Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся у Черкаський районний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2024 між [PERSON] та ТОВ\~«Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №\~103477775, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти в гривні у розмірі 10000\~грн. 00\~коп., на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ\~«Мілоан» вчинили дії, визначені ст.ст.\~11, 12 Закону України\~«Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як зазначено, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Водночас, відповідач, зі свого боку, не виконала умови кредитного договору, а саме відповідно до графіку сплати кредитних коштів, не внесла кошти на погашення суми кредиту, сплати комісії і процентів. У позовній заяві також вказано, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №\~111-МЛ/Т від 29.08.2024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ\~«Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №\~103477775 від 22.03.2024. Так, сума заборгованості відповідача, станом на дату подання позову, становить 32475\~грн. 00\~коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп.;·заборгованість за процентами\~ 22475\~грн. 00\~коп.; заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Позивач також вказує, що ним проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме надіслано відповідачу досудову вимогу, яка залишена без реагування. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №\~103477775 від 22.03.2024 у розмірі 32475\~грн. 00\~коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 2422\~грн. 40\~коп. Відповідно до\~ухвали Черкаського\~районного суду\~Черкаської області\~від 17.02.2025,\~матеріали цієї\~справи передано\~до Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси,\~відповідно до\~вимог п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~31\~ЦПК України,\~для розгляду\~за підсудністю.\~До Придніпровського\~районного суду\~м.\~Черкаси\~матеріали справи\~№\~707/483/25 надійшли 05.03.2025\~та відповідно\~до протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 05.03.2025,\~справа №\~707/483/25 передана у провадження судді Придніпровського районного суду м.\~Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни. Ухвалою суду від 27.03.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 28.04.2025 до суду надійшов відзив від 28.04.2025 на позовну заяву, який подано відповідачем, про що свідчить відповідна відмітка вхідної кореспонденції суду. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі. Водночас, вказаний вище відзив повернуто відповідачу без розгляду, на підставі ч.\~4 ст.\~183\~ЦПК України. Так, встановлено, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі 11.04.2025, а відзив подано до суду 28.04.2025. Тобто, визначений в ухвалі про відкриття провадження, п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву, відповідачем пропущений. До того ж, відповідачем не порушувалось питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого судом для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, 18.04.2025 представником позивача за довіреністю\~ Галіяш\~В.Р. подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника товариства. Також зазначено, що позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні відповідач пояснила, що вона отримала кредит у ТОВ\~«Мілоан», а не у ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал», у розмірі 10000\~грн. 00\~коп. строком на півтора місяці. На виконання умов кредитного договору вона внесла кошти у розмірі 1000\~грн. 00\~коп., а іншу частину боргу не могла сплатити. Крім того, зауважила, що кредитодавцем було закрито їй доступ до особистого кабінету. На теперішній час вона не погасила кредит у повному обсязі. Таким чином, частково визнала заявлені позовні вимоги, а саме 9000\~грн. 00\~коп.\~ залишок за тілом кредиту, які має намір повернути. У частині стягнення з неї на користь позивача заборгованості по комісії та відсотках, просила відмовити. До того ж, повідомила, що її чоловік\~ [PERSON] , наразі проходить військову службу у зоні проведення активних бойових дій, про що надала відповідні підтверджуючі документи. Враховуючи зазначене вище та положення Закону України\~«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначила, що відносно неї не може застосовуватись відповідальність у вигляді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.03.2024 між ТОВ\~«Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №\~103477775. Відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Також у п. 6.4, 6.5 кредитного договору зазначено, що укладення Кредитодавцем Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Слід зазначити, що за дослідженими доказами судом встановлено, що договір від 22.03.2024 складається із договору про споживчий кредит №\~103477775 (індивідуальна частина), Графіку платежів за договором, як додаток №\~1 до договору №\~103477775 від 22.03.2024, Паспорту споживчого кредиту №\~103477775, заяви на отримання кредиту №\~103477775, яка створена 22.03.2024, як додаток №\~2 до договору №\~103477775 від 22.03.2024. Під час розгляду справи, відповідач дані обставини визнала. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом\~12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею\~12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205, 207 ЦК України). Отже, у цьому випадку мало місце укладення кредитного договору в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання споживчого кредиту, що підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 22.03.2024, шляхом введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду. Одночасно з підписанням даного договору позичальником підписано Графік платежів за договором, як додаток №\~1 та Паспорт споживчого кредиту. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Відповідно до укладеного договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 відповідач отримала кредит у розмірі 10000\~грн. 00\~коп., строком на 105\~днів з 22.03.2024 і терміном повернення кредиту\~ 05.07.2024, та складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15\~днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06.04.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90\~днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.07.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п.\~1.1-1.3 договору). Пунктом 1.4 договору визначено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06.04.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.07.2024 (останнього дня строку кредитування). Згідно з п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3550\~грн. 00\~коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 13500\~грн. 00\~коп. Загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 24250\~грн. 00\~коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 34250\~грн. 00\~коп. Денна процентна ставка за весь строк кредитування складає 2,31\~%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування дорівнює 7121,00 відсотків річних. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти у день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно з п.\~1.4 договору. Комісія за надання кредиту: 1000\~грн. 00\~коп., яка нараховується за ставкою 10.00\~відсотків від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2550\~грн. 00\~коп., які нараховуються за ставкою 1,70\~відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 20700\~грн. 00\~коп., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30\~відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.\~2.2,.2.3 цього Договору. Відповідно до п.\~2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти [NUMBER] . Умови щодо пролонгації договору на стандартних (базових) умовах передбачені п.\~2.3 договору. Згідно із п. 4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.\~1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.\~2 ст.\~625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.\~1.5.3 Договору. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Так, ТОВ\~«Мілоан» видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000\~грн. 00\~коп. на картковий рахунок [NUMBER] , чим виконав свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 своєчасно та у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №\~85382675 від 22.03.2024. Ці обставини визнані відповідачем, про що вона зазначила в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 22.03.2024 між ТОВ\~«Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит №\~103477775, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 10000\~грн. 00\~коп. на підставі вказаного вище договору. Таким чином, ТОВ\~«Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024, здійснивши переказ коштів відповідачу, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами остання не виконала у повному обсязі, в зв`язку з чим вона має заборгованість в загальному розмірі\~ 32475\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків\~ 22475\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] була ознайомлена і прийняла умови договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024. Навіть, після отримання кредитних коштів, вона не відмовилася від договору і не повернула у повному обсязі отримані у кредит грошові кошти. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 між нею та ТОВ\~«Мілоан», а також факт отримання та використання кредитних коштів. Як вже зазначалось, факт укладення означеного договору та отримання кредитних коштів від ТОВ\~«Мілоан» відповідач особисто підтвердила безпосередньо у судовому засіданні. До того ж, як вбачається з умов договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.\~2 ст.\~516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються у рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором (п.\~3.2.6 договору). Судом також встановлено, що 29.08.2024 ТОВ\~«Мілоан» та ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали договір відступлення права вимоги №\~111-МЛ/Т, за умовами якого, ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ\~«Мілоан». На виконання умов Договору відступлення права вимоги №\~111-МЛ/Т від 29.08.2024, ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатив ТОВ\~«Мілоан» кошти у розмірі 1910662\~грн. 89\~коп., що підтверджується платіжним документом №\~5483 від 29.08.2024. Як вбачається з Витягу із Реєстру боржників №\~1 до договору відступлення права вимоги №\~111-МЛ/Т від 29.08.2024, відбулося відступлення ТОВ\~«Мілоан» до ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 32475\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків\~ 22475\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Так, судом встановлено, і це підтвердила відповідач під час розгляду справи, що з моменту отримання кредиту вона допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки своєчасно не здійснювала платежів, передбачених договором та достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, визначених умовами договору. Відповідно до ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.\~1082 ЦК України). Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі №\~6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі №\~906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт\~57). Відповідно до статті\~1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~910/16579/20 від 07.09.2022 (п.\~9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~909/968/16 від 11.09.2018 (п.\~59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги №\~111-МЛ/Т від 29.08.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024, на загальну суму 32475\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків\~ 22475\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Як уже зазначалось вище, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ\~«Мілоан». Судом встановлено, що позивачем, який набув права грошової вимоги, на поштову адресу відповідача направлялася досудова вимога про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 за вих.\~№\~23768908 від 07.02.2025, яка залишена останньою без реагування. На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті\~633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи договір про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 та договір відступлення права вимоги №\~111-МЛ/Т від 29.08.2024 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 становить\~ 32475\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків\~ 22475\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 10000\~грн. 00\~коп. надавалися і отримані відповідачем 22.03.2024 на строк 105\~днів зі сплатою процентів за користування кредитом та комісійної винагороди. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, [PERSON] усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Установивши, що договір про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мала б наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору ТОВ\~«Мілоан», надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилась від укладення кредитного договору у спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Крім того, і на час розгляду цієї справи [PERSON] не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 у повному обсязі. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 у розмірі 32475\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків\~ 22475\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. Доказів повернення відповідачем отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 9000\~грн. 00\~коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 9000\~грн. 00\~коп. є обґрунтованою. Наявність заборгованості за тілом кредиту визнано відповідачем у повному обсязі. Визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 у розмірі\~ 9000\~грн. 00\~коп. (тіло кредиту). Заперечуючи наявність заборгованості за відсотками, відповідач вказала, що її чоловік\~ [PERSON] , [INFO] , наразі проходить військову службу та бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення активних бойових дій, а тому на неї поширюються пільги, передбачені пунктом\~15 статті\~14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.07.2024 [PERSON] ,\~ [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрували шлюб (актовий запис №\~57 від 30.07.2024), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] від 30.07.2024. Крім того, відповідно до довідки №\~609/13270 від 11.11.2024, виданої командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] ,\~ [INFO] , в період з 13.05.2024 по [INFO] , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Вовчанській ТГр Чугуївського району Харківської області. До того ж, факт перебування [PERSON] ,\~ [INFO] , на військовій службі в Збройних Силах України підтверджується відповідними відмітками у його військовому квитку серії\~ [NUMBER] від 17.01.2024. Відповідно до пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що діяв станом на дату остаточного погашення заборгованості\~ 05.07.2024, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] , який проходить військову службу в Збройних Сил України, зокрема, в період з 13.05.2024 по 26.07.2024, він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Вовчанській ТГр Чугуївського району Харківської області, що підтверджується довідкою №\~609/13270 від 11.11.2024, виданою командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] . Отже, на відповідача поширюються пільги, встановлені вказаним вище Законом та з 17.03.2014\~- початку запровадження особливого періоду їй не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Натомість, такі нарахування позивачем проводились, що вплинуло на розмір загальної заборгованості за кредитом. З огляду на поширення на відповідача пільг, встановлених пунктом\~15 статті\~14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд висновує про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі\~ 22475\~грн. 00\~коп., відповідно до договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024. Заперечуючи наявність заборгованості за комісією, відповідач в судовому засіданні вказала, що незважаючи на наявність у договорі про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 умов щодо сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 10\~% від суми кредиту, що становить 1000\~грн. 00\~коп., позивач не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг і погодження їх із споживачем при укладенні вказаного вище договору. Таким чином, вважає положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту нікчемними, відповідно до ч.ч.\~1, 2 ст.\~11, ч.\~5 ст.\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд зауважує, що Законом України\~«Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати у договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до вказаного вище кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати комісії. Покликання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №\~496/3134/19, як на підставі відмови у задоволенні позову в частині стягнення з неї на користь позивача заборгованості за комісією, є безпідставними. Так, в означеній постанові Верховним Судом виснувано, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Водночас, п.\~1.5.1. договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024 визначено, що комісія у розмірі 1000\~грн. 00\~коп. встановлюється за надання кредиту, а не як плата за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за комісією у розмірі\~ 1000\~грн. 00\~коп., відповідно до договору про споживчий кредит №\~103477775 від 22.03.2024. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 22.03.2024 №\~103477775: заборгованість за тілом кредиту\~ 9000\~грн. 00\~коп., заборгованість за комісією\~ 1000\~грн. 00\~коп. В іншій частині слід відмовити, враховуючи чинне законодавство Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422\~грн. 40\~коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №\~2712 від 07.02.2025. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал» задоволено частково, а саме на 30,79\~\~% від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі\~ 745\~грн. 86\~коп. (30,79\~% від 2422\~грн. 40\~коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial