Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 15.07.2021 між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії/позики за №ID2681918, в інформаційно-телекомунікаційній системі Компанії за №ID0511002, також 21.07.2021 між позивачем та відповідачем було укладено ще один кредитний договір №IU7461958, в інформаційно-телекомунікаційній системі Компанії за №IU7689941. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав, а відповідач прийняв у власне користування грошові кошти, які відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені у кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені Кредитним договором, однак в порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №ID2681918 у сумі 41 930, 00 грн., у тому числі 22 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 690, 00 грн. - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості, 9 240, 00 грн. - заборгованість за платою за організацію продовження, яка сплачується у порядку післяплати. За кредитним договором №IU7461958 виникла заборгованість у розмірі 20 969, 00 грн., яка складається із 11 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5 349, 00 грн. - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості, 4 620, 00 грн. - заборгованість за платою за організацію продовження, яка сплачується у порядку післяплати. Загальний розмір заборгованості складає 62 899, 00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 12.07.2024 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання. 08.10.2024 суд перейшов до розгляду спрощеного провадження із викликом сторін у судове засідання. Відповідно до змісту позовної заяви, представник позивача просив суд проводити судовий розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка викликалась у судові засідання, призначені на 04.11.2024, 06.01.2025, 22.04.2025, та будучи повідомленою про місце, день та час слухання справи, до суду не прибула, про причини своєї неявки суд не повідомила, так само не направила до суду відзиву на позовну заяву та/або письмових пояснень із викладенням своєї позиції стосовно пред`явленого позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 15.07.2021 між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії/позики №ID2681918 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за №ID0511002. Відповідно до умов договору №ID2681918 від 15.07.2021, Позивач надав, а Відповідачка отримав кредитні кошти, які останній зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цього договору. В порушення умов кредитного договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 41 930, 00 грн., з яких: - 22 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 10 690, 00 грн. - заборгованість за процентами для початково визначеної тривалості; - 9 240, 00 грн. - заборгованість за процентною ставкою в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту. 21.07.2021 між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії/позики №IU7461958 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за №IU7689941. Відповідно до умов договору №IU7461958 від 21.07.2021, Позивач надав, а Відповідачка отримав кредитні кошти, які останній зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цього договору. В порушення умов кредитного договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 20 969, 00 грн., з яких: - 11 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 5 349, 00 грн. - заборгованість за процентами для початково визначеної тривалості; - 4 620, 00 грн. - заборгованість за процентною ставкою в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту. Позивач звертався до Відповідача з досудовими вимогами від 31.05.2024 за вих. № 0307 та від 31.05.2024 за вих. № 0308 про погашення заборгованість за кредитними договорами, однак вимоги Позивача були залишені без реагування, заборгованість за кредитним договором не погашена. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Матеріалами справи підтверджується, що під час укладання договорів Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився з ними. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, Відповідачк, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. З матеріалів справи вбачається, що укладені Відповідачем договори відповідають вимогам закону, умови договорів з боку кредитодавця виконані, грошові кошти Відповідачеві надані. В свою чергу, Відповідач умови договорів не виконує, погашення кредитної заборгованості не здійснює, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за кредитними договорами, суду не надано. Враховуючи, що заборгованість за отриманими кредитними коштами (тіло кредиту) та нарахованими відсотками за користування коштами Відповідачем не погашена, суд вважає, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з Відповідача такої заборгованості. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу Позивачем надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отримання та фактичну оплату Позивачем правової допомоги в розмірі 2000,00 грн., наданої адвокатом. Відповідачем не подано заперечень з приводу витрат Позивача на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд не має підстав для їх зменшення. Враховуючи зазначене, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved