Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В грудні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на буд. [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належного йому на праві власності буд. [ADDRESS] . Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом з ним. Також 05.03.2020 [PERSON] у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Проте відповідно до постанови нотаріуса від 15.08.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні докази щодо зміни номеру будинку з первісного - «61/1», на існуючий на теперішній час - «23». Згідно повідомлень Миколаївської міської ради та Державного архіву Миколаївської області, отриманих на запит представника позивача, відомості про перейменування будинку відсутні. Між тим, з наявних у померлого письмових доказів вбачається, що належний йому будинок по [ADDRESS] первісно (починаючи з 1957 року) мав номер «61/1», однак починаючи з 1981 року його номер змінився на «23». На теперішній час захистити свої спадкові права будь-яким іншим чином, ніж шляхом звернення до суду, позивач не має можливості. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Другої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувані відомості надійшли на адресу суду 25.12.2024. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті; витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічну документацію (інвентаризаційну справу) на будинок [ADDRESS] для огляду у судовому засіданні по суті спору. Витребувані матеріали надійшли від КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на адресу суду 06.03.2025. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ткаченко О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. В суді уточнили, що у тексті позовної заяви помилково зазначено, що батько позивача помер [INFO] , вірною датою його смерті є [INFO] . Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 12.12.2024 надійшли пояснення у справі, згідно яких він просив про розгляд справи за його відсутності. Також заявили клопотання про огляд в судовому засіданні оригіналу домової книги та доручення до матеріалів справи копії рішень міськради стосовно домоволодіння сусідів номер будинку яких № «59/1» також перейменовано на «25». Протокольно вказане клопотання задоволено. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] та оригінал домової книги на це домоволодіння, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 68). Після укладення шлюбу 05.11.1977 [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] », та в подальшому після повторного укладення шлюбу на « [PERSON] » (а.с. 69, 70). У відповідності до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 12.06.1958 [PERSON] було надано земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с. 89-90). Відповідно до акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25.11.1960 пред`явлене до здачі домоволодіння громадянина [PERSON] по [ADDRESS] вважається прийнятим (а.с. 91-92). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому житлового будинку по [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] було видано будинкову книгу, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 40-43). Зі змісту вказаної будинкової книги вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 07.09.1971 до часу 22.05.2007, його донька [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] ) - з 28.08.1973 по 28.07.1974, а потім з 14.089.1979 до теперішнього часу. 05.03.2020 [PERSON] звернулась до Другої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , зазначивши, що після його смерті відкрилась спадщина у вигляді цілого житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 65, зворотня сторона). Інші особи, окрім позивача, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Проте, згідно постанови Другої миколаївської державної нотаріальної контори від 15.08.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] , як помер [INFO] , оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] необхідно надати документи щодо пере нумерації будинку [ADDRESS] / на [ADDRESS] (а.с. 47-48). Із матеріалів цивільної справи а також матеріалів інвентаризаційної справи КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», досліджених в судовому засіданні, вбачається, що починаючи з 1984 року будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , змінив свій номер на [ADDRESS] , що відображено в різноманітних документах, що містяться в інвентаризаційній справі (технічних паспортах, замовленнях, рішеннях на оформлення самочинних побудов, тощо). Згідно повідомлення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 29.12.2023 Виконавчий комітет не має в своєму розпорядженні інформації щодо пере нумерації житлових будинків за адресою [ADDRESS] (а.с. 37). У відповідності до повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 13.03.2024 відомості про пере нумерацію будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутні; рішення виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих від 21.12.1965 № 1527 «Про упорядкування нумерації будинків на території міста Миколаєва» має загальний характер та не передбачає переліку перенумерованих будинків, тому підтвердити факт пере нумерації будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] неможливо (а.с. 39). Відповідно до повідомлення КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2023 КП «ММБТІ» проведені поточні інвентаризаційні роботи житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (старий номер - 61/1) (а.с. 88). Також на запит суду КП «ММБТІ» було надано інвентаризаційну справу домоволодіння за адресою [ADDRESS] , зі змісту якої вбачається, що первинні документи у вказаній інвентаризаційні справі були видані на ім`я [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] - починаючи з 11.04.1957 року. Проте приблизно з 1984 року в документах інвентаризаційної справи номер домоволодіння вказано як [ADDRESS] . При цьому рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про пере нумерацію будинку - відсутнє. Враховуючи викладене судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , змінив свій номер на № 23, рішення на підтвердження такої пере нумерації не збереглось, в зв`язку з чим іншим шляхом, ніж звернення до суду, позивач не має можливості захистити свої спадкові права. Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 524, 525 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно положень ст. 529 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 548 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] . Вона прийняла спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, у спірному житловому будинку, після смерті батька продовжувала проживати в належному йому будинку, фактично володіла та управляла спадковим майном. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців першої черги немає; інші спадкоємці, окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, фактично в управління спадковим майном не вступали. Згідно положень ст. 560 ЦК УРСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити спадкові права на будинок через розбіжності в його нумерації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на буд. [ADDRESS] з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Оскільки позивачем не заявлено вимог про розподіл судових витрат, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що сплачений нею судовий збір стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягає.

Outcome: approved