Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

09.01.2025 представник позивача, адвокат Коваленко Юлія Олександрівна, звернулася до суду з позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», що зареєстрований судом 10.01.2025, у якому просила визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] [INFO] та внести зміни до актового запису №1708 про народження [PERSON] [INFO] , складеного 08.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, а саме: змінити запис про батька дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 14.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11.03.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті 02.04.2025 судом ухвалено рішення, яким позов задоволено та визнано [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актового запису №1708 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 08.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, а саме: змінити запис про батька дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », інші відомості залишити без змін, зобов`язано органи державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни в актовий запис про народження та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням зазначених змін та анулювати свідоцтво про народження, видане раніше. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн та повернуто [PERSON] з державного бюджету судовий збір у розмірі 484,48 грн. 03.04.2025 представник позивача, адвокат Коваленко Юлія Олександрівна, подала до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», що зареєстрована судом 07.04.2025, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Заяву обґрунтовує тим, що у позовній заяві [PERSON] зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс та очікує понести під час розгляду справи в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області становить 10000 грн (витрати на правничу допомогу). 02.04.2025 за результатами розгляду вказаної позовної заяви Білоцерківським міськрайонним судом Київської області оголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Правнича допомога [PERSON] надавалася адвокатом Коваленко Юлією Олександрівною на підставі договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08 січня 2025 року. У відповідності до умов вказаного договору Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. Додатковою угодою № 1 від 14 лютого 2025 року до Договору про надання правничої допомоги було погоджено види правничої допомоги, тарифну ставку за годину та вартість судодня. Крім того, пунктом 3 цієї додаткової угоди визначено, що правнича допомога вважається наданою після підписання Акту про приймання-передачі наданих послуг. Адвокат надає Клієнту Акт про приймання-передачу наданих послуг з розрахунком розміру гонорару, в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, обсяг наданих послуг та розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору. У відповідності до акту про приймання-передачу наданих послуг від 02 квітня 2025 року та розрахунку розміру гонорару, всього за договором про надання правничої допомоги у справі № 357/367/25 адвокатом надано послуг у розмірі 10000 гривень, які [PERSON] зобов`язаний сплатити протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення йому рахунку. Вказану суму за надані послуги [PERSON] сплатив 02.04.2025, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 57-08/А від 02.04.2025. Таким чином, на підставі доданих до вказаної заяви про розподіл судових витрат доказів, вбачається, що [PERSON] поніс судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 21.04.2025 представник позивача, адвокат Коваленко Юлія Олександрівна, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести без участі позивача її представника та заяву задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що позивач, відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок судових витрат, який міститься у позовній заяві (а.с. 1-6), в позовній заяві та в судовому засіданні від 02.04.2025 представник позивача зазначила, що докази понесення судових витрат на правову допомогу будуть надані до суду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, заява про стягнення витрат на правову допомогу разом з доказами їх понесення подана 03.04.2025, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Представник позивача на підтвердження стягнення судових витрат надала: копію договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025, копію додаткової угоди №1 від 14.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025, копію розрахунку розміру гонорару від 02.04.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025, копію акту про приймання-передачу наданих послуг від 02.04.2025 до додаткової угоди №1 від 14.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025 та копію розрахункової квитанції № 57-08/А від 02.04.2025, згідно яких визначено розмір витрат на правничу допомогу на загальну суму 10000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-12, 123-124, 125, 126, 127). Відповідно до п. 3.1 Договору гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором; розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, та визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно Додаткової угоди № 1 від 14.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги сторонами було погоджено види правничої допомоги, тарифну ставку за годину та вартість судодня. Правнича допомога вважається наданою після підписання Акту про приймання-передачі наданих послуг. Адвокат надає Клієнту Акт про приймання-передачу наданих послуг з розрахунком розміру гонорару, в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, обсяг наданих послуг та розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору. Згідно акту про приймання-передачу наданих послуг від 02.04.2025 та розрахунку розміру гонорару, всього за договором про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025, адвокатом надано послуг у розмірі 10000 гривень, які [PERSON] зобов`язаний сплатити протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення йому рахунку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання, однак, від відповідача, який отримав заяву про ухвалення додаткового рішення 14.04.2025 (а.с. 141), в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, суд враховує, що відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, подав до суду відповідну письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього судових витрат на правничу допомогу. Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц, від 26.07.2022 у справі № 910/1209/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 у постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Встановлено, що в договорі про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025 та додатковій угоді №1 від 14.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 57-08 від 08.01.2025, які укладені між адвокатом Коваленко Юлією Олександрівною та [PERSON] , сторони належним чином узгодили порядок та умови надання правової допомоги позивачу з питання захисту її прав та законних інтересів у даній справі, визначили деталізацію видів правової допомоги, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved