Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

19.11.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментівта додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач уже більше трьох років не бере участі в утриманні дитини. При цьому син хворію та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: вроджена гідоцефалія, лімфоденопатія потиличної ділянки справа, плосковальгусні стопи, енурез та потребує постійного лікування і реабілітації. Крім того син навчається у Хустській гімназії де кожне літо проходить школу програмування, вартість одного курсу становить 5500 грн., всього необхідно пройти 4 таких курси. Відповідач є працездатним, працює за кордоном та отримує значні доходи. Посилаючись на викладене, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно та додаткові витрати на лікування, оздоровлення та навчання також 4000 грн. щомісячно. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що обоє з батьків мають нести витрати на утримання дитини. Відповідач постійно виплачує на користь [PERSON] сум аліментів на утримання сина. Така сплата відбувається як у готівковій, так і в безготівковій формі. Окрім цього відповідач придбав дитині телефон, ноутбуку, електросамокат. Також на утриманні відповідача є ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Тому вважає вимоги щодо стягнення аліментів у сумі 4000 грн. необґрунтованими та не заперечує щодо сплати на утримання сина аліментів у розмірі 2500 грн. Щодо стягнення додаткових витрат, то такі вимоги є недоведеними. Певні медичні обстеження мали місце у 2019-2021 роках, носять разовий характер, не є періодичними. Щодо проходження курсу програмування та таке жодним чином не доведено. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, у матеріалах справи міститься заяви представника позивача [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності. Також представник позивача повідомлялася про час і місце судового розгляду через систему «Електронний суд». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] повідомлявся про час і місце судового розгляду через систему «Електроний суд». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому\~ шлюбі, який розірвано згідно рішення Хустського району Закарпатської області від 20.03.2017 року (а.с.5). Від даного шлюбу народилася дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.3). 10.02.2021 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року 3196 грн. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітнядитинапроживає з позивачем та перебуває на її утриманні, заперечень щодо чого відповідач не надав, то суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо твердження представника відповідача у відзиві про те, що відповідач надає допомогу дитини не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних платежів, які залежать виключно від волі відповідача. У свою чергу твердження позивача у позовній заяві про те, що відповідач працює за кордоном та має стабільний і високий дохід також належним чином не підтверджено, а долучені до заяви про зміну способу стягнення аліментів не можуть підтверджувати дані обставини, оскільки неможливо достатнім чином ідентифікувати, що на них зображений саме відповідач. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньоїдитини, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, наявність на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , таспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Відтак суд визначає розмір аліментів у розмірі 3200грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір не є надмірним, відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитинуі відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі.Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3200 грн відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Щодо інших позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування, оздоровлення та навчання у розмірі 4000 грн. щомісячно, то з цього приводу слід зазначити наступне. Прядок та підстави стягнення з батьків додаткових витрат на дитину врегульовано ст. 185 СК України. Так, згідно ч.1 вказаної норми той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З огляду на аналіз статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. На думку суду дана позовна вимога [PERSON] не доведена належними та допустимими доказами. Так, до позовної заяви долучено обстеження МРТ від 26.10.2019 (а.с.7), результати лабораторних досліджень від жовтня 2023 (а.с.8, 9), протокол УЗД від 09.07.2020 (а.с.10). Разом з тим зазначені документи є лише результатами певних досліджень (лабораторних), однак жоден з них не є лікарським висновком, із встановленням дитині певного діагнозу та необхідності лікування. А отже таких документів не достатньо для підтвердження наявності у дитини хронічної хвороби чи каліцтва, що потребує систематичного лікування, та відповідно додаткових витрат на її утримання. Щодо твердження позивачки про понесення витрат за навчання дитини у школі програмування, то таке також належним чином не підтверджено. А отже вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Відтак позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial