Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

17.03.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.02.2020\~року за власного\~волевиявлення,\~з повним\~розумінням умов\~кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» (далі - Кредитодавець), відповідач подала заявку на отримання кредиту № 1942735. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1942735 від 04.02.2020 року (далі Кредитний договір), який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач до укладення Договору отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті ТОВ та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні Кредитного договору. Відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 1942735 від 04.02.2020 року з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 7000 гривень. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст. 526 та ст. 527 ЦК України. 20.08.2020 року, згідно умов Договору факторингу №02/08, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним договором №1942735 від 04.02.2020 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746), і відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1942735 від 04.02.2020 року. Сума боргу відповідача за Кредитним договором становить 24\~150,00 грн, а саме: - 7\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 15\~750,00 грн - заборгованість за відсотками; - 1\~400,00 грн - заборгованість за комісією, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати по справі, понесені по сплаті судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~000, 00 гривень. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 54). Станом на 18.03.2025 року інформація в ЄДДР про місце реєстрації відповідача відсутня (ас 56). 26.03.2025 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Управління ДМС у Волинській області про місце реєстрації відповідача (ас 58), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 26.03.2025 року позовна заява ТОВ прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи (ас 59-60). Сторони, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 61-64), в судове засідання не з`явилися. 31.03.2025 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 67). 24.04.2025 року відповідач подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає з урахуванням сплаченої суми кредитної заборгованості в розмірі 12\~075,00 грн (ас 70, 71). Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, згідно ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 28.04.2025 року - дата складення повного судового рішення. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» і відповідачем був укладений Кредитний договір про споживчий кредит № 1942735, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 7000 грн. Відповідач належним чином умови Кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 24\~150,00 грн, а саме: 7\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15\~750,00 грн - заборгованість за відсотками; 1\~400,00 грн - заборгованість за комісією, яку відповідач 01.04.2025 року частково, а саме на суму 12075,00 грн, сплатила. 20.08.2020 року, згідно умов Договору факторингу №02/08, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором №1942735 від 04.02.2020 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло права вимоги до відповідача. 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг- Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1942735 від 04.02.2020 року. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами: витягом з додатку до Договору факторингу №1/15 від 21.01.2022 року (ас 10), витягом з додатку до Договору факторингу №02/08 від 24.01.2022 року (ас 11), анкетою-заявою на кредит №1942735 від 04.02.2020 року (ас 13), відомістю про щоденні нарахування та погашення (ас 15-16), Кредитним договором №1942735 від 04.02.2020 року (ас 21-23), графіком розрахунків до Кредитного договору №1942735 від 04.02.2020 року (ас 24), договором факторингу №02/08 від 20.08.2020 року (ас 25-28), формою реєстру прав вимог (ас 28зв-29), актом повернення прав вимоги (ас 29зв), актом погодження мінімальної ціни (ас 30), звітом про отримані кошти (ас 30зв), формою повідомленням боржника за кредитним договором (ас 31), договором факторингу №1/15 від 24.01.2022 року (ас 32-34), реєстром прав вимоги до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року (ас 34зв), формою звіту про отримані платежі (ас 35), платіжним дорученням №14778089 від 04.02.2020 року (ас 37), досудовою вимогою від 02.11.2024 року (ас 39), платіжними інструкціями (ас 41-43), повідомленням від 13.11.2024 року (ас 44), квитанцією до платіжної інструкції від 01.04.2025 року (ас 70). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2. ст.\~1050, ч. 2 ст.\~1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, на підставі вищенаведених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає доведеним позивачем факт укладення\~04.02.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем Договору про споживчий кредит № 1942735, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов, встановлених договором. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі і надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами Кредитного договору. Відповідач, користуючись кредитними коштами, не виконала своєчасно у повному обсязі свої зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 24\~150,00 грн, яку відповідач 01.04.2025 року частково, а саме на суму 12075,00 грн, сплатила, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково і з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю між кредитною заборгованістю, яка була станом на день подання позовної заяви в суд, і сплаченою 01.04.2025 року відповідачем, яка становить: 24\~150, 00 грн 12\~075, 00 грн = 12\~075, 00 грн. Крім того, ТОВ набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором про споживчий\~кредит №\~1942735 від 04.02.2020 року. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідач сплатила частину заборгованості за Кредитним договором вже після звернення ТОВ в суд з позовом. Щодо заявлених позивачем, в особі представника, витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із акта № 1942735 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03.03.2025 року (ас 12), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 03.03.2025 року (ас 17), Договору про надання правової допомоги №43657029 від 01.11.2024 року (ас 18-20), Додаткової угоди №1942735 до Договору про надання правової допомоги № 43657029 (ас 36), Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ас 45), судом встановлено, що адвокатом Б.М. Білецьким надавалася правнича допомога ТОВ у цій справі. Загальна вартість послуг складає 6000 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.

Outcome: partial