Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 17\~250 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2845719, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. За умовами договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 10 000 грн на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб, шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики. Строк позики складає 30 днів із зниженою процентною ставкою з другого дня користування позики до дати повернення позики 0,75% у день, яка діє відповідно до п. п. 2.2 п.2 договору. За понадстрокове користування позикою процентна ставка за день становить 2,70%. Орієнтована реальна річна процентна ставка 1\~081,20 %. Загальна вартість кредиту 12\~250 грн. Всупереч умов договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання та не здійснила погашення заборгованості у встановлені договором строки та має непогашену заборгованість перед позивачем у сумі 17 250 грн, яка складається з 10 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 2 250 грн заборгованості за процентною ставкою 0,75% та 5 000 грн за процентами за понадстрокове користування. На підставі викладеного просить стягнути вказану вище суму боргу та понесені судові витрати, які складаються із витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн і витрат на професійну правничу допомогу 7 100 грн. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві просить розгляд справи провести у його відсутності. Представник відповідачки через підсистему «Електронний суд» надіслала до суду відзив на\~позов,\~у якому\~зазначила,\~що позовні\~вимоги визнаєчастково,\~а саме\~просила стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 12\~250 грн, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» на користь [PERSON] всі судові витрати, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він уважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Судом установлено, що 22 квітня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2845719, за умовами якого Товариство передає останній у власність грошові кошти у сумі 10 000 грн на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб, шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити відсотки від суми позики. За умовами п. 2.2, 2.3 договору, строк позики складає 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 0,75% у день, яка діє відповідно до п. п. 2.2 п. 2 договору. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) становить 2,70%. Орієнтована реальна річна процентна ставка становить 1 081,20 %. Орієнтована загальна вартість позики становить 12 250 грн. Параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів визначено у додатку № 1 до цього договору. За умовами п. 8 договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів. За п. 17 договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором згідно чинного законодавства. Відповідно до п. 21 договору, сторони дійшли згоди, що договір позики укладається у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно з додатком № 1 до договору позики № 2845719 від 22 квітня 2024 року, сторонами погоджено розрахунок за договором позики, що підтверджено електронним підписом [PERSON] з одноразовим ідентифікатором k2WM60. Загальна вартість кредиту складає 12 250 грн. Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за договором позики № 2845719 від 22 квітня 2024 року, за період з 22 квітня 2024 року по 17 вересня 2024 року, заборгованість [PERSON] становить 17 250 грн, яка складається з 10 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 2 250 грн заборгованості за процентною ставкою 0,75% та 5 000 грн за процентами за понадстрокове користування. Разом із цим, за умовами договору позики, позика надається на 30 днів із кінцевою датою повернення 22 травня 2024 року. У договорі також чітко визначено денну процентну ставку 0,75% та загальну вартість позики 12\~250 грн. Як неодноразово зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Чинний ЦК України не передбачає такої відповідальності позичальника як «процентна ставка за понадстрокове користування позикою». Отже, оскільки строк кредитування сплинув 22 травня 2024 року, тому стягненню з відповідачки підлягає 10 000 грн основної суми боргу та 2 250 грн заборгованості за процентами. При цьому вимоги про відповідальність позичальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Також витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 7 100 грн, надавши договір № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС», акт прийому-передачі справ на надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року та акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21 жовтня 2024 року за договором про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02 вересня 2024 року. Згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 21 жовтня 2024 року, підписаного позивачем та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС», підтверджено конкретний обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг і виконаних робіт за договором про надання правової допомоги у цій цивільній справі, а також їх вартість у сумі 7 100 грн. Представник відповідачки у свою чергу також просить стягнути з\~позивача на\~користь відповідачки\~витрати на\~правову допомогу\~в розмірі\~9\~500\~грн,\~надавши договір\~№ 1157\~про надання\~правничої допомоги\~від 31\~грудня 2024\~року,\~Акт приймання-передачі\~наданої правничої\~допомоги №\~1\~до Договору\~№ 1157\~про надання\~правничої допомоги\~від 31\~грудня 2024\~року,\~квитанцію №\~1157\~від 31\~грудня 2024\~року та\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг). Відповідно до ч. 1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням наведених обставин та положень закону, витрати на сплату судового збору, які повинна сплатити відповідачка позивачу, становлять 2\~125,\~18\~грн (3 028 грн * 71,01%), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 2 058, 29 грн (7100*28,99%), що пропорційно розміру відмовлених позовних вимог. Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, оскільки розмір судових витрат позивача є більшим, ніж розмір витрат відповідача, суд уважає, що відповідно до вимог ч. 10 ст.\~141\~ЦПК України відповідачка зобов`язана сплатити позивачу різницю таких витрат у розмірі 1\~429, 42 грн. (4\~183, 47 грн -2 754,05 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial