Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» адвокат Колісник С.М. звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, ТОВ «Транспортна компанія «Бласко», є власником транспортного засобу - автомобіля марки «SCANIA R450», 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5152, 12 березня 2024 року. З 12 березня 2024 року вказаний автомобіль закріплений за водієм [PERSON] , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» відповідно до укладеного трудового договору №70-к від 28.06. 2023 року. 19.04.2024 року близько 09:40 год. в с. Бродецьке, Звенигородського району, Черкаської області, навпроти будинку [ADDRESS] , місцевий житель [PERSON] , на ґрунті довготривалих неприязних відносин з [PERSON] , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, проявляючи агресію, взяв до рук цеглину та кинув її в лобове скло автомобіля «SCANIA R450», номерний знак [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі вулиці, чим пошкодив лобове скло автомобіля та заподіяв майнової шкоди позивачу. Про вказаний інцидент водій автомобіля «SCANIA R450», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , невідкладно повідомив органи Національної поліцї України, зателефонувавши на телефонну лінію «102». Відповідно до листа Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 20.05.2024 року №9422/55/05/06-2024, даний випадок було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №6442 від 19.04.2024 року в Звенигородському РВП ГУНП в Черкаській області. В ході перевірки було встановлено, що до даного пошкодження причетний громадянин [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , та в його діях формально вбачається склад злочину передбаченого ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна), однак враховуючи, те, що даною статтею передбачається пошкодження майна у великих та особливо великих розмірах, а в даному випадку шкода не є значною, тому в діях [PERSON] відсутній склад злочину передбачений ст.194 КК України і тому розгляд припинено, а між ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» та відповідачем склалися цивільно-правові відносини і для відшкодування завданих збитків діями, які вчинив [PERSON] , рекомендовано звернутись до суду. Вартість матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт по заміні лобового скла на автомобілі «SCANIA R450», д.н.з. [NUMBER] , для ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» склала 39174,70 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 27.04.2024 року №SO-2400670, що були проведені ТОВ «Сканія Україна» та рахунком за виконані роботи №SO-2400670 від 27.04.2024 року. З метою досудового врегулювання спору, [PERSON] в усній формі неодноразово пропонувалося добровільно сплатити ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» суму завданих збитків, однак станом на сьогоднішній день нарахована сума збитків відповідачем не сплачена і заходів щодо її сплати відповідачем не вживається, тому ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» змушене звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою судді від 30.08.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено учасникам їх права, порядок та строки подачі заяв по суті спору, роз`яснено право відповідача клопотати про розгляд справи з повідомленням сторін. 02.10.2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Єсиком В.О. подано до суду відзив, відповідно до якого заявлені позивачем вимоги стороною відповідача не визнаються. Зокрема зазначив, що належних доказів про причетність відповідача [PERSON] до події, яка мала місце 19.04.2024 року, суду не надано. Показання свідків події не зафіксовані у відповідному процесуальному порядку. Звинувачення відповідача у спричиненні матеріальної шкоди має неприязне підґрунтя між ймовірними учасниками конфлікту. Ухвалою суду від 01.11.2024 року за клопотанням адвоката Єсика В.О. постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником транспортного засобу марки «SCANIA R450», 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5152, 12 березня 2024 року (а.с. 7). Вказаний автомобіль з 12 березня 2024 року закріплений за водієм [PERSON] , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» та несе матеріальну відповідальність відповідно до укладеного трудового договору №70-к від 28.06.2023 року та підписки матеріально відповідальної особи (а.с. 9, 10). Позивач вказує, що 19.04.2024 року близько 09:40 год. в с. Бродецьке, Звенигородського району, Черкаської області, навпроти будинку [ADDRESS] , місцевий житель [PERSON] , на ґрунті довготривалих неприязних відносин з [PERSON] , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, проявляючи агресію, взяв до рук цеглину та кинув її в лобове скло автомобіля «SCANIA R450», номерний знак [NUMBER] , який був припаркований на узбіччі вулиці, чим пошкодив лобове скло автомобіля та заподіяв майнової шкоди позивачу. Про вказаний інцидент водій автомобіля «SCANIA R450», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , невідкладно повідомив органи Національної поліцї України, зателефонувавши на телефонну лінію «102». Відповідно до листа Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 20.05.2024 року №9422/55/05/06-2024, даний випадок було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №6442 від 19.04.2024 року в Звенигородському РВП ГУНП в Черкаській області (а.с.13). В ході перевірки було встановлено, що до даного пошкодження причетний громадянин [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , та в його діях формально вбачається склад злочину передбаченого ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна), однак враховуючи, те, що даною статтею передбачається пошкодження майна у великих та особливо великих розмірах, а в даному випадку шкода не є значною, тому в діях [PERSON] відсутній склад злочину передбачений ст.194 КК України і тому розгляд припинено, а між ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» та відповідачем склалися цивільно-правові відносини і для відшкодування завданих збитків діями, які вчинив [PERSON] , рекомендовано звернутись до суду (а.с. 14, 15). Згідно з Актом виконаних робіт від 27.04.2024 року №SO-2400670, що були проведені ТОВ «Сканія Україна» та рахунком за виконані роботи №SO-2400670 від 27.04.2024 року, вартість матеріалів та ремонтно-відновлювальних робіт по заміні лобового скла на автомобілі «SCANIA R450», д.н.з. [NUMBER] , для ТОВ «Транспортна компанія «Бласко» склала 39174,70 грн. (а.с. 11, 12). З метою повного та об`єктивного встановленняобставин справи, наведених в обгрунтування позовних вимог, судом були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою [PERSON] (мати [PERSON] ) та проживає через три хати від останньої. Вранці 19.04.2024 року близько 9 години вона поливала квіти у своєму подвір`ї, коли, почувши нецензурні крики, вийшла на вулицю. Трохи згодом, особисто бачила, як інший сусід - [PERSON] , йшов в сторону вантажного автомобіля,що був припаркований поруч з домоволодінням [PERSON] .. Після цього нахилися і продовжила поливати квіти. Додатково пояснила, що вказаний вантажний автомобіль, вона часто бачить поруч з подвір`ям [PERSON] , оскільки ним керує син останньої - [PERSON] . Уточнила, що вказаний автомобіль був розташований на узбіччі таким чином, що кабіна останнього була зорієнтована у сторону, де проживає вона та [PERSON] .. Перебуваючи на вулиці, яка у цьому місці є прямою, особисто бачила як [PERSON] щось кинув у сторону кабіни вантажного автомобіля та добре чула характерні звуки від удару твердого предмету в лобове скло автомобілю. Згодом побачила, як ціле до цього часу, лобове скло вказаного автомобілю покрили чисельні тріщини. Через короткий час звуків ударів в скло автомобіля почула крик сусідки [PERSON] . Щодо мотивів, які спонукали [PERSON] до пошкодження автомобіля, пояснила, що такі мотиви їй невідомі, оскільки зазвичай [PERSON] поводиться з сусідами чемно. Припустила, що безпосередньою причиною могло бути перебування [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, оскільки напередодні (18.04.2024 року) у останнього був день народження і цілу ніч з двору [PERSON] було чути п`яні крики та музику. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що її син [PERSON] працює водієм у компанії «Бласко» та здійснює транспортне перевезення вантажів по Україні та за кордон. Напередодні її син зателефонував їй, що заїде до додому бо треба заколоти порося. Близько 01 години 00 хвилин 19.04.2024 року службовий вантажний автомобіль Scania, під керуванням її сина, зупинився поруч з її подвір`ям. Пояснила, що зазвичай автомобіль, яким керує син залишається на ночівлю, на спеціальній стоянці яка розташована у м. Тальне. Однак, якщо він приїжджає пізно в ночі, то автомобіль перебуває поруч з її будинком. При цьому вона завжди переживає щоб з автомобілем сина нічого не сталося, оскільки це автомобіль імпортного виробництва і є дуже дорогим. Близько 06 години 30 хвилин 19.04.2024 року, переживаючи за схоронність автомобіля сина, вона виходила на вулицю та, обійшовши навколо автомобілю, бачила, що як автомобіль, так і його лобове скло не містить жодних ушкоджень. Вранці 19.04.2024 року близько 9 години вона була на подвір`ї, коли почула звуки удару чогось твердого у скло, які було чути з вулиці. Відразу після цього вибігла на вулицю, де побачила, що її сусід [PERSON] , перебуваючи перед кабіною вантажного автомобіля, яким приїхав її син щось кинув у напрямку лобового скла. Після цього бачила, як [PERSON] почав нахилятися до землі, простягаючи руку за половиною червоної цеглини, яка лежала на відстані близько 0,5 м. від останнього. В цей час, схаменувшись від розгубленості, вона закричала на [PERSON] , після чого останній випрямився не піднімаючи цеглину. Усе лобове скло вказаного автомобілю покривали тріщини, які розходилися від трьох різних місць влучання. Запитала [PERSON] навіщо він це зробив нащо останній відповів нецензурною лайкою та пішов у напрямку свого двору. Щодо походження цеглини пояснила, що на відстані близько 10 метрів від автомобілю на вулиці знаходиться складена як ціла, так половинами червона цеглина звідки [PERSON] міг взяти половинку цеглини, яка лежала перед кабіною автомобілю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 19.04.2024 року, перебуваючи у добовому наряді, за викликом про пошкодження автомобіля він виїхав у с. Бродецьке, де опитавши свідків встановив, що [PERSON] є причетним до пошкодження лобового скла вантажного автомобіля Scania. Особисто оглянув пошкодження лобового скла, при цьому локалізацію та кількість пошкоджень точно не пам`ятає, але пам`ятає, що тріщини покривали практичне усе лобове скло. Також пам`ятає, що у місцях контакту предмету яким були нанесені пошкодження з лобовим склом містилися залишки речовини червоного кольору, які могли бути слідами від удару червоною цеглиною, уламок якої бачив поруч з автомобілем. Крім цього пояснив, що намагаючись отримати пояснення [PERSON] на якого вказали свідки сусіди та потерпілий, намагався поспілкуватися з останнім. Однак, хвіртка подвір`я [PERSON] виявилася зачиненою, а в дворі перебував злий, чималий пес. Не маючи можливості пройти у подвір`я він погукав [PERSON] через паркан. Після цього з веранди будинку вийшов чоловік та нецензурною лайкою пояснив, що він не бажає не з ким спілкуватися і знову зайшов до будинку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша\~статті 16 ЦК України). У пунктах 8, 9 частини другої\~статті 19 ЦК України\~передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої\~статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша\~статті 1166 ЦК України). У частинах першій, другій\~статті 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Частиною 2\~статті 1166 ЦК України\~передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі №369/8038/17 (провадження № 61-1857св19). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок винних дій відповідача, позивачу була завдана шкода шляхом пошкодження лобового скла автомобіля марки «SCANIA R450», 2016 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується наданими останнім та дослідженими судом доказами. Враховуючи відсутність з боку сторони відповідача як належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що розмір, заподіяної позивачу є меншим ніж стверджується останнім, а також відсутність клопотання відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою експертного визначення вартості відшкодування, заподіяної позивачу шкоди, суд визнає доведеним розмір, заподіяної позивачу матеріальної шкоди у заявленій останнім сумі - 39174,70 грн. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція), кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Оцінивши за свої внутрішнім переконанням досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, врахувавши належність, допустимість, а також взаємний зв`язок досліджених доказів між собою, суд визнає, що заявлені позивачем вимоги є законними та обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частино 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/12876/19 У матеріалах справи наявні наступні докази, що підтверджують фактичне понесення позивачем\~витрат на професійну правничу допомогу у даній справі: квитанція про сплату №23 від 22.07.2024 року; договір про надання правничої допомоги №19-07/24 від 19.07.2024 року та додаток вказаного договору, ордер адвоката; акт приймання-передачі наданих правничих послуг, виконаних адвокатом Колісником С.М. від 22.07.2024 року, які у своїй сукупності належним чином підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн.(а.с.16-23). Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом та часом послуг, відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. З урахуванням відсутності заяви як представника відповідача, так і самого відповідача про зменшення, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене вище, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вказаному розмірі. Щодо належних відомостей про відповідача. Ухвалюючи судове рішення суд визначив, що зазначене позивачем по батькові відповідача « [PERSON] » є опискою. Враховуючи, що інші відомості про особу відповідача, зазначені позивачем вірно, ґрунтуючись на відомостях, які надані представником відповідача; у судовому рішенні, суд зазначає правильне написання по батькові відповідача [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved