Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

1. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позивачка звернулась до суду із позовом, у якому просить стягнути з Відповідачки на її користь матеріальну та моральну шкоду, завданої кримінальним правопорушенням (проступком), передбаченим ч. 1 ст.125 КК України, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.07.2024, приблизно о 20:20 год., [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , у ході раптового виниклого словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у руці засіб для самозахисту сльозоточивої та дратівної дії, розпилила дану речовину в обличчя [PERSON] . Внаслідок зазначених дій, вчинених [PERSON] , [PERSON] було спричинено фізичні страждання у зв?язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень у вигляді ураження перцевим аерозолем шкірних покривів голови, опік повіки та навколоочноямкової ділянки обох очей, а також душевні страждання. У зв?язку з цим [PERSON] обвинувачувалась у заподіянні [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2024 [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (справа №\~461/6586/24, кримінальне провадження №\~12024142360000657). У межах цього кримінального провадження [PERSON] було визнано потерпілою. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2024 набрав законної сили 11.09.2024. Отже, протиправними діями [PERSON] , вину якої встановлено вироком суду, що набрав законної сили, [PERSON] було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку Позивачка оцінює у розмірі 40890,51 грн та 50 000 грн. В обґрунтування матеріальної шкоди зазначила, що через психологічні порушення внаслідок протиправних дій Відповідачки, [PERSON] була вимушена звернутись до психолога. Станом на момент звернення до суду з цією позовною заявою, Позивачка оплатила 9 сеансів (консультацій) з психологом на рахунок ФОП [PERSON] у загальній вартості 9000 грн. Окрім цього, враховуючи рекомендації клінічного психолога [PERSON] , а також виникнення психологічних розладів, Позивачка вимушена продовжувати терапію та відвідувати сеанси з психологом терміном до року. Тому Позивачка здійснила запис до клінічного психолога [PERSON] на ще 18 сеансів до січня 2025 (включно). У зв`язку з цим, [PERSON] вимушена додатково понести витрати на оплату послуг психолога у розмірі 18 000 грн. за 18 годин сеансів, які відбуватимуться в період з жовтня 2024 по січень 2025. Також, за рекомендаціями клінічного психолога [PERSON] , Позивачка звернулась також до лікаря-психіатра. Позивачка понесла також витрати, пов?язані з консультацією лікаря-психіатра у розмірі 950 грн, а також витрати, пов?язані з придбанням препарату Велаксин у загальному розмірі 3679,7 грн. У зв?язку зв зверненням за консультаціями до ТОВ «Кінг Вест Медікал», Позивачка понесла додаткові витрати у розмірі 825 грн. за консультацію 01.10.2024, а також в розмірі 825 грн. за повторну консультацію, за записом 01.11.2024, а всього 1650 грн.. Крім того, під час консультації у лікаря-психіатра 01.10.2024 [PERSON] лікар виписав рецепт на купівлю препарату Велаксин 0,075 у кількості 224 капсули. У зв`язку із цим, Позивачка понесла додаткові витрати на придбання медичного засобу Велаксин (224 капсули) у загальному розмірі 7610,81 грн. Таким чином, матеріальні збитки, понесені [PERSON] на лікування у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, становлять 40890,51 грн. В обґрунтування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зазначає, що така полягає в наступному: печіння та почервоніння очей то повік, біль у ділянці голови, очей та губ, страх за своє життя після нападу Відповідачки, нудота та сухість в роті, постійне серцебиття, абдомінальний біль, постійна тривожність, викликана розладами внаслідок нападу Відповідачки, погіршення сну та постійні нічні жахіття, неможливість самостійного перебування на вулиці, відчуття беззахисності, депресивний розлад, обсесивно-фобічні порушення, нав`язливі думки, втрата нормальної працездатності. Вказує, що від більшої частини зазначених вище симптомів, Позивачка страждає близько 3-х місяців (станом по день подання позовної заяви), а також просить врахувати те, що подальший строк перебування у зазначених станах невідомий. Галицький районний суд міста Львова ухвалою від 25.10.2024 прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечила. В обґрунтування відзиву зазначає, що Позивачка сама спровокувала Відповідачку до нанесення їй тілесних ушкоджень, оскільки словесно образила Відповідачку та її чоловіка, який наразі перебуває на фронті. Таким чином, вважає, що шкода, яка була завдана Відповідачкою, є такою, що завдана з вини самої Позивачки. Також звертає увагу суду, що у дослідженні, висновок з якого Позивачка надає на підтвердження заподіяння їй майнової шкоди, не зазначено про те, що саме такий психологічний стан у Позивачки виник у результаті вчинення кримінального правопорушення Відповідачкою. Вважає, що Позивачка не довела причинно-наслідкового зв`язку. Також вказує, що у вказаному дослідженні психолог зазначив обставини виключно зі слів Позивачки, та остання не надала будь-яких доказів, що особа [PERSON] є психологом з відповідною кваліфікацією, не додала договору про надання послуг, а лише додає квитанції про оплату. Зазначає, що підтвердження витрат на лікування, ліки, які пов`язані безпосередньо зі завданням шкоди здоров`ю Позивачки після потрапляння перцевого аерозолю, Позивачка не надає. Надані Позивачкою докази вказують на душевні страждання Позивачки. Окрім цього, стверджує, що приймання Позивачкою препарату «Велаксин» та відвідування лікаря-психіатра тільки через події, які стались 20.07.2024 є не доведеним. Організація заходів Позивачкою у психологічній студії «Взаємодія» вказує на те, що особа перебуває та перебувала у взаємодії зі психологами, тому її сеанси (сесії) могли відбуватись і до подій 20.07.2024. У зв`язку з наведеним, вважає заявлений розмір матеріальної шкоди необґрунтованим. Також вважає заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн є завищеним та не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності, а також призведе до безпідставного збагачення Позивачки. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення Позивачкою, вважає такий не співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та часом, їх обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідачка понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, складає 8000,00 грн. Представник Позивачки адвокат Михалевський Ю. Р. через систему електронний суд скерував відповідь на відзив, у якій вказує на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що твердження Відповідачки про заподіяння Позивачці шкоди з вини самої ж Позивачки спростовуються, зокрема, долученими доказами. Стверджує, що Позивачка належними чином обґрунтувала та довела, причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною Відповідачкою шкодою та наслідком у вигляді необхідності відвідування сеансів психотерапії, а також кількість сеансів та розмір понесених витрат на такі сеанси. Серед іншого, зазначає, що Позивачка не заявляє вимог про стягнення грошових коштів на лікування очей у зв`язку з відсутністю доказів понесення таких витрат, оскільки через перебування у стані стресу [PERSON] не зберегла жодних чеків/квитанцій понесених витрат. Окрім цього, стверджує, що Відповідачка не володіє жодними спеціальними знаннями для висновку про те, з яких причин Позивачка вимушена приймати лікарський препарат «Велаксин». До того ж, вважає незрозумілими твердження про те, що організація психологічних заходів студії « [INFO] » вказує на те, що Позивачка перебуває та перебувала у взаємодії з психологами, тому її сеанси (сесії) у психолога могли відбуватись і до подій 20.07.2024, однак, жодного логічного зв`язку вказаного твердження із предметом спору, заподіяною шкодою, пережитими стражданнями, розміром понесених витрат не існує. Отже, заперечуючи проти очевидних речей, Відповідачка, всупереч тягаря обов`язку доведення відсутності вини у заподіянні шкоди, за наявності належних, допустимих та достатніх доказів, понесених Позивачкою, витрат та їх розміру не довела відсутності підстав для їх стягнення з неї. Щодо доводів Відповідачки про недоведеність моральної шкоди, вважає, що об`єктивні обставини для зменшення розміру моральної шкоди у цій справі відсутні, а заявлений розмір відшкодування є применшеним, з огляду на цинічний підхід до травмування [PERSON] та пережитий нею, з вини [PERSON] , досвід. 03.03.2025 Позивачка скерувала до суду клопотання, у якому просила поновити їй строк на долучення доказів, а також долучити до матеріалів справи копію виписки з медичної карти амбулаторного хворого №\~1932 з медичного центру «Клініка нейромодуляції мозку «Brainspot», копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від виконавця ФОП [PERSON] , а також копії квитанції про оплату послуг. В обґрунтування вказаного клопотання зазначила, що необхідність долучення вище наведених доказів, які були відсутні у Позивачки на момент подання позовної заяви, в останньої з`явилась у зв`язку з ускладненням психоемоційного стану Позивачки внаслідок риторики сторони Відповідачки, а саме у небажанні співчувати, визнавати скоєне, йти на примирення тощо. Також вказані матеріали є підтвердженням зазначених у позові витрат та підтвердженням додаткових витрат, які несе Позивачка та які виникли з вини Відповідачки. Вказані матеріали підтверджують ускладнення процесу одужання та підтверджують проходження лікування та серйозну роботу над психоемоційним станом Позивачки, які стояли в основі позову. Суд вирішив поновити Позивачці строк на долучення доказів та долучити вказані докази до матеріалів справи. 26.03.2025 представниця Відповідачки адвокатка Пудкалюк К. О. через систему Електронний суд скерувала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому просила долучити лист №\~1313-2025 від 03.01.2025 Львівського районного управління поліції №\~2 ГУНП у Львівській області та адвокатський запит адвокатки Пудкалюк К. О. (вих. №\~24/03-1 від 24.03.2025 до ЛРУП №\~1 ГУНП у Львівській області, з яких, на думку представниці Відповідачки, вбачається, що Позивачка провокувала Відповідачку до вчинення кримінального правопорушення, оскільки словесно образила Відповідачку та її чоловіка, який наразі перебуває на фронті. Суд також вирішив долучити вказані докази до матеріалів справи. Ухвалою від 26.03.2025 суд закрив підготовче провадження у цій справі, та призначив справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити у повному обсязі. Представниця відповідачки адвокатка Пудкалюк К. О. надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву та заперечила щодо задоволення позовних вимог. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Заслухавши пояснення\~учасників,\~показання свідків,\~дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. 2.1. Щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди За змістом п. 8 частини другої ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 ЦК України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. У п. 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27.03.92\~№ 6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №\~197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. \~ \~ \~ \~Як вбачається з вироку Галицького районного суду міста Львова від 12.08.2024 (справа №\~461/6586/24, кримінальне провадження №\~12024142360000657) 20.07.2024 приблизно о 20:20 год. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , у ході раптового виниклого словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у руці засіб для самозахисту сльозоточивої та дратівної дії, розпилила дану речовину в обличчя [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні. \~ \~ \~ \~У межах вказаного кримінального провадження [PERSON] визнана потерпілою. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2024 набрав законної сили 11.09.2024. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №\~538, [PERSON] при обстеженні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» лікарі ортопед-травматолог та офтальмолог у період 20-21 липня 2024 року діагностквали: «Ураження перцевим аерозолем очей, губ. Ураження перцевим аерозолем шкірних покривів голови». «Опік повіки та навколоочноямкової ділянки обох очей». Ушкодження очей, губ, шкірних покривів голови могло виникнути 20 липня 2024 року від подразнюючої дії якоїсь речовини і відноситься до легкого ступеня тяжкості. Позивачка стверджує, що у зв?язку з психологічними порушеннями внаслідок протиправних дій Відповідачки, вона була вимушена звернутись за допомогою до психолога. Згідно з результатами експериментально-психологічного дослідження клінічного психолога від 31.07.2024, «В ході обстеження стандартними метобиками виявлено порушення когнітивно-інтелектуальних функцій, а саме конкретно-ситуативний процес мислення та опір на зовнішні ознаки. Пам?ять та увага порушена, знижена. Виявлено високий рівень реактивної та особистісної тривоги. Алекситимічний тип особистості. Виявлено ознаки травматичного стресового розладу. Також виявлено тривожний, депресивний, пограничний та нарцистичний радикали, що досягають рівня розладу. Рекомендації: консультація лікаря-психіатра, індивідуальна психотерапія від 10 сеансів до одного року з регулярним відвідуванням, одна зустріч на тиждень». Станом на момент звернення до суду з цією позовною заявою Позивачка оплатила 9 сеансів (консультацій) з психологом на рахунок ФОП [PERSON] у загальній вартості 9000 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та актами здачі- прийняття робіт. Позивачка здійснила запис до клінічного психолога [PERSON] на ще 18 сеансів до січня 2025 (включно). Як вбачається із рахунку № СФ-0000001 від 30.11.2024, [PERSON] вимушена додатково понести витрати на оплату послуг психолога у розмірі 18 000 грн. за 18 годин сеансів, які відбуватимуться у період з жовтня 2024 по січень 2025. Окрім того, як стверджує Позивачка, за рекомендаціями клінічного психолога [PERSON] , вона звернулась також до лікаря-психіатра. Так, як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста, виданого закладом охорони здоров?я ТОВ «Кінг Вест Медікал» від 31.07.2024, [PERSON] поставлений діагноз F.43.20 порушення адаптації у вигляді тривожної реакції внаслідок стресового впливу та рекомендовано тривалу психотерапію, а також прийняття препарату Велаксин 75 мг - 1 таблетка зранку, що підтверджується також рецептом №1842 від 31.07.2024. У зв?язку з цим, Позивачка понесла також витрати, пов?язані зі консультацією лікаря-психіатра у розмірі 950 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 30.07.2024, а також витрати, пов?язані зі придбанням препарату Велаксин у загальному розмірі 3 679,7 грн: ??889 грн за 28 капсул, згідно зі фіскальним чеком №\~41855 від 01.08.2024; ??940, 70 грн за 28 капсул, згідно зі фіскальним чеком № 20216 від 22.08.2024; ??1850 грн. за 56 капсул, згідно зі фіскальним чеком № 47878 від 02.09.2024. Враховуючи попередню рекомендацію лікаря-психіатра, а також відсутність значного полегшення 01.10.2024 Позивачка повторно звернулась до лікаря-психіатра закладу охорони здоров?я ТОВ «Кінг Вест Медікал». Згідно з консультаційним висновком спеціаліста, виданого закладом охорони здоров?я ТОВ «Кінг Вест Медікал» від 01.10.2024, [PERSON] рекомендовано продовжувати психотерапію, приймати тривало (орієнтовно у межах 4-5 місяців) Велаксин 150 мг зранку під час їжі з періодичним оглядом лікаря психіатра 1 раз на місяць. У зв?язку зі зверненням за консультаціями до ТОВ «Кінг Вест Медікал», Позивачка понесла додаткові витрати в розмірі 825 грн. за консультацію 01.10.2024, а також в розмірі 825 грн. за повторну консультацію, за записом 01.11.2024, а всього 1650 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 01.10.2024. Окрім того, під час консультації у лікаря-психіатра 01.10.2024 [PERSON] лікар виписав рецепт № 2145 від 01.10.2024 на купівлю препарату Велаксин 0,075 у кількості 224 капсули. У зв?язку з цим, Позивачка понесла додаткові витрати на придбання медичного засобу Велаксин (224 капсули) у загальному розмірі 7610,81 грн, зокрема: 2841,10 грн за 84 капсули, згідно з фіскальним чеком №\~6-qPL46H0гс від 02.10.2024; 1894,06 грн за 56 капсул, згідно з фіскальним чеком №\~278881 від 02.10.2024; ?961,50 грн за 28 капсул, згідно з фіскальним чеком № 28885 від 02.10.2024; 940, 70 грн за 28 капсул, згідно з фіскальним чеком № 47178 від 02.10.2024; ?973,45 грн, за 28 капсул, згідно з фіскальним чеком № 115285 від 02.10.2024. Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм\~Цивільного кодексу України\~щодо відшкодування шкоди, з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналізуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що Позивачка довела належними та допустимими доказами завдання їй матеріальної шкоди, а саме те, що вона понесла витрати, пов`язані з лікуванням, у сумі 40890,51 грн, які слід стягнути в її користь з Відповідачки. Щодо заперечень Відповідачки щодо обставин заподіяння моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити таке. Зокрема, Відповідачка вказує: « [PERSON] у нецензурній формі образила [PERSON] . Відповідач сказала Позивачу про те, що вона більше не буде проводити у вказаному закладі жодні ігри. Позивач показала Відповідачу нецензурний жест, а саме середній палець. Відповідач сказала, що приїде її чоловік з фронту і покаже їй. Позивач сказала «ОСЬ ХТО НАПАВ НА ІРИНУ ФАРІОН». Ця фраза образила честь та гідність [PERSON] , а також честь і гідність її чоловіка військовослужбовця та спровокувала Відповідача до завдання їй легких тілесних ушкоджень.». На думку Відповідачки за таких обставин, в останньої відсутній обов`язок відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з її заподіянням з вини Позивачки. Щодо позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке. Водночас, Верховний суд у справі № 757/64895/21-ц, зазначив, що право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови). Це: а) наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вина заподіювача шкоди. Всі зазначені елементи знайшли своє підтвердження у ході розгляду цієї справи та доведено належними та допустимими доказами, що долучені до справи. Цивільне законодавство ґрунтується на презумпції протиправності поведінки, яка призвела до шкоди, виходячи з принципу генерального делікту: спричинення шкоди особі або майну слід розглядати як протиправне, якщо законом не встановлено інше. Зобов`язання з відшкодування шкоди (як майнової, так і моральної) є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2024 встановлена вина Відповідачки у вчиненні кримінального проступку, а саме те, що [PERSON] спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді ураження перцевим аерозолем шкірних покривів голови, опік повіки та навколоочноямкової ділянки обох очей, які згідно висновку експерта відносяться до легкого ступеня тяжкості. Отже, питання встановлення вини не підлягає дослідженню у цій справі. Відповідачка також звертає увагу на те, що результати експериментально-психологічного дослідження нібито не містять інформації про те, що «такий психологічний стан виник у Позивача в результаті вчинення кримінального правопорушення Відповідачем. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку». Зазначене твердження видається незрозумілим, оскільки долучені Позивачкою до позовної заяви докази, зокрема той самий результат експериментально-психологічного дослідження клінічного психолога від 31.07.2024, на який посилається Відповідачка, містить відомості про те, що стан, у якому перебуває [PERSON] «…погіршився після 20.07.2024, коли на клієнтку був скоєний напад невідомою особою.». Аналогічні твердження місять докази, долучені до позовної заяви, зокрема: консультаційний висновок спеціаліста від 31.07.2024, консультаційний висновок спеціаліста закладу охорони здоров`я ТОВ «Кінг Вест Медікел» від 01.10.2024. До того ж, Відповідачка вважає, що Позивачка на власний розсуд визначила кількість сеансів психотерапії, які буде відвідувати (відповідно до рахунку №СФ-0000001). Зокрема, [PERSON] зазначає, що Позивачка надає тільки рахунок №СФ-0000001 від 30.09.2024, але не надає доказів того, що необхідність відвідування Позивачкою сеансів психолога до року є «рекомендацією психолога, а не бажанням вилікувати особисті душевні травми Позивача за рахунок Відповідача». Такі висновки Відповідачки спростовуються долученими до позовної заяви доказами, оскільки згідно з експериментально-психологічним дослідженням клінічного психолога від 31.07.2024, [PERSON] психолог рекомендував: «індивідуальна психотерапія від 10 сеансів до одного року з регулярним відвідуванням, одна зустріч на тиждень» (останнє речення висновку). Отже, Позивачка належним чином обґрунтувала та довела причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною Відповідачкою шкодою та наслідком у вигляді необхідності відвідування сеансів психотерапії, а також кількість сеансів та розмір понесених витрат на такі сеанси. Відповідачка також вказує, що [PERSON] «не додає будь-яких доказів, що особа [PERSON] є психологом з відповідною кваліфікацією, не додає договору про надання послуг, а тільки додає квитанції про оплату». Однак, Позивачка до позовної заяви долучила копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] , відповідно до якого основним КВЕД останнього є діяльність у сфері охорони здоров`я. Серед іншого, Відповідачка зазначає, що підтвердження витрат на лікування, на ліки, які пов`язанні зі завданням шкоди здоров`ю Позивачу після потрапляння перцевого аерозолю не надано. Вказане спостереження є очевидним, оскільки Позивачка не заявляє вимог про стягнення грошових коштів на лікування очей у зв`язку з відсутністю доказів понесення таких витрат. У подальшому Відповідачка досліджує лікарський препарат «Велаксин» та розмірковує з приводу можливих причин приймання даного препарату Позивачкою: «Враховуючи введений воєнний стан, усі українці перебувають у не найкращому психічному стані через масові обстріли, повітряні тривоги, відключення світла, втрату рідних та близьких». Суд вважає такі міркування Відповідачки недоцільними та недоречними, оскільки остання не володіє жодними спеціальними знання для висновку про те, з яких причин Позивачка вимушена приймати такий препарат. При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2022 у справі №372/1652/18 зазначає: «Навіть за відсутності у психолога процесуального статусу спеціаліста (частина перша статті 74 ЦПК) чи експерта (частина перша статті 72 ЦПК) висновок психолога може бути письмовим доказом (пункт 1 частини другої статті 76, частина перша статті 95 ЦПК), якщо містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема стосовно страждань потерпілих.» . Всі долучені Позивачкою до позовної заяви консультаційні висновки лікаря-психіатра, експериментальні психологічні дослідження містять інформацію щодо страждань, які зазнала та зазнає [PERSON] . Враховуючи наведене, суд бере до уваги саме такі письмові докази, а не міркування представниці Відповідачки щодо можливих причин приймання Позивачкою медичних препаратів, дослідження складу таких препаратів та змісту інструкцій до таких препаратів. До того ж, незрозумілими є твердження Відповідачки про те, що Позивачка організовує заходи для організації «Взаємодія психотерапія», оскільки зазначене не має жодного значення для вирішення питання про стягнення з Відповідачки матеріального збитку та моральної шкоди, встановлення їх розміру, і взагалі, жодного відношення до цієї справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~2.2. Щодо розміру заподіяної моральної шкоди Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначення поняття моральної шкоди та способи її відшкодування і визначення розміру наведені у статті 23 ЦК України. Згідно з пунктами 1 і 2 частини 2 цієї статті, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Верховний Суд України у п. 9Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Таким чином, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Як вбачається з експериментально-психологічного дослідження клінічного психолога від 31.07.2024, [PERSON] внаслідок протиправних дій [PERSON] «... переживає тривогу, страх за своє життя, страх виходити на вулицю, поганий сон, нічні жахіття. ... відмічає, що психічний стан її погіршився після 20.07.2024, коли на клієнтку був скоєний напад невідомою особою. Міміка та пантоміміка демонструють тривожність, яку пацієнтка намагається приховати. ... демонструє небаготослівність, невпененість. ... Фон настрою під час бесіди понижений, клієнтка гостро реагує на травматичну подію, плаче». У розділі «Структура особистості» експериментально-психологічного дослідження клінічного психолога від 31.07.2024 зазначено: «Бесіда за планом СКІД-ІІ виявила тривожний, депресивний, пограничний та нарцистичний раликали, що сягають рівня розладу. За клінічним опитувальником для виявлення і оцінки невротичних станів встановлено порушення: невротична депресія, обсесивно-фобічне порушення». У розділі «Висновки» вказаного документу міститься таке: «В ході обстеження стандартними методиками виявлено порушення когнітивно-інтелектуальних функцій, а саме конкретно-ситуативний процес мислення та опір на зовнішні ознаки. Пам?ять та увага порушена, знижена. Виявлено високий рівень реактивної та особистісної тривоги. Алекситимічний тип особистості. Виявлено ознаки травматичного стресового розладу. Також виявлено тривожний, депресивний, пограничний та нарцистичний радикали, що досягають рівня розладу». Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 31.07.2024, [PERSON] скаржилась: «...на тривога, порушений сон, страх, постійна напруга, боїться виходити сама з дому, оглядається, помічає на вулиці людей схожих на нападницю, боїться зустріти людину, яка заподіяла шкоди, нав?язливі думки, наче «одержима» ситуацією, яка трапилась, не може ні про що інше думати, розмовляє лише про це, боїться, що їй ніхто не допоможе, почуває себе беззахисною, зневіра та розчарування в житті, чітке переконання, що звідусіль може загрожувати небезпека, страх за своє здоров?я та життя. Психічний стан пацієнтки погіршився після 20.07.2024, коли на пацієнтку був скоєний напад». Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста закладу охорони здоров?я ТОВ «Кінг Вест Медікел» від 01.10.2024, «Зі слів пацієнтки 20.07.2024 на неї був скоєний напад, під час якого нападниця застосувала перцевий балончик (скерувала в очі постраждалої). Внаслідок чого пацієнтка пережила значний стрес, порушився сон з нічними жахіттями, страх самостійно виходити на вулицю, страх за власне життя та здоров?я. постійна напруга, почувала себе беззахисною. Стан суб?єктивного дистресу негативно вплинув на її життєвий уклад, змушена була звернутись по допомогу до лікаря психіатра 31.07.2024. За рекомендацією лікаря розпочала приймати ліки "Велаксин", який приймає по теперішній час, та співпрацює з клінічним психологом. За минулий період є певна позитивна динаміка у вигляді часткового зменшення хворобливої симптоматики, проте повного виходу з хвороби не зазначено. Повного "відреагування" (усвідомлення і прийняття) психотравмувальної ситуації не відбулось. В клінічній картині визначається симптоматика з тривожністю, не стабільним сном, коливаннями настрою переважно у формі тривожної дистимії, з поступовою тенденцію до вирівнювання. Тривожні побоювання страх повторної ситуації утримуються-це супроводжується сомато-вегетативними проявами (підвищеною температурою, серцебиттям, пониженим АТ. сухістю в роті, абдомінальною біллю, нудотою). Страждає увага, важко сфокусуватись. Змушена була зменшити обсяг роботи у два рази, так як важко стало виконувати звичний обсяг робіт. Дане захворювання має тенденцію до затяжного періоду.» Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд вважає доведеним, що дії Відповідачки 20.07.2024 були неправомірними і цими неправомірними діями Позивачці вона завдала моральну шкоду. Між діями Відповідачки, що призвели до порушення законних прав Позивачки, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить зі ступеня завданих [PERSON] тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених Позивачкою моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю та вимушеними змінами у її житті. Також суд враховує вимоги розумності та справедливості. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Отже, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, беручи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій Відповідачкою, а також, виходячи зі засад розумності та справедливості, надані суду докази щодо заподіяння моральної шкоди, а тому, виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, що є достатньою грошовою компенсацією за завдану Відповідачкою позивачці моральну шкоду. 2.3. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні цієї позовної заяви. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, з Відповідачки слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 2422,40 грн (1211,20 грн за вимогу майнового характеру та 1211,20 за вимогу про стягнення моральної шкоди (з розрахунку 20000,00/50000,00 х 3028)). У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України). Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник Позивачки просить стягнути витрати, понесені Позивачкою на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта\~статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. У цьому випадку Позивачка підтверджує понесення нею витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 19.09.2024; копією додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 19.09.2024; детальними описами наданих послуг (робіт), актом виконаних робіт від 15.10.2024 та від 15.11.2024; рахунком №\~19/09/2024 від 19.09.2024; копіями платіжних інструкцій від 20.09.2024 та від 15.11.2024. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний\~ЦПК\~встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом Михалевським\~Ю.\~Р. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи заперечення іншої сторони щодо обґрунтованості розміру зазначених витрат, а також те, що позов задоволено частково та відповідно покладення на сторони судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, суд дійшов до висновку про необхідність зменшення Позивачці розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з Відповідачки на її користь 8000,00 грн. витрат на професійну правову (правничу) допомогу.

Outcome: partial