Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», в особі представника Ткаченко М.М., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27.08.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву № 038/6886790-СК. 12.12.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено заяву №038/7431640-СК. 06.05.2019 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено заяву № 7603834051. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №038/6886790-СК. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №038/6886790-СК. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №038/7431640-СК. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №038/7431640-СК. 07.10.2016 було укладено договір №ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило на користь АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7603834051. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7603834051. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №7603834051. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитними договорами № 038/6886790-СК, № 038/7431640-СК, № 7603834051 в розмірі 38713,48 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористалася своїм процесуальним правом та направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що кредитний договір №7603834051, право вимоги за яким нібито було набуто позивачем, укладено 06.05.2019 року, тоді як Договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР»» та ПАТ «Таскомбанк» укладено 07.10.2016 року - більше ніж за два з половиною роки до укладення Кредитного договору №7603834051. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем не існувало жодних правовідносин. Станом на дату укладення Договору відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року ТОВ «ФК «ЦФР»» не було кредитором відповідача, відповідно права вимоги до відповідача ще не існувало, тому воно не могло бути передано до ПАТ «Таскомбанк». Також зазначає, що жодних комісій, які, як вбачається із виписок, були нараховані АТ «Таскомбанк», умови Кредитного договору №7603834051 не передбачають. Отже, відсутні підстави для стягнення комісії в розмірі 17927,28 грн, що незаконно, всупереч умовам Кредитного договору №7603834051, була нарахована АТ «Таскомбанк». Крім того, Витяги з Реєстру боржників містять лише печатку позивача. Печатка АТ «Таскомбанк» відсутня, що свідчить про факт формування Витягів позивачем в односторонньому порядку та не підтверджує передачу прав вимоги у заявленому розмірі. Крім того зазначив, що 21.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено актовий запис №43 та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінилось на « [PERSON] ». На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У квітні 2024 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у письмових поясненнях. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 27.08.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 038/6886790-СК. Даним договором передбачено відкриття поточного рахунку у гривні з кредитним лімітом 10000,00 грн. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №038/6886790-СК. Відповідно до п. 2.1. договору, фактор зобов`язується передати (сплатит) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відсутпити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №038/6886790-СК. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 038/6886790-СК від 27.08.2019 у відповідача наявна сума заборгованості в розмірі 2036,16 грн, що складається з: 1073,13 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 963,03 грн - заборгованість за нарахованими процентами. 12.12.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №038/7431640-СК. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №038/7431640-СК. Відповідно до п. 2.1. договору, фактор зобов`язується передати (сплатит) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відсутпити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №038/7431640-СК. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №038/7431640-СК у відповідача наявна заборгованість у розмірі 5128,80 грн, що складається з: 2702,12 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2426,68 - заборгованість за нарахованими процентами. 06.05.2019 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено заяву № 7603834051. 07.10.2016 було укладено договір №ТАСЦФР-10-2016 відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило на користь АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. 21.12.2023 було укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.ч. 1,2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України шляхом надання належних та допустимих доказів доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 038/6886790-СК від 27.08.2019 у розмірі 2036,16 грн та за кредитним договором №038/7431640-СК від 12.12.2019 у розмірі5128,80 грн. Водночас, відповідачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростовано зазначені обставини, не надано доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору, не спростовано розмір заборгованості за кредитними договорами, не надано доказів виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами відповідно до умов договору. Враховуючи, викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 038/6886790-СК від 27.08.2019 у розмірі 2036,16 грн та за кредитним договором №038/7431640-СК від 12.12.2019 у розмірі 5128,80 грн. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 7603834051 від 06.05.2019, суд зазначає наступне. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Щодо переходу прав вимоги, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від АТ «Таскомбанк», а до АТ «Таскомбанк» від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», судом встановлено наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 7603834051 був укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 06.05.2019. Натомість договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016, за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги АТ «Таскомбанк», був укладений 07.10.2016, майже за три роки до укладання Кредитного договору між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та боржником (Шалак) [PERSON] . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу від 07.10.2016. Оскільки АТ «Таскомбанк» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договору факторингу від 21.12.2023 ТОВ «Коллект Центр». Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором № 7603834051 від 06.05.2019, а тому позов в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21548,52 грн - задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, а також позивачу була надана правова допомога за договором №01-07/2024 від 01.07.2024 року в сумі 9000,00 грн. При цьому, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 9000,00 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню тільки сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 7164,96 грн (7164,96 грн /28713,48 грн х 2422,40 грн = 604,47 грн).

Outcome: partial