Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

18 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось з позовною заявою до Підволочиського районного суду Тернопільської області з вимогами спрямованими до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, на неналежне виконанням відповідачем умов наступних кредитних договорів: -за Договором позики №77524914 від 06.09.2021 укладеним між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , за твердженням позивача відповідачем не своєчасно та не повному обсязі здійснювалось погашення обов`язкових платежів, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 42867,04, з яких : 12652,00грн - заборгованість по тілу кредиту, 30212,97 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги та 2,07 грн. 3% річних; -за Договором про споживний кредит №5116718 від 06.10.2021 укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , за твердженням позивача обліковується заборгованість у загальному розмірі 30560,00грн, з яких : 4000,00грн - заборгованість по тілу кредиту, 26560,00грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги. Крім того зазначає, що ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» укладено договори факторингу № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року, у відповідності до умов якого ТОВ 1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і по кредитному договору №77524914 від 06.09.2021, укладеному з відповідачем. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договором № №77524914 від 06.09.2021, укладеним з [PERSON] . Поряд з цим вказує, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договори факторингу № 28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і по згаданих договорах, укладених з відповідачем. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договорам № 5116718 від 06.10.2021, укладеними з [PERSON] . Так як взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 73427,04грн, яку представник позивача просить стягнути з останнього. Крім того позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн - понесених витрат зі сплати судового збору та 25000,00грн. витрат правову допомогу. Ухвалою від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно листа [INFO] №3988 від 14.06.2025 [PERSON] , [INFO] на військовому обліку в [INFO] не перебував та не перебуває та військову службу до [INFO] не призивався. Відповідно до відповіді наданої відділом [INFO] ( [ADDRESS] ) [PERSON] , [INFO] призваний на військову службу та направлений у розпорядження командира військової частини ( лист вих. №10/2/9719 від 25.06.2025). Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, від 16 листопада 2022 року в справі №753/3880/20, від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19, від 29 березня 2023 року в справі №756/3462/20, від 04 липня 2023 року в справі №359/7297/22, від 05 червня 2024 року в справі №317/3364/24, від 17 липня 2024 року в справі №439/1518/23, від 05 грудня 2024 року у справі № 285/7724/23, від 19 грудня 2024 року в справі №484/40/21, від 14 лютого 2025 року у справі № 405/1261/24, від 09 квітня 2025 року у справі № 405/9040/19. Поряд з цим лист вих. №10/2/9719 від 25.06.2025 [INFO] , не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, оскільки у ній відсутня інформація про те, що військова частина [NUMBER] , в якій проходить військову службу [PERSON] , переведена на воєнний стан або залучена до ведення бойових дій та проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відсутні підстави для зупинення провадження у справі. За своєю правовою природою укладені між позивачем та відповідачем договори є кредитними договорами. Щодо вимоги позивача за Договором позики №77524914 від 06.09.2021 судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» ( надалі Позикодавець) та [PERSON] ( надалі Позичальник) укладено договір позики № 77524914, відповідно до якого умов якого Позикодавець зобов`язався надати Позичальнику у власність грошові кошти ( надалі Позику) в розмірі 12652,00, строк позики 30 днів; дата повернення позики 06.10.2021; грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 15 днів, кінцева дата повернення позики 23.02.2024 рік (надалі договір позики № 77524914). Згідно з пунктом 1 договір позики № 77524914 Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: процентна ставка (базова) 1,99 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 906,08%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики 15295,84 грн. Умовами пункту 12 сторони погодили порядок укладання Договору та створення електронних підписів. Сторонами договору визначено чітко визначено, що договір позики № 77524914 підписуються Сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір позики № 77524914 було підписано відповідачем [PERSON] 06.09.2021 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3F85cAVPG. Пунктом 4 цього договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються на залишок позики щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів. Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору 3 передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін на наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору позики, у котрому визначено загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики № 77524914 від 06.09.2021 року) сторони узгодили суму кредиту за договором в розмірі 12652,00 грн, та розмір процентів за користування кредитом 2643,64грн Згідно інформаційної довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» вих. №КД -000000539 18.09.2024 року, 06.09.2021 перерахувало на карту номер [NUMBER] грошові кошти у розмірі 12652,00гривень. Відповідно до п.20 договору позики № 77524914 Реквізити сторін, Позичальником ( [PERSON] ) вказано номер карти [NUMBER] . Отже, договір позики № 77524914 від 06.09.2021 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення Договору і волевиявлення учасників Договору було вільним. -З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 77524914 вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 42867,04грн з яких : 12652,00грн - заборгованість по тілу кредиту, 30212,97 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги та 2,07 грн. 3% річних; Тобто ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» виконало зі своєї сторони умови Кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував умови взятого на себе зобов`язання, не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 1ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію"якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Саме у такий спосіб було підписано договір позики № 77524914 від 06.09.2021, про що сторони договору зазначили в 12 договору позики. Згідно з абз. 2 ч. 2ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі Відповідачем були підписані : договір позики № 77524914 від 06.09.2021 та додаток № 1 до договору (таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), в якому визначені основні умови кредитування За даними Довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» вих. №КД -000000539 18.09.2024 року, 06.09.2021 перерахувало грошові кошти у розмірі 12652,00гривень на карту номер [NUMBER] , яка зазначена відповідачем у договорі позики. Таким чином, ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 12652,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 42867,04грн. Водночас відповідачем не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] на спростування обставин отримання 06.09.2021 кредиту в сумі 12652,00 грн. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» " та [PERSON] договором позики № 77524914. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором позики № 77524914 за період з 06.09.2021 по 22.02.2022 заборгованість [PERSON] станом на 22.02.2022 становить 42864,97грн з яких 12652,00грн заборгованість за тілом кредиту; 30212,97грн - заборгованість за процентами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним договором позики станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача становить 42867,04грн з яких 12652,00грн заборгованість за тілом кредиту; 30212,97грн - заборгованість за процентами та 2,07 грн - 3% річних. За умовами договору позики № 77524914 сторони встановили строк кредитування до 06.10.2021, однак ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Поряд з цим, відповідно до змісту п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» у разі неповернення / повернення в неповному обсязі / несвоєчасного повернення Позики та процентів,Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожен день понадстрокового користування Позикою ( або її частиною) починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики ( або її частини ) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів . Позичальник розуміє та погоджується з тим , що нарахування Процентів на Позику ( або її частини) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Оскільки відповідач підписуючи договору позики № 77524914 від 06.09.2021 підтвердив, що ознайомився та вивчив Правила надання грошових коштів у позику, отже погодився з умовами викладеними в п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів». Судом також встановлено, що відповідно до копії Договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», укладено вказаний договір, за яким: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», зобов`язується відступити за плату, право грошової вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», та Боржниками, що підтверджується копією платіжного доручення № 333740001 від 23.02.2022 рок та копією реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 року. Згідно з копією Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 року від 10.01.2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», укладено вказаний договір, за яким: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», відступає, шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, або які зобов`язані визнати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Сплачує Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», За Права Вимоги, Грошові Кошти, У Розмірі Та Порядку, Визначених Цим Договором. Позивачем додано до позовної заяви копію Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 року від 10.01.2023 року, копію підписаного Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором, Реєстром боржників до Договору Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача. Встановлено, що всупереч умовам Договору, відповідач належним чином не виконувала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки «Коллект Центр», ні на рахунки попереднього кредитора. Щодо нарахованих позивачем 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору позики, добровільно заборгованість не сплатив, тому позовні щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» за договором позики № 77524914 від 06.09.2021 заборгованості, слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 42867,97 грн. з яких : заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у сумі 12652,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами (за період з 06.09.2021 по 06.10.2021) 2643,60грн грн., заборгованість за нарахованим в порядку п.6.5. Правил процентам 27569,37 грн. та нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України у сумі 2,70 грн. Щодо вимоги позивача за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06 жовтня 2021 року судом встановлено наступне Судом встановлено, що 06 жовтня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит № 5116718, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надала також згоду, зокрема, щодо правил кредитування. Анкета-заява на кредит № 5116718 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 5116718 В подальшому, 03 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5116718 Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 гривень. Кредит надається строком на 15 днів з 06 жовтня 2021 року. Відповідно до п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.10.2021. За умовами п. 1.5 Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2960.00 грн. в грошовому виразі та 71,345,146.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6960.00 гривень. Комісія за надання кредиту: 1160.00 гри., яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово.Проценти за користування кредитом: 1800.00 гри., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. За умовами п.2.1 Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Додатком №1 до Договору є Графік платежів за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021. Додатком №2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту №5116718 Матеріали справи містять Анкету-заяву на кредит №5116718 від Позичальника [PERSON] , дата створення якої зазначена 06.10.2021, за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 4000,00 грн у валюті Українська гривня, строк кредиту: 15 днів з 06.10.2021, дата повернення - 21.10.2021, сума повернення - 6960,00 грн, комісія за надання: кредиту 1160,00грн одноразово. Проценти за користування кредитом 1800,00грн нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку за кожен день користування. На підтвердження підписання відповідачем договору про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021 до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою [PERSON] акцепт договору здійснив шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «L13985» 06.10.2021, який відправлено на номер телефону [NUMBER] . Матеріали справи підтверджено, що на виконання умов зазначеного Договору ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти у розмірі 4000 грн [PERSON] . Про що свідчить додана до матеріалів позовної заяви квитанція LIQPAY №1785710957 від 06.10.2021 про електронний переказ коштів з призначенням платежу - кошти згідно договору 5116718, платник назва: ТОВ «Мілоан», отримувач картка/рахунок : [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 4000,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 26560,00грн. Водночас [PERSON] не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] на спростування обставин отримання 06.10.2021 кредиту в сумі 4000 грн. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договором №5116718 від 06.10.202 з повернення кредиту в сумі 4000,00 грн. До матеріалів позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06 жовтня 2021 року станом на 10.03.2023, згідно якого заборгованість відповідача складає: 4000,00 грн сума основного боргу; 14960,00грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги ( за період з 06.10.2021 по 21.10.2021 та за період з 22.10.2021 по 20.12.2021); 11600,00грн- заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору ( за період з 28.12.2021 по 23.02.2022) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як встановлено вище, згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000.00 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 15 днів з 06.10.2021 (строк кредитування). Відповідно до п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.10.2021. Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Сторонами договору п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем відомості наданої ТОВ «Мілоан» щодо нарахування та погашення за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021 були проведення наступні нарахування :1160,00 грн. - комісія за оформлення кредиту, 4000,00 - нарахування кредиту; 14960,00грн - нарахування процентів ( за період з 06.10.2021 по 21.10.2021 згідно п.1.5.2. Договору та за період з 22.10.2021 по 20.12.2021 згідно п.п.1.6, п.п.2.3.1.2) Тобто, згідно умов договору можливе збільшення строку користування кредиту, але не більше ніж на 60 діб, на підставі чого ТОВ «Мілоан» і було нараховано відповідні проценти за користування кредитом. Поряд з цим, ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги до відповідача, додатково нараховано за вказаним договором [PERSON] 11600,00грн- заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору , за період з 28.12.2021 по 23.02.2022. У даному випадку судом враховано, що згідно підписаного ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» Реєстру боржників до Договором факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2025 року, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021 укладеним з відповідачем у загальному розмірі 18960,00 грн з яких: 4000 грн заборгованість по тілу кредиту, 14960,00- заборгованість за процентами. Позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів, які підтверджують пролонгацію кредитного договору на вказаний строк. Таким чином, нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування, з огляду на наведену вище практику Верховного Суду, стягненню не підлягають. Крім того, матеріали справи свідчать, що 28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Фактор) укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72 (далі - Договір № 28-12/2021-72 ). Відповідно до п. 2.1 Договору № 16/12-2021-43, за цим договором Клієнт - Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 72029930 грн 55 коп., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Згідно п. 2.2 Договору № 28-12/2021-72, відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Згідно п. 2.4 Договору № 28-12/2021-72, за цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до п. 2.5 Договору 28-12/2021-72 , фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком №1 до Договору № 28-12/2021-72, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] Договором про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021 укладеним з відповідачем у загальному розмірі 18960,00 грн з яких: 4000 грн заборгованість по тілу кредиту, 14960,00- заборгованість за процентами. В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (далі - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (далі Договір № 10-01/2023). Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-01/2023, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За змістом п.5.4 Договору № 10-01/2023, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Як вбачається з Реєстру боржників, який є Додатком № 3 до Договору № 10-01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» договору Договір про споживчий кредит № 5116718 від 06.10.2021, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «Коллект Центр», - суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» за Договором про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021 заборгованості в сумі 18960,00 грн з яких: 4000 грн заборгованість по тілу кредиту, 14960,00 грн- заборгованість за процентами, в іншій частині заявлені до стягнення з відповідача нараховані позивачем проценти за користування кредитом у розмірі 11600,00грн. є необґрунтованими тому не підлягають до стягнення. . Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Відповідно до ч. 1ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію"якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Саме у такий спосіб було підписано Договір позики №77524914 від 06.09.2021 та Договір про споживчий кредит №5116718 від 06.10.2021. Згідно з абз. 2 ч. 2ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи вказане та те, що відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини. Відповідно до частини першо їстатті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON] як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для частково задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволено на 83,84% (61557,97 грн. х 100% /73427,04 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2030,94 грн (2422,40 грн х 83,84% / 100 %) судового збору . У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, в. ч. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що 01 липня 2024 року між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024, відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги № 207 від 01 березня 2025 року, ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн 00 коп.; надання письмової консультації з вивчення документів 3000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 18 000 грн 00 коп. Відповідно до витягу з акту №6 від 31 березня 2025року про надання юридичної допомоги,АО «ЛігалАссістанс» надано ТОВ «Коллектцентр» наступні послуги по клієнту [PERSON] :надання усної консультації з вивченням документів 4000грн 00коп.; надання письмової консультації з вивченням документів 3000грн 00коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 18 000 грн 00 коп. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АО «Лігал Ассістанс» у розмірі 25000,00 грн є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідач не подавав, а відтак вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 20960,00 грн (25000х83,84%/100), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial