Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментах на утримання дитини за листопад і грудень 2024 року у розмірі 8728,00 грн., додаткові витрати у розмірі 835,00 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2024 по 17.01.2025 у розмірі 6553,20 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що сторони\~перебували в\~фактичних шлюбних\~відносинах,\~від яких\~сторони мають\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~В подальшому\~фактичні шлюбні\~відносин були\~припиненні,\~відповідач не\~проживає з\~позивачем та\~донькою,\~тому між\~сторонами був\~укладений договір\~про сплату\~аліментів на\~дитину від\~11.05.2024. Відповідно до\~п.\~2\~Договору відповідач\~зобов`язаний сплачувати\~аліменти на\~утримання доньки\~в розмірі\~3576,00\~грн.\~щомісяця не\~пізніше 11\~числа кожного\~поточного місяця\~на банківський\~рахунок позивача.\~Враховуючи те,\~що відповідач\~допустив невиконання\~своїх обов`язків\~щодо сплати\~аліментів на\~утримання доньки,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість\~зі сплати\~аліментів у\~розмірі 8728,00\~грн.\~(частина\~за листопад\~2024\~року,\~грудень 2024\~року та\~січень 2025\~року), тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь вказану суму аліментів на дитину. Крім того, згідно з п. 3 Договору відповідач також зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані наступними обставинами: її хворобою, її каліцтвом, планове обстеження лікарів, планове лікування, тощо. Додаткові витрати на доньку повинні сплачуватися відповідачем у розмірі 50% відсотків фактично понесених мною витрат на лікування на підставі відповідних підтверджувальних документів не пізніше 11 числа наступного місяця за місяцем, в якому понесені фактичні витрати. Відповідно до Договору відповідач був зобов`язаний сплатити позивачу 11.01.2025, 50% додаткових витрат (консультація ортопеда-травматолога, рентгенограма та проведення аналізів), що складає 835,0 грн. (1670,0 грн./2), проте відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь вказану суму. Відповідно до п. 9 Договору у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Враховуючи наведене, розмір неустойки виходячи з періодів заборгованості, а саме з 1 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року (включно), становить 6553,20 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. В судовому\~засіданні представник\~позивача \~адвокат Гурба\~М.В. позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч.\~4\~ст.\~194\~СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Судом встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, від яких мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 17 травня 2013 року (а.с. 7). 11.05.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про сплату аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Договір посвідчено 11.05.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д.В., зареєстровано в реєстрі за №428. На дату розгляду справи даний договір від 11.05.2024 є чинним. За домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 3576,00 грн. щомісяця, що становить 1/4 частку від середньої заробітної плати в регіоні за місцем реєстрації батька. Батьки домовились, що згідно п. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів підлягає індексації кожного року, шляхом множення розміру аліментів, за попередній період на коефіцієнт підвищення середньої заробітної плати в регіоні за місцем реєстрації батька, але не менше встановленої законодавством. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 11 числа кожного поточного місяця за поточний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок № [NUMBER] в АТ «А-БАНК» (п. 2 Договору). Як вбачається з наданих скріншотів з банківської картки позивачки (а.с.1 0-15), відповідачем [PERSON] було сплачено аліменти на утримання дитини за договором: 10.06.2024 - 3576,00 грн. - аліменти за червень 2024 року; 12.07.2024 - 3576,00 грн. - аліменти за липень 2024 року; 13.08.2024 - 3576,00 грн. - аліменти за серпень 2024 року; 12.09.2024 року - 3576,00 грн. - аліменти за вересень 2024 року; 13.10.2024 - 3576,0 грн. - аліменти за жовтень 2024 року; 11.01.2025 - 2000,0 грн. - частина аліментів за листопад 2024 року. Таким чином, відповідач не сплатив аліменти 1576,0 грн. (3576,0 2000,0) за листопад 2024 року та не сплатив аліменти за грудень 2024 року та січень 2025 року. При цьому відповідач не надав суду належних доказів про сплату ним аліментів у зазначений період. Враховуючи те, що відповідач допустив заборгованість по аліментах згідно з умовами Договору про сплату аліментів на дитину від 11.05.2024 за період з листопада 2024 по січень 2025 року в загальному розмірі 8728,00 грн. (1576,00 грн. + 3576,00 грн. + 3576,00 грн.), тому суд вважає, що на підставі ст. 189, 194 СК України заборгованість по аліментах в загальному розмірі 8728,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 3 Договору про сплату аліментів на дитину від 11.05.2024 крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 2 даного договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані наступними обставинами: її хворобою, її каліцтвом, планове обстеження лікарів, планове лікування, тощо. За домовленістю батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються батьком у розмірі 50% відсотків фактично понесених матір`ю витрат на лікування на підставі відповідних підтверджуючих документів. Додаткові витрати на дитину сплачуються батьком не пізніше 11 числа місяця наступного за місяцем, в якому понесені фактичні витрати. В жовтні 2024 року позивач зверталась за медичною допомогою доньці [PERSON] по причині отримання нею травми, що підтверджується первинною консультацією дитячого ортопеда-травматолога від 15.10.2024 року та описом рентгенограми та сплатила 600,00 грн. за консультацію ортопеда-травматолога, 350,00 грн. за рентгенограму, що підтверджується квитанціями від 15.10.2024 (а.с. 17-18). Також в грудні 2024 року доньці [PERSON] проводили дослідження крові, що підтверджується замовленням від 03.12.2024 року та квитанцією на суму 720,00 грн. (а.с. 19). Всього додаткових витрат на дитину позивач понесла на суму 1670,00 грн. Відповідно до п. 3 Договору відповідач був зобов`язаний сплатити позивачу 11.01.2025, 50% вказаних додаткових витрат, що складає 835,00 грн. (1670,00 грн./2), однак відповідач не виконав свого обов`язку. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16.12.2009 року №6-20478св09. Згідно з ч. 4 ст. 196 СК України у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Враховуючи те, що відповідач допустив заборгованість зі сплати половини додаткових витрат на доньку [PERSON] у розмірі 835,00 грн., тому суд вважає, що на підставі ст. 185, 196 СК України заборгованість по додаткових витратах на дитину в розмірі 835,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 9 Договору про сплату аліментів на дитину від 11.05.2024 у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Оскільки відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини і доказів поважності причин несплати ним аліментів суду не надав, тому відповідно до 9 Договору про сплату аліментів на дитину від 11.05.2024 позивач має право на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року по справі №333/6020/16-ц визначено спосіб та формулу розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів. Враховуючи наведене, розмір неустойки виходячи з періоду заборгованості, а саме з 01 грудня 2024 року по 17 січня 2025 року (включно), становить 6553,20 грн., що підтверджується наданим розрахунком (а.с. 6), який суд вважає обгрунтованим. З огляду на зазначене, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача неустойка в розмірі 3% відсотків від простроченої суми заборгованості в розмірі 6553,20 грн. Отже, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що [PERSON] скористалася правовою допомогою адвоката Гурби М.В. по вказаній справі, про що свідчить договір про надання професійної правничої допомоги від 11.01.2025 (а.с. 27). Згідно з наданими адвокатом Гурбою М.В. розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 17.01.2025 та акту про надану правничу допомогу від 17.01.2025 загальна вартість наданих юридичних послуг становить 3000,00 грн. та витрачено адвокатом 3 год. Адвокатом надана наступна правнича допомога: вивчення матеріалів\~справи та\~надання консультацій\~щодо стягнення\~неустойки за\~прострочення сплати\~аліментів \~0,5\~год.\~(500\~грн.);\~підготовка та\~написання позовної\~заяви,\~складання розрахунку,\~формування матеріалів\~позовної заяви,\~консультація щодо\~подальших дій\~у справі\~ 2,5\~год.\~(2500\~грн.)(а.с. 26, 28). Проаналізувавши надані докази в підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом Гурбою М.В. юридичних послуг у даній справі, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, суд виходить з критеріїв реальності понесених судових витрат на послуги адвоката, тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також розумності їхнього розміру, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,0 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved