Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір №3159-Л від 12.07.2001 купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12.07.2001 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір №3159-Л купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Договір було укладено на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на вказану вище квартиру. На теперішній час позивач позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті [PERSON] , оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. За такого, він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 23.04.2025, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідачі причини своєї неявки не повідомили, правом на подання відзиву на позов не скористались. Третя особа надала до суду письмову заяву в якому просить розгляд справи провести за її відсутності та прийняти рішення по справі на розсуд суду. За таких обставин, з урахуванням положень\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 12.07.2001 [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір №3159-Л купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі та 20.07.2001 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №20188. З довідки\~Комунального підприємства\~«Миколаївське міжміське\~бюро технічної\~інвентаризації» від\~20.01.2025\~№107\~вбачається,\~що станом\~на 28.12.2012\~право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] \~за вищевказаною\~адресою зареєстровано\~за [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 12.07.2001,\~зареєстрованого на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі за №3159-Л, та зареєстрованого в КП ММБТІ 20.07.2001 за реєстровим №20183. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1199, [INFO] [PERSON] помер у віці 58 років. Судом було досліджено спадкову справу №18/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з якої встановлено, що позивач у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті свого рідного батька [PERSON] 21.05.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко О.О. за вих. №70/02-14 надано позивачу роз`яснення в якому зазначено про неможливість видати йому в подальшому свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно не відповідає вимогам законодавства. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір оформити спадкові права, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 12.07.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити спадкові права, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved