Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" (далі - ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ") заборгованості із заробітної плати в розмірі 612 802, 61 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 284 695,85 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що він працює на посаді начальника юридичної служби ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ". Починаючи з 2019 року відповідачем систематично порушується його право на отримання заробітної плати. Відповідно до довідки № 008 від 21.01.2025 року, виданої ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" сума заборгованості, яку повинен отримати позивач за період роботи з 01.03.2019 року по 31.12.2024 року становить 612 820,61 грн. Зважаючи на це, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а саме стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 612 820,61 грн. Крім того, позивачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з березня 2019 року по грудень 2024 року, який становить 284 695,85 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі документами. Відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді начальника юридичної служби ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ", що підтверджується довідкою державного підприємства № 11 від 21.01.2025 року та трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] . З березня 2019 року ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" систематично порушує право [PERSON] на отримання заробітної плати, що підтверджується довідкою ДП "Науково-дослідний інститут "КВАНТ" № 008-1 від 21.01.2025 року про структуру заборгованості за період з листопада 2018 року по січень 2025 року по працівнику [PERSON] . Так, загальний розмір заборгованості з виплати заробітної плати з березня 2019 року по грудень 2024 року становить 612 802,61 грн, що також підтверджується довідкою відповідача № 008 від 21.01.2025 року. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Так, відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною п`ятою статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов `язань щодо оплати праці. Відповідно до статті 24 КЗпП України, ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Оскільки спір про розмір належних позивачу сум заробітної плати відсутній, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість з виплати заробітної плати, яка утворилась за період з березня 2019 року по грудень 2024 року у розмірі 612 802,61 грн. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, судом встановлено наступне. У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 положенням статті 233 КЗпП надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати в зв`язку зі зростанням споживчих цін та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме - нарахованої, проте невиплаченої заробітної плати працівнику [PERSON] відповідач своєчасно не виплачував останньому заробітну плату, починаючи з березня 2019 року по грудень 2024 року. А тому, суд, беручи до уваги розрахунок позивача щодо індексу зростання цін на споживчі товари, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати з урахуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) у розмірі 284 695,85 грн. Сумнівів щодо правильності таких обрахунків у суду немає, жодних належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем до суду не подано. Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 8 974,98 грн.

Outcome: approved