Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 01 жовтня 2022 року Дніпровським відділом ДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ), актовий запис про шлюб № 2388. В обґрунтування позову зазначив, що 01.10.2022 вони з відповідачкою уклали шлюб. Спільних неповнолітніх дітей у них немає. Останнім часом стосунки в них розладились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, часто виникають сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Шлюбні стосунки не підтримують тривалий час, а отже збереження шлюбу неможливе. Спільної згоди щодо розірвання шлюбу не досягли. 03.03.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, в заяві від 03.04.2025 просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подавала. 17.04.2025 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.10.2022, про що зроблено актовий запис № 2388, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19.02.2025 Галицьким відділом ДРАЦС у місті Львові Західного МУ МЮ . Після реєстрації шлюбу у дружини залишилось дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved