Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Адвокат Трун О.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову зазначає, що позивач працював на ДП «Мирноградвугілля» з 01.12.2023 року по 26.07.2024 року. 26.07.2024 року був звільнений відповідно до ч.2 статті 40 КЗпП України. Власником ДП «Мирноградвугілля» є Міністерство енергетики України. Як вбачається з довідки\~ про заробітну плату, за період з 01.12.2023 по 26.07.2024 р. відповідачем нарахована заробітна плата у розмірі 454288, 07 грн.\~ водночас, як вбачається з виписки\~ по рахунку позивача, на яку він отримував заробітну плату, за період з 01.12.2023 р. по 26.07.2024 р., відповідач перерахував заробітну плату у розмірі 434442,75 грн. отже з наведеного вбачається. Що відповідач заборгував заробітну плату в розмірі 19845,32 грн. Крім того, відповідачем\~ не виплачена вихідна допомога при звільненні. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснювали за аналогією\~ до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100. Середньоденна заробітна плата 88166,03/43=2050.37 грн., середньомісячні робочі дні: 43/2-21,5 днів, середньомісячний\~ заробіток на місяць: 2050,37*21,5=44082,96 грн., вихідна допомога за 3 місяці 44082,96*3=132248,88 грн. Просить суд стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 152 094,20 грн. за період з 01.12.2023 по 26.07.2024 р. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив справу розглядати у його відсутність та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача, представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, не повідомив про причини, не подав відзив, та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За приписами ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що 26.07.2024 року позивач був звільнений за станом здоров`я з виплатою одноразової допомоги як пенсіонеру, згідно відповідно до п. 2 статті 40 КЗПП України, про що свідчать записи трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідачем нарахована заробітна плата у розмірі 454 288, 07 грн. водночас, як вбачається з виписки\~ по рахунку позивача, на яку він отримував заробітну плату, за період з 01.12.2023 р. по 26.07.2024 р., відповідач перерахував заробітну плату у розмірі 434442,75 грн. отже з наведеного вбачається, що відповідач заборгував заробітну плату в розмірі 19845,32 грн. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Якщо виникне спір про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначеністаттею 116цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Так як на час вирішення спору вказана сума позивачу не виплачена, вона має бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, а середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку). Як встановлено судом на підставі досліджених доказів, зокрема довідки відповідача №01-186 від 20.05.2024, середньоденний заробіток позивача, розрахований згідно Постанови КМУ №100 від 08.02.1995, складає 2050,37 грн. Крім того, відповідачем\~ не виплачена вихідна допомога при звільненні. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Як встановлено судом позивач був звільнений на підставі пункту 2 ст. 40 КЗоТ України. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснюється за аналогією\~ до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100. Середньоденна заробітна плата 88166,03/43=2050.37 грн., середньомісячні робочі дні: 43/2-21,5 днів, середньомісячний\~ заробіток на місяць: 2050,37*21,5=44 082,96 грн. х 3 = 132 248, 88 грн.\~ Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на Підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків - 7,5 - 10 - одного середньомісячного заробітку; - 12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків; - 17,5 - 20 - трьох середньомісячних заробітків. Відповідно до п.3.2 вказаної Галузевої угоди положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів. Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення заборгованості з виплати сум, що належать йому від підприємства при звільненні без утримання податку та інших обов`язкових платежів, підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судового збору, суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави\~ судовий збір в розмірі 1520,94 грн.

Outcome: approved