в результаті такого поділу утворилися, не зареєстровані, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, жодна із земельних ділянок - як до поділу, так і після, за відсутності будь- яких даних в Державному земельному кадастрі, не існує як об`єкт цивільних прав. Об`єктом спадкування є майно, наявне на день відкриття спадщини. Отже, неіснуючі об`єкти цивільних прав не можуть успадковуватись. Видачею одноособово позивачу [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу земельну ділянку за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 та, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, будуть порушені законні інтереси інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що не охоплений заповітом, адже вони втрачають право на земельну ділянку під будинком. При цьому, у разі задоволення судом цих позовних вимог позивача вже судовим рішенням будуть порушені спадкові права інших спадкоємців. Позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів та не доведено факт існування, як об`єкту цивільно-правових відносин, земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим № 1223781400:04:007:9060 та факт наявності її реєстрації в Державному земельному кадастрі на момент винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про спадщину. Житловий будинок 9 б з відповідною земельною ділянкою, необхідний для його обслуговування, не заповіданий Позивачу, тому спадкується за законом, відповідно до вимог ст.1245 ЦК України, яка передбачає, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується за законом на загальних підставах. Відповідно до вимог ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розташований. Спадкоємцям за законом належить по частці. Оскільки спадкоємцем померлої дружини спадкодавця , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, є її син, частки у спадщині на зазначений житловий будинок з земельною ділянкою складають: Син ( його частка) + (частка матері, яку вона прийняла) = ; Позивача - іншої доньки В своєму позові Позивач визнає наявність в результаті поділу двох житловий будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] . Прохає визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом, але при цьому не визнає поділ земельної ділянки площею 0,0600 га, та прохає визнати право в порядку спадкування за заповітом на всю земельну ділянку в цілому. Фактично нові житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] б знаходяться на цій земельній ділянці (площа до поділу 0,0600 га). При спадкуванні за законом будинку [ADDRESS] б частина цієї земельної ділянки повинна перейти спадкоємцям будинку [ADDRESS] у рівних частках, відповідно їх часткам у будинку, відповідно положень до ст.120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України. Але, наполягаючи на ухваленні судового рішення про визнання права за заповітом на цілу земельну ділянку площею 0,0600 га, Позивач позбавляє права власності на відповідні частки цієї земельної ділянки(що розташована під будинком [ADDRESS] ), інших спадкоємців, чим порушує їх права! Обґрунтуванням позивачем своїх позовних вимог бездіяльністю, на її думку, нотаріуса щодо невикористання права витребовування від фізичних та юридичних осіб відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії є необгрунтованим та безпідставним. Отже, враховуючи вищезазначені обставини, а саме: \~ \~ \~ \~наявність спору між спадкоємцями щодо спадкового майна, відсутність частини спадкового майна, як об`єкта цивільних прав, не подання позивачем відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, суперечність між поданими до нотаріуса документами та їх невідповідність нормам діючого законодавства стали підставою для винесення 27.11.2023 законної та обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право на спадщину за заповітами, посвідченими 10 серпня 2021 року за реєстровим № 603 Петриківською державною нотаріальною конторою та 03 грудня 2019 року за реєстровим № 210 Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач наводить свої доводи та робить власні висновки, які, є безпідставними та нікчемними, погодитися з ними неможливо, тому просить суд критично їх оцінити при розгляді справи. Щодо тверджень Позивачки про те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] 6- «це насправді один і той же будинок», що «на сьогоднішній день відсутні жодні документи, які б засвідчували поділ на законних підставах житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що будинок ніколи не ділився та є єдиним цілим об`єктом нерухомого майна», а Спадкодавець при складанні заповіту на ім`я Позивачки не знав про поділ житлового будинку. Відповідач зазначає, що: Згідно наданих спадкоємцями: Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 230968718 від 04.11.2020, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за Спадкодавцем 29.10.2020, номер запису про право власності 38999052, а відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 230976078 від 04.11.2020, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за Спадкодавцем 29.10.2020, номер запису про право власності 38999777. Реєстрація проведена [PERSON] , державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Тобто, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності померлого на два житлових будинки, створені в результаті поділу попереднього! Позивач усвідомлено стверджує про незаконність поділу житлового будинку, навіть провівши для цього експертизу, висновки якої долучає до справи, в той же час вимагає від суду визнати право власності на створені в результаті такого поділу два житлових будинки. Твердження Позивача, що заповідач [PERSON] начебто не знав про поділ будинку є хибними, їх правомірність автоматично виключається, оскільки державна реєстрація поділу провадиться виключно за заявою власника. Твердженнями позивача, що «також відсутні норми, що свідоцтво про право на спадщину видається виключно у разі наявності даних( відомостей) про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі», і що нотаріус не виконала обов`язку по безпосередньому доступу до державного земельного кадастру та отримання витягу з нього, з посиланням на вищезазначений підпункт 4.21 безпідставне, оскільки вказаний пункт передбачає множинність варіантів отримання такого витягу, тобто «у тому числі», а не «виключно», отже, це право, а не обов`язок нотаріуса. Позивач також не довів, що збір документів для оформлення спадщини - це обов`язок нотаріуса. Крім того, згідно статті 41 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.165 Порядку ведення Державного земельного кадастру», надання відомостей з Державного земельного кадастру здійснюється на платній основі, за надання відомостей справляється адміністративний збір. Крім того, при зверненні нотаріуса шляхом безпосереднього доступу до Державного земельного кадастру для перевірки інформації щодо земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га, отримано відповідь щодо відсутні даних про земельну ділянку (копія Інформації про земельну ділянку кадастровий № 1223781400:04:007:9060 в ДЗК, сформовану нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до державних реєстр і в(ДРРП) про відсутність відомостей про земельну ділянку; та копія Відомостей про земельну ділянку кадастровий № 1223781400:04:007:9060 в ДЗК, сформовану нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до державних реєстрів(НКС) , що «земельна ділянка знаходиться в архіві» містяться в спадковій справі), про що відображено в Постанові про відмову. Підставою відмови у вчиненні нотаріальних дій стала відсутність даних про земельну ділянку площею 0,0600 га в Державному земельному кадастрі (оскільки вже відбувся її поділ), а Позивач не надавав документів на нові земельні ділянки, що утворились після поділу, про що було зазначено в Постанові про відмову, з посиланням на ст.377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, що регулюють ці питання. Законодавець закріпляє принцип: одна земельна ділянка - один житловий будинок. Дані правовідносини відображаються в ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності та ст.381 ЦК, 364 ЦК, відповідно до змісту роз`яснень, наданих в листі Міністерства розвитку громад України від 03.01.2020р№ 8/30/86-20. В зв`язку з поділом об`єкта нерухомого майна відбувається перехід прав на новоутворені об`єкти нерухомого майна. За Цивільним та земельним кодексом України саме земельна ділянка слідує за будинком, спорудою, будівлею, а не навпаки. Відповідно до положень статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Нотаріальний процес оформлення документів - це вчинення дій нотаріусом виключно лише за наявності документального підтвердження відповідними оригіналами документів будь- яких юридичних фактів, подій, прав та безспірності поданих документів. Петриківська державна нотаріальна контора немає ніякого відношення до спадкового майна спадкодавця, поділу будинку, земельної ділянки, до присвоєння кадастрових номерів. Позивачкою в позовній заяві не доведено, які саме її права Петриківська державна нотаріальна контора порушила своєю відмовою. Державна нотаріальна контора чи державний нотаріус жодних претензій щодо спадкового майна не мають та приватних (майнових) прав спадкоємців не оспорюють. В свою чергу представником позивача подано відповідь на відзив де зазначає про незгоду з твердженнями відповідача, в який останній заперечує проти позовних вимог. Окремо заперечує, що померла [PERSON] своєчасно прийняла спадщину. Жодних доказів саме прийняття спадщини [PERSON] , (свідоцтво про право на спадщину) Відповідачем не надано. Заперечує що, начебто, на спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, складено пізніший заповіт на іншу особу, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] . Так. Відповідачем не долучено до матеріалів справи копію начебто складено пізніше на зазначену земельну ділянку заповіту, а також не зазначено прізвище, ім`я, по-батькові, а також інші ідентифікуючі дані, які дозволяли б встановити цю особу. Отже, твердження Відповідача-1 про те що, начебто, на спадкове майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га. кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, складено пізніший заповіт на іншу особу, не підтверджені жодними доказами. Заперечує твердження відповідача, про те, що зазначені два житлових будинки розташовані на єдиній земельній ділянці по [ADDRESS] , що не відповідає нормам чинного законодавства. Жодних заборон на знаходження на одній земельній ділянці двох житлових будинків, утворених в результаті поділу (якщо такий поділ відбувся) законодавство України не містить. Наполягає на обов`язку нотаріуса по безпосередньому доступу до Державного земельного кадастру та отримання витягу з нього. Ні витяги з Державного земельного кадастру, ні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є документами, що посвідчують право власності на нерухоме майно, то подання зазначених документів заявником для отримання свідоцтва про право на спадщину не вимагається. Крім того, відповідачем жодним належним та допустимим доказом не доведено факт відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянка з кадастровим номером 1223781400:04:007:9060 площею 0,0600 га. Наполягає на правомірності вимоги про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій як належного способу захисту порушених прав. Представник відповідача завідувач Петриківської державної\~нотаріальної контори\~Дніпропетровської області подав заперечення на відповідь на відзив за яким враховуючи наявність спору між спадкоємцями щодо спадкового майна, відсутність частини спадкового майна, як об`єкта цивільних прав, не подання позивачем відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, суперечність між поданими до нотаріуса документами з заявленими правами, та їх невідповідність нормам діючого законодавства, 27.11.2023 винесено законну та обґрунтовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право на спадщину за заповітами, посвідченими 10 серпня 2021 року за реєстровим № 603 Петриківською державною нотаріальною конторою та 03 грудня 2019 року за реєстровим № 210 Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області. При цьому нотаріус зазначає про хибність висновок Позивача щодо зацікавленості нотаріуса в даній справі. Позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведений той факт, що його права порушені Відповідачем нотаріусом. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Через суперечливість інформації неможливо вчинити нотаріальну дію. Ці обставини достеменно відомі позивачу і питання отримання Свідоцтва про право па спадщину не вирішиться до приведення у відповідність і узгодженість між собою відомостей Державного реєстру речових прав та Державного земельного кадастру щодо підтвердження чи спростування наявності чи відсутності: -земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060 за адресою [ADDRESS] ; -земельних ділянок, що утворились в результаті поділу вищезазначеної земельної ділянки; -існування житлового будинку за адресою [ADDRESS] в тому вигляді, з тими технічними характеристиками, яким він був до поділу (беручи до уваги посилання Позивача на проведену експертизу), чи існування двох житлових будинків 9 та 9 б. Дії щодо приведення документів у належний стан повинна вчинити заінтересована особа - саме Позивач. Між спадкоємцями Договір про зміну часок у спадщині чи Договір про поділ спадкового майна не укладався. Відповідно до статті 1267 ЦК України - частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємцями,\~які прийняли\~спадщину у\~відповідності до\~ст.\~1268\~ЦК України\~зазаконом є дружина померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] , донька померлого [PERSON] , та Позивач. Тобто частка у спадщині за законом кожного спадкоємця складає 1/4( одну четверту). Крім того, право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом дружини [PERSON] складає 1/8( одну восьму). Дружина померлого, [PERSON] , прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України як шляхом подачі заяви до відповідної нотаріальної контори протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, як і Позивач, так і шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день його смерті, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Невизнання Позивачем прийняття спадщини дружиною спадкодавця не спростовує цих фактів. Всі заяви містяться в спадковій справі. Невизнання Позивачем наявності інших заповітів на земельну ділянку площею 4,0404 га на інших осіб не спростовує цих фактів. Копії цих заповіт і в спадкодавця містяться в спадковій справі. Нотаріус зазначає, що обставини справи є такими: що житловий будинок 9 був поділений 29.10.2020 року на буд. [ADDRESS] , право власності на два новостворених будинки за померлим було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Земельна ділянка площею 0,0600 га. кадастровий номер 1223781400:04:007:9060 за адресою [ADDRESS] , що надана спадкодавцю для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд( присадибна ділянка), слідувала за долею житлового будинку та була поділена на дві нові земельні ділянки, відповідно для обслуговування новостворених житлових будинків [ADDRESS] та 9б, але їх державна реєстрація права власності за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав не відбулась. Державна реєстрація старої земельної ділянки була скасована в Державному земельному кадастрі, її кадастровий номер скасовано та перенесено до архівного шару, відомості про неї не існують. Позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів та не доведено факт існування, як об`єкту цивільно-правових відносин земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим №зі 1223781400:04:007:9060 та факт наявності її реєстрації в Державному земельному кадастрі на момент винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про спадщину. Постійно посилається на Витяг з державного земельного кадастру від 14.11.2022 року, в якому інформація вже давно втратила чинність та відповідність дійсності. Житловий будинок 9 б з відповідною земельною ділянкою, необхідний для його обслуговування, не заповіданий Позивачу, тому спадкується за законом, відповідно до вимог ст. 1245 ЦК України: «Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується за законом на загальних підставах» та відповідно до вимог ст.1225 ЦК : «право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розташований». Спадкоємцям за законом належить по частці. Оскільки спадкоємцем померлої дружини спадкодавця, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, є її син, часті у спадщині на зазначений житловий будинок з земельною ділянкою складають: син 1/4( його частка) + 1/4( чистка матері, яку вона прийняла) =1/2: \~ \~ \~ \~Позивача-1/4, іншої доньки- . В своєму позові Позивач визнає наявність в результаті поділу двох житловий будинків 9 та 9б. прохає визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом. Але при цьому не визнає поділ земельної ділянки площею 0,0600 га, та прохає визнати право в порядку спадкування за заповітом на всю земельну ділянку в цілому. Фактично нові житлові будинки 9 та 9б знаходяться на цій земельній ділянці( площа до поділу 0.0600 га). При спадкуванні за законом будинку 9 б частина цієї земельної ділянки повинна перейти спадкоємцям будинку 9 б у рівних частках, відповідно їх часткам у будинку відповідно до ст.120 Земельного кодексу України та 377 ЦК України. Прохаючи суд визнати право за заповітом на цілу земельну ділянку площею 0,0600 га. Позивач позбавляє права власності на відповідні частки цієї земельної ділянки, що розташована під будинком [ADDRESS] , чим порушує їх права. Позивач не довів, що вчинення нотаріальної дії, а саме видача свідоцтва про право на спадщину на об`єкти нерухомого майна - житловий будинок, земельні ділянки, можуть вчинятись без надання оригіналів документів. Заявляючи, що батько склав заповіт на весь будинок і на всю земельну ділянку площею 0,0600 га, та їх спадкування Позивачем за заповітом не порушить прав інших спадкоємців, Позивач не врахував, що заповіт був складений після державної реєстрації поділу цього будинку, державна реєстрація новоутворених житлових будинків не скасована, тому вважати, що заповідано увесь будинок [ADDRESS] (після поділу) = це як єдиний будинок 9) немає законних підстав. Позовних вимог про тлумачення заповіту Позивач не подавав. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали від 15.10.2024 позивачем виконано у повному обсязі і подано заяву про зменшення позовних вимог з відомостями про сплату судового збору. Ухвалою від 22.10.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від\~09.01.2025закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Машошина А.О. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в редакції від 20.11.2024 та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] \~подала до\~суду заяву\~в якійповністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Тож, всі позовні вимоги своєї сестри, [PERSON] визнає у повному обсязі, в тому числі ті, що зазначені нею у заяві про зміну предмету позову, оскільки вони повністю відповідають волі їхнього померлого батька. Просить проводити усі судові засідання без її участі. Завідувач Петриківської державної нотаріальної контори подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровувалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї і судові повістки. Поштове відправлення повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за даною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відноситься до належного вручення судової кореспонденції. Крім того, відповідач повідомлений про судовий розгляд про що свідчать довідки про доставку повідомлень в додатку «Viber» та про доставку SMS. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Заслухавши представника позивача та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Визначаючи коло спадкоємців [PERSON] , порядок і спосіб їх спадкування, перелік спадкового майна (спадкову масу) і частки спадкоємців в спадковому майні судом досліджено матеріали спадкової справи № 75/2023 (т. 2 а.с. 15-86) і встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.12.2022. Спадкодавець на момент смерті перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка з 27.05.2014 є пенсіонером. 28.04.2023 Петриківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову № 75/2023 на майно померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої дружиною померлого - [PERSON] . Також надійшли заяви про прийняття спадщини від сина померлого - [PERSON] ; від доньок померлого - [PERSON] та [PERSON] ; заява про видачу обов`язкової частки у спадщині від дружини померлого [PERSON] ; заява про прийняття спадщини за заповітом від онука померлого [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями І черги за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] за життя складено три заповіти, які посвідчені: Перший, 04 грудня 2019 року за реєстровим № 210 Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області та за ним [PERSON] на випадок моєї смерті зробив таке розпорядження: -частину свого майна, а саме земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 918467 від 25.12.2008 року з кадастровим номером №1223781400:01:029:0001; земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1212 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 918468 від 25.12.2008 року з кадастровим номером №1223781400:01:101:0074; земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5883 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 918469 від 25.12.2008 року з кадастровим номером 1223781400:02:210:0026 заповідав у власність дочки [PERSON] , [INFO] ; -частину свого майна, а саме земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належна йому згідно з витягу з Державного реєстру на нерухоме майно індексний номер витягу №128298900 від 20.06.2018 року кадастровий номер №1223781400:01:029:0004 площею 4,0402 га; земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належна йому згідно з витягу з Державного реєстру на нерухоме майно індексний номер витягу №128304513 від 20.06.2018 року кадастровий номер №1223781400:02:210:0029 площею 0,6336 га; земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належна йому згідно з витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер витягу №128326413 від 20.06.2018 року кадастровий номер №1223781400:01:101:0077 площею 0,163 га заповідав у власність онука [PERSON] [INFO] . За другим заповітом, посвідченим 10 серпня 2021 року за реєстровим № 603 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області [PERSON] на випадок смерті зробив таке розпорядження: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,0600 га, розташовані за адресою [ADDRESS] заповідав дочці [PERSON] , [INFO] . За третім\~заповітом,\~посвідченим 15\~лютого 2022\~року за\~реєстровим №\~196\~ [PERSON] ,\~приватним нотаріусом\~Дніпровського районного\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Калюга Сергій\~Іванович на\~випадок смерті\~зробив таке\~розпорядження:належну йому земельну \~ \~ \~ \~ділянку \~ \~ \~ \~площею 4,0402 га, кадастровий номер 1223781400:01:029:0004 та земельну ділянку площею 4,0404 га кадастровий номер 1223781400:01:029:0001, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Іванівської сільської ради Дніпровською району (попередня назва - Петриківський район) Дніпропетровської області, заповідав [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином, спадкоємцями на майно померлого [PERSON] є: - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом на частку майна не охопленого заповітами і як спадкоємець на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України на майно відносно якого спадкодавцем складено заповіти; - [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом на частку майна не охопленого заповітами і за заповітами; - [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом на частку майна не охопленого заповітами; - [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом на частку майна не охопленого заповітами; - [PERSON] і [PERSON] як спадкоємці за заповітом. Визначаючи склад спадкового майна, яке підлягає спадкуванню та є предметом даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 стаття 331 ЦК України , якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Під спадкуванням згідно зі ст.1216 ЦК України розуміється перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб(спадкоємців). У результаті спадкування до спадкоємців переходять майнові права та обов`язки спадкодавця, які включають право власності, інші речові права, виключні права на результат інтелектуальної діяльності, а також обов`язки, але не включають прав і обов`язків, нерозривно пов`язаних з особистістю померлого( ст.1219 ЦК України). За спадщиною можуть переходити майнові права у вигляді права приватної власності на нерухоме майно, деякі обов`язкові права померлого (право вимоги авторського гонорару, страхової суми) тощо. Відповідно до ст.1225 ЦК України до спадкоємців земельних ділянок переходить право власності або право користування земельною ділянкою. Відповідно до 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.8 ст.24 Закону України « Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки видається Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містить всі відомості про неї, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Згідно статті 79-1 ЗК України встановлює, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрам. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера(ч. 4 ст. 79-1 ЗК України). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України) Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 10 ст. 79-1 ЗК України). Відповідно до положень частини 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Реєстрація права власності на земельні ділянки повинна бути, якщо оформлення права власності на землю та його реєстрація були проведені згідно з чинним у відповідний час законодавством. Відповідно до вимог статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувана, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувана (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до вимог статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У Постановах від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 19.05.2020 у справі № 127/10011/18, 20.01.21 у справі № 318/1274/18 Верховний Суд звертав увагу, що ст.120 Земельного кодексу України закріплює принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Судом досліджено копію державного акту серія ЯЖ № 918468 від 25.12.2008 про право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] за яким йому передана у \~ \~ \~ \~приватну власність земельна ділянка площе 0,1212 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:01:101:0074. Витяг з Державного земельного кадастру від 29.04.2024 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1223781400:01:101:0074. (т. 1 а.с. 48-59, 68-74). Отже, спадкодавцю на момент смерті належала така земельна ділянка. Суд враховує зміст заповіту від 04.12.2019, за яким [PERSON] на випадок моєї смерті земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1212 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 918468 від 25.12.2008 року з кадастровим номером №1223781400:01:101:0074 заповідав у власність дочки [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт не скасований та не змінений наступним заповітом. Наявний спадкоємець з правом спадкування на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України дружина померлого [PERSON] , її частка у спадщині не залежно від змісту заповіту становить 1/8 частки. Тому, позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку підлягають частковому задоволенню та за нею слід визнати право власності на 7/8 частини такої земельної ділянки. Судом досліджено копію державного акту серія ЯЖ № 918469 від 25.12.2008 про право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] за яким йому передана у приватну власність земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5883 га з кадастровим номером 1223781400:02:210:0026. (т. 1 а.с. 46-47). При цьому, позивачем не надано жодних відомостей про реєстрації зазначеної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі чи наявність відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в той час як Інформація з такого реєстру від 05.12.2023 наявна в матеріалах справи (т.1 а.с. 91-95). До того ж, інформації про належність вказаної земельної ділянки спадкодавцю відсутня і в матеріалах спадкової справи. Положеннями ч. 8 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. А тому суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази факту, що спадкодавцю на момент смерті належала вказана земельна ділянка з кадастровим номером 1223781400:02:210:0026. Отже, позовні вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,5883 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223781400:02:210:0026 не доведені і задоволенню не підлягають. Вирішуючи заявлені позовні вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 земельної ділянки площею 0,1900 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:0020 та право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 земельної ділянки площею 0,0800 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223781400:04:007:0016 судом досліджено надані позивачем витяги з Державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки складені 07.10.2021 і 15.11.2021. (т. а.с. 31-40). Визначення наявності спадкового майна здійснюється на день відкриття спадщини 29.11.2022. Як вже зазначалось втяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить всі актуальні відомості про неї, підтверджує державну реєстрацію земельної ділянки, тобто її існування. Однак такі Витяги з інформацією актуальною на 29.11.2022 суду не надано. Отже позивачем не надано належні та достатні докази факту, що спадкодавцю на момент смерті належали вказані земельні ділянки з кадастровими номерами 1223781400:04:007:0020 і 1223781400:04:007:0016. Суд зауважує, що матеріали спадкової справи не містять жодних відомостей про належність спадкодавцю вказаних земельних ділянко. Отже, позовні вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину вказаних земельних ділянок не доведені і задоволенню не підлягають. Вирішуючи вимоги про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211650212237), на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211692012237) та на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га суд виходить з наступного. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2020, що містяться в матеріалах спадкової справи (т. 2 а.с. 51-52) за спадкодавцем [PERSON] зареєстровано право власності на два житлові будинки з адресами [ADDRESS] , що утворились шляхом поділу житлового будинку [ADDRESS] . Крім того, про реєстрацію за [PERSON] вказаних двох житлових будинків 29.10.2020 та земельної ділянки 14.09.2018 свідчать відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності (т. 1 а.с. 91-95). Зазначені записи містять характеристики двох житлових будинків. В той час згідно відомостей з Державного земельного кадастру та листа Головного управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області №1820/440-24 від 29.05.2024, 01.12.2022 на звернення гр. [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, було поділено на дві земельні ділянки: ділянку площею 0,0377 га, кадастровий номер 1223781400:04:007:0053, та ділянку площею 0,0223 га, кадастровий номер 1223781400:04:007:0054. Станом на 27.05.2024 відомості про зареєстровані права на земельні ділянки з кадастровими номерами 1223781400:04:007:0053 та 1223781400:04:007:0054 у ДЗК відсутні, і кадастровий номер 1223781400:04:007:9060 не є чинним та перенесено до архівного шару (скасовано) (т. 2 а.с . 53-56, 78). Суд погоджується з висновком державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори про те, що проведення поділу житлового будинку без поділу земельної ділянки порушує вимоги законодавства і фундаментальний принцип про єдину долю земельної ділянки та об`єктів нерухомого майна, що на ній розташовані, а саме , передбачені в статті 377 Цивільного кодексу України та вимоги статті 120 Земельного кодексу України, основним змістом яких є правило: у разі поділу житлового будинку повинен відбуватись і одночасний поділ земельної ділянки, на якій він був розташований. Суд вважає вірним також висновок про те, що жодна із земельних ділянок - як до поділу, так і після, за відсутності будь-яких даних в Державному земельному кадастрі, не існує як об`єкт цивільних прав. Згідно висновку судового експерта № 1184/01-24 від 19.03.2024 при проведенню дослідження домоволодіння, як розташоване за адресою: [ADDRESS] та при співставленням натурного обстеження з наявною технічною документацією, експертом встановлено, що даний житловий будинок розташований між сусідніми житловими будинками (домоволодіннями) які мають порядкові номери 7 (сім) та 11 (одинадцять). Наявності ознак іншого окремого будинку за адресою [ADDRESS] , експертом не встановлено. При безпосередньому обстеженні житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , експертом не встановлені ознаки розділу житлового будинку, чи виділу будь-якої частки домоволодіння в окрему квартиру. Житловий будинок відповідно до технічної документації на натурного обстеження має по житловому будинку одне приміщення кухні площею 17,7 м2, одне приміщення ванної кімнати площею 6,0 м2, одна приміщення вбиральні площею 1,2 м2. Всі інші приміщення по житловому будинку не мають ознак переобладнання в приміщення кухні, ванної кімнати та вбиральні, які необхідні для влаштування окремої ізольованої квартири. Виходячи з вище викладеного експерт робить висновок, що за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - розташований один житловий будинок який має адресу: [ADDRESS] . Однак, суд вважає помилковим твердження позивачки про те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] це насправді один і той же будинок та, що на сьогоднішній день відсутні жодні документи, які б засвідчували поділ на законних підставах житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що будинок ніколи не ділився та є єдиним цілим об`єктом нерухомого майна з посилання на вказаний висновок судового експерта. Вказане твердження суперечить відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2020 та запису про здійснення поділу житлового будинку на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомості виданого 26.10.2020. Таким чином, оскільки за життя [PERSON] склав заповіт на один житловий будинок із двох, що перебувають у його власності, тобто, житлових будинок по [ADDRESS] не охоплений складеним заповітом, відсутності відомостей про здійснення поділу земельної ділянки на якій розміщені ці два будинки, наявності висновку судового експерта про те, що предметом спадкування є один житловий будинок без ознак його фактичного поділу на два окремих об`єкти нерухомості та за наявності інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом, в тому числі правом спадкування на обов`язкову частину згідно ст. 1241 ЦК України, суд погоджується з висновком державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори про відсутність можливості успадкування позивачем вказаних житлових будинків і земельної ділянки до узгодження та усунення розбіжносте відомостей Державного реєстру речових прав та Державного земельного кадастру відносно вказаних об`єктів нерухомості. За вказаного суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211650212237), на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2211692012237) та на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га не доведеними належними, допустимими та достатніми доказами, а отже безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Судом становлено,\~що позивач\~07.12.2023\~шляхом подання\~доповнення до\~заяви про\~прийняття спадщини\~просила нотаріуса\~долучити копії\~документів та\~видати свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на земельні\~ділянки. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після подачі всіх необхідних документів. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» Нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є законною підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Відповідно до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус не може «відкореговувати» записи у державних реєстрах, він користується лише наявними у них відомостями. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процедурі припинення державного підприємства, відповідно до Закону України "Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України"; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 27.11.2023 відмовлено [PERSON] , [PERSON] в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та відмовлено [PERSON] в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] . Державний нотаріус Петриківської державної нотаріальної контори досліджено наступні документи: - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий [PERSON] , державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 04.11.2020 року індексний номер витягу 230968718, про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] ; - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий [PERSON] , державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 04.11.2020 року індексний номер витягу 230976078, про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Нотаріусом зроблено\~наступні висновки:\~згідно інформації\~заявниці зазначені\~житлові будинку\~були зареєстровані\~за померлим\~в зв`язку\~з поділом\~житлового будинку\~на два\~окремі житлові\~будинки;\~заявницею не\~подано документів,\~що підтверджують\~право власності\~на спадкові\~земельні ділянки,\~розташовані за\~адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, розташовану на території Іванівської сільської ради Дніпровського( раніше Петриківського) району Дніпропетровської області. Крім того, за даними Державного земельного кадастра, відсутні дані про земельну ділянку розташовану за адресою [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1223781400:04:007:9060, площею 0,0600 га. Тому, при поділі житлового будинку на два житлових будинки за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] повинен був бути здійснений і поділ земельної ділянки, на якій був розташований будинок, що поділявся, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку. Таких документів заявницею не надано. Згідно матеріалів спадкової справи № 75/2023, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0404 га, кадастровий номер 1223781400:1:029:0001, розташованої на території Іванівської сільської ради Дніпровського( раніше Петриківського) району Дніпропетровської області складено пізніший заповіт на іншу особу, що унеможливлює видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] . Отже, постановляючи вказане рішення державний нотаріус дослідив надані йому документи, а також дослідив відомості Державного земельного кадастру і проаналізував та послався на нормативно-правові акти, які регулюють досліджувані правовідносини. Враховуючи встановлені в судовому засідання обставини щодо спадкоємців, належного підтвердження існування спадкового майна та підстав для спадкування, суд вважає рішення державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 27.11.2023 про відмову позивачу в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та і в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] , належним чином обґрунтованим, мотивованим та законним. Інші аргументи позивача, на які вона посилається обґрунтовуючи заявлені вимоги до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори суд вважає безпідставними та такими, що не свідчать про незаконність оскаржуваного рішення. Таким чином позовні вимоги про визнання незаконною та скасувати постанову Державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори Могильної Л.Г. від 27.11.2023 року про відмову у вчинення нотаріальної дії у спадковій справі № 75/2023 (щодо спадкування майна померлого [PERSON] ) безпідствні та задоволенню не підлягають. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів, якими є інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] , до який частково обґрунтовані позовні вимоги, витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 169,01 грн. з кожного, пропорційно до задоволених позовних вимог, що обраховано відповідно оціночної вартості земельної ділянки кадастровий номер 1223781400:01:101:0074 38629 грн. та відповідно до частки майна, що успадкова позивачем (7/8).

Outcome: partial