Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

13.12.2024 до суду надійшла позовна заява Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-13» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по сплаті внеску на утримання будинку та прибудинкової території (обслуговування житла) з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 20.08.2018 по 09.12.2024 у розмірі 38 977,65 грн та судові витрати. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] , є споживачами послуг позивача, а отже зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. 10.07.2018 між позивачем та [PERSON] укладено договір на реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до умов вказаного договору відповідач визнала заборгованість в розмірі 7 870,32 грн, яка утворилася станом на 01.07.2018 та зобов`язалася сплатити її до 10.06.2019. Разом з тим, відповідач вказаного зобов`язання не виконала належним чином, сплативши 6 296,08 грн. Ухвалою суду від 25.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, витребувано у Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації інформацію про зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] за період з 20.08.2018 по 09.12.2024. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направилаи суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо власника квартири за адресою [ADDRESS] відсутні. За відомостями, наданими Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією, за адресою [ADDRESS] за період з 20.08.2018 по 09.12.2024 зареєстровані відповідача, а також [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до п. 1.1.,.1.3 Статуту ЖБК «Будівельник-13» створено виключно для експлуатації та управління багатоквартирними будинками за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Метою діяльності ЖБК «Будівельник-13» є утримування та обслуговування жилих будинків та утримання прибудинкової території, забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, забезпечення належних умов проживання та задоволення господарсько-побутових потреб мешканців. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Позивачем, як обслуговуючою організацією надавались послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідачам направлялися позивачем рахунки на їх оплату із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості. 10.07.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до умов вказаного договору відповідач визнала заборгованість в сумі 7 870,32 грн, яка утворилася станом на 01.07.2018, та зобов`язалася сплачувати її до 10.06.2019. На виконання вищевказаного договору на реструктуризацію відповідач здійснила часткову оплату в розмірі 6 296,08 грн, згодом у зв`язку з частковою сплатою заборгованості, її залишок склав 574,20 грн. Таким чином, в результаті невиконання відповідачем свого обов`язку зі сплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території утворилася заборгованість в розмірі 25 924,98 грн, яка складається з визнаної суми заборгованості станом на 10.07.2018 у розмірі 574,20 грн та заборгованості за період з 20.08.2018 по 09.12.2024. Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ґрунтуються на приписах частини 2 статті 625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума інфляційних втрат складає 10 590,69 грн, 3% річних - 2 461,98 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 38 977,65 грн, є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 3 028 грн судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн, що документально підтверджені договором про надання правової допомоги № 1/14 від 16.01.2014, додатковою угодою від 20.11.2024, платіжною інструкцією від 20.11.2024, актом наданих послуг № 165 від 19.11.2024. На підставі викладеного,

Outcome: approved