Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

01.01.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» (надалі -ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ») про захист прав споживачів та стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом в сумі 114 140, 60 грн, інфляційні витрати та 3% річних в сумі 4\~243, 00 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 20\~000, 00 грн. Позов мотивовано тим, що 26.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було укладено Договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом № 1217. Права позивача було порушено в зв`язку з невиконанням ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» свого обов`язку за Договором купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом № 1217 від 26.05.2021, щодо оплати коштів за придбану електричну енергію, вироблену з червня 2024 року по листопад (включно) 2024 року з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором [PERSON] взяв на себе зобов`язання продавати ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» взяло на себе зобов`язання купувати у [PERSON] електричну енергію за зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарствам, в строки, передбачені договором. На виконання зобов`язань за договором [PERSON] за період з червня 2024 року по листопад (включно) 2024 року продав ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, (різниця між обсягом виробленої/ згенерованої електричної енергії та обсягом споживання приватним домогосподарством) на загальну суму 184 870, 84 грн. Обсяг та вартість проданої електричної енергії, підтверджуються підписаними ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» Актами приймання-передавання товару (електричної енергії). Тобто, [PERSON] у повному обсязі виконав свій обов`язок за договором щодо продажу електричної енергії за зеленим тарифом. На виконання своїх зобов`язань по вказаному договору відповідачем було здійснено частково оплати. У відповідача\~наявна заборгованість\~перед позивачем\~за придбану\~в 2024\~році електричну\~енергію за\~договором №\~1217\~від 26.05.2021\~в розмірі\~114\~140,\~60 грн. Отже, станом на 26.12.2024 відповідач не сплатив на користь позивача плату за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктом електроенергетики приватного господарства, що належить позивачу, тим самим, порушив умови договору, а також положення ЦК України та Закону України Про ринок електричної енергії. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості, яка становить 118 383, 60 грн, з них 114 140, 60 грн - основна сума заборгованості та 4 243 грн 3 % річних та інфляційні втрати. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 01.01.2025 головуючим суддею визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 02.01.2025. 21.01.2025 від представника позивача адвоката Сердечнюк М. В. надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору в сумі 1\~211, 20 грн (а. с. 40-41). Ухвалою суду від 24.01.2025 вище вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Суд постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Судове засідання призначене на 11.03.2025 о 12-00. 07.02.2025 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Енера Вінниця» Обертюх Т. С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить закрити провадження у справі в частині сплати заборгованості по договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом №1217 від 26.05.2021 в сумі 114 140, 60 грн; зменшити розмір інфляційних втрат в сумі 3 494, 28 грн та 3% річних в сумі 748, 72 грн, з урахуванням наданих доказів, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку; зменшити розмір правової допомоги в сумі 20 000, 00 грн в зв`язку з непропорційністю обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), і з огляду на складність справи та існуючу сталу практику з розгляду цієї категорії справ; здійснити розподіл судового збору пропорційно задоволених вимог; судовий збір залишити за позивачем; провести судовий розгляд без участі представника ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ». Відзив мотивований тим, що заборгованість в сумі 114 140, 60 грн оплачена. Щодо решти суми, а саме стягнення інфляційних втрат та 3% річні в сумі 4 243, 00 грн, відповідач вказує, що ч. 3 ст. 551\~ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У постанові від 21.01.2021 у справі № 927/704/19 Верховний Суд звертає увагу на необхідність подання доказів, що підтверджуватимуть об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунків, зокрема відсутності коштів на інших (поточних) рахунках підприємства, в тому числі неможливості залучення кредитних коштів; ведення належної претензійно-позовної діяльності щодо стягнення дебіторської заборгованості в примусовому порядку. Товариство надає відповідні докази, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку та просить це врахувати при винесенні рішення. Також, Товариство зазначає, що справа є малозначною, розглядається у спрощеному провадженні і витрати на правову допомогу є завищеними (а. с. 53-59). 11.03.2025 від представника позивача адвоката Сердечнюк М. В., через систему "Електронний суд", до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь [PERSON] заборгованості за електричну енергію вироблену за «зеленим» тарифом за договором в розмірі 114 140, 60 грн, оскільки вказана заборгованість відповідачем сплачена повністю і позивач відмовляється від позову. Також просила стягнути з ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних через неналежне виконання зобов`язання за договором в сумі 4\~243, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20\~000, 00 грн та судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. Розгляд справи проводити у відсутність позивача [PERSON] та його представника\~адвоката Сердечнюк М. В. Аналогічна заява надійшла до суду 28.04.2025 повторно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2025 у справі прийнято відмову позивача [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сердечнюк М. В. від позову в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь [PERSON] заборгованості за електричну енергію вироблену за «зеленим» тарифом за договором №1217 від 26.05.2021 в розмірі 114 140, 60 грн та закрито провадження у справі в цій частині. Представник позивача адвокат Сердечнюк М. В. в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ст. 247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. \~ \~ \~ \~Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Закон України\~«Про ринок\~електричної енергії»\~від 13.04.2017\~№2019-VIII визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Відповідно до статті 4\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні договори, серед яких є договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом - домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за "зеленим" тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства. Згідно з п. 3.3.4 глави 3.3 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством укладається між постачальником універсальних послуг та власником (одним із власників за згодою інших співвласників) цього приватного домогосподарства і є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил). Відповідно до пункту 11.3.18 глави 11.3. розділу ХІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства. Спори, які виникають між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг під час укладення договору та купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, вирішуються в установленому законодавством порядку. Плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством (пункт 11.3.19. глави 11.3. розділу ХІ ПРРЕЕ). Розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць (пункт 11.3.20. глави 11.3. розділу ХІ ПРРЕЕ). Відповідно до пункту 4 частини 5\~статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»\~(в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. Судом встановлено, що 26.05.2021 між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», як постачальником, та [PERSON] як споживачем, укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №609700214 (а. с. 1317), а також 26.05.2021 підписано заяву-повідомлення про встановлення генеруючої установки (а. с. 12). Згідно з п. 2.1 вказаного Договору постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що не перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього Договору. 26.05.2021 ТОВ «Енера Вінниця» та [PERSON] уклали Договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1217, який є додатком до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №609700214 від 26.05.2021. Місцезнаходження приватного домогосподарства: [ADDRESS] (а. с. 911). Відповідно до Розділу 1 «Предмет договору» цього Договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договором. Постачальник універсальних послуг урегульовує відносини з побутовим споживачем щодо купівлі-продажу електричної енергії з дати улаштування засобу обліку, придатного для проведення розрахунків за «зеленим» тарифом, та внесення інформації про приєднану генеруючу установку до паспорта точки розподілу (передачі) електричної енергії. Сторонами договору погоджено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 26.05.2021 «зелений» тариф за цим договором становить 5, 3920 грн. (п. 4.1, 4.3 цього Договору). На підтвердження обсягів прийнятої-переданої електричної енергії надано акти купівлі-продажу електричної енергії за червень листопад 2024 (а. с. 1823) та акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2024 по вересень 2024 (а. с. 26). Відповідачем здійснювалося часткове перерахування коштів позивачу в рахунок оплати проданої позивачем електроенергії на його поточний рахунок, про що свідчать банківські виписки про рух коштів по рахунку позивача за період з червня по грудень 2024 (а. с. 27-31), а також акт звірки взаємних розрахунків (а. с. 26). Однак у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» зобов`язань за Договором №1217728 від 26.05.2021 згідно проведеного позивачем розрахунку утворилася заборгованість за оплату придбаної електричної енергії в сумі 114 140, 60 грн. Станом на час ухвалення рішення по суті справи заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 114 140, 60 грн погашена, що підтверджується заявою представника позивача та наданими представником відповідача платіжними інструкціями (а. с. 69-71). Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електричну енергію, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3\~494, 28 грн інфляційних втрат та 748, 72 грн 3 % річних, розрахунок яких включений в позовну заяву. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Судом встановлено, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача. Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на користь позивача 3 494, 28 грн інфляційних втрат, 748, 72 грн 3% річних підлягають задоволенню. Перевіривши розрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем в позовній заяві, суд дійшов висновку що цей розрахунок арифметично правильний та обґрунтований, позивач вірно визначив розмір 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення, встановлених індексів інфляції. Відповідач свого розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних втрат на спростування наведеного позивачем не надав та наведений позивачем розрахунок не заперечував. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає, що відповідач помилкового ототожнив неустойку з передбаченими ст.\~625\~ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення 3% річних і інфляційних втрат. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання. Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі 6-42цс11). Відтак, відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат. Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги у цивільній справі від 20.12.2024 (а. с. 32); копію ордера на надання правничої допомоги серія АВ №1173755 (а. с. 33); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 34), копію розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) (а. с. 35); акт приймання-передачі наданих послуг від 25.12.2024 (а. с. 36) та квитанцію до прибуткового касового ордера №04/24 від 23.12.2024 (а. с. 3237). За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст.137\~ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, передбачені ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. Відповідач, заперечуючи щодо розміру витрат на правничу допомогу, вказує, що витрати на правничу допомогу адвоката непропорційній обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), і з огляду на складність справи та існуючу сталу практику з розгляду цієї категорії справ, сума є завищеною і не відповідає критеріям розумного розміру; зазначає, що справа є малозначною, сума спору є незначною, справа розглядається у спрощеному провадженні і витрати на правову допомогу є завищеними. Представником відповідача заявлено клопотання у відзиві на позовну заяву про зменшення витрат позивача на правову допомогу адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю та необґрунтованістю. Суд встановив, що заявлені витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги, а також час витрачений адвокатом на виконання процесуальних дій. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором, інфляційних втрат та 3% річних, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; в цій категорії спірних правовідносин, зокрема щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, наявна усталена судова практика; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором та нарахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, розрахунок яких не є складним, відповідач не заперечував факту наявності заборгованості, визнав заборгованість, оплатив основну суму боргу за договором, не заперечував і щодо розрахунків, заявлених до стягнення. Суд вважає, що з урахуванням складності справи, наявності усталеної судової практики зазначені в розрахунку витрати часу (15 годин) на написання позовної заяви є непропроційними. В розрахунку часу не конкретизовано, що включає такий вид послуги як «збирання доказів», на які витрачено 4 години часу, а отже суд позбавлений можливості надати оцінку цьому виду послуги в аспекті співмірності витраченого часу та дій, вчинених на збирання доказів у справі адвокатом. Позивачем не надані суду копії адвокатських запитів, які б підтверджували збирання доказів адвокатом у цій справі. Суд вважає, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є занадто значними. Крім того, адвокат не брав участь в судовому засіданні, а звернувся до суду з заявою, в якій просив суд справу розглядати у його відсутність. Також суд зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 20\~000, 00 грн є надмірною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заяви відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Згідно з ч. 3 ст.\~142\~ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, враховуючи відмову від позову у зв`язку із їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову, судовий збір в сумі 1 211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6 000, 00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved