Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

27 листопада 2023 року Cамарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння, яким було задоволено позовні вимоги позивача. Ухвалою суду від 09 травня 2024 року заочне рішення у цій справі від 27 листопада 2023 року було скасовано, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження ( а.с. 206-207 т.1). 12 червня 2024 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову (а.с.247-248 т.1). Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року судом прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмета позову. Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , також закрито підготовче провадженні у справі, призначено справу до розгляду по суті (а.с.20-21 т.2). В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником транспортних засобів: 1) марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] ; 2) марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] . Слідчим відділом ВП №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021040650000168, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2021 року за заявою [PERSON] , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у жовтні-листопаді 2019 року [PERSON] домовився з малознайомим [PERSON] , який займався продажем потриманих транспортних засобів, про те, що останній на усній основі приймає від потерпілого належні йому транспортні засоби: транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] ; транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, він: [NUMBER] ; транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] , які в подальшому ремонтує на одному з СТО м. Дніпра, виставляє останні на продаж та отримує свою частку від продажу вказаних транспортних засобів. В подальшому, приблизно у жовтні-листопаді 2019 року потерпілий [PERSON] , знаходячись біля буд. [ADDRESS] , передав [PERSON] вказані вище транспортні засоби, ключі та свідоцтва про реєстрацію вищевказаних транспортних засобів. У період часу з 18.01.2020 по 28.02.2020. [PERSON] перебував у м. Стамбулі. Згодом позивач дізнався від [PERSON] про те, що належні йому вищевказані транспортні засоби були продані шляхом підробки його підпису. На теперішній час [PERSON] залишився без належних йому вищевказаних транспортних засобів та без грошових коштів, отриманих [PERSON] від їх продажу. В ході досудового розслідування отримано тимчасовий доступ до речей і документів, що перебували у володінні Територіального сервісного центру МВС №1249, а саме до оригіналів всіх документів, які стали підставою для поставлення на реєстраційний облік автомобіль марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . З отриманих документів встановлено, що: 21.01.2020 між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі [PERSON] , та [PERSON] укладений договір комісії №7849/20/000253, відповідно до якого ТОВ «Укравтотрейд-групп» зобов`язується за дорученням [PERSON] вчинити від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000253 від 21.01.2020. На підставі вищевказаного договору комісії №7849/20/000253 та акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000253 від 21.01.2020, між ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі [PERSON] та [PERSON] підписано акт огляду реалізованого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, він: [NUMBER] , та договір купівлі - продажу вказаного транспортного засобу. Вказані документи стали підставою для реєстрації 24.01.2020 року права власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , за [PERSON] , [INFO] , з отриманням нового д.н.з. [NUMBER] , а 03.09.2020 року транспортний засіб зареєстровано на нового власника [PERSON] , з отриманням нового д.н.з [NUMBER] . Транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , з державним реєстраційним номером[NUMBER], був перереєстрований 20.01.2020 року на нового власника [PERSON] , з отриманням нового д.н.з. [NUMBER] . Усі реєстраційні дії відбувалися у ТСЦ 1249, що розташований у м. Дніпро, просп. Слобожанський, 31Д. Позивач зазначає, що в період часу з 18.01.2020 по 28.02.2020 він перебував у Стамбулі, тому не міг підписати вказані договір комісії №7849/20/000253 та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000253 від 21.01.2020, також будь-яких інших договорів не підписував. Факт підробки підпису [PERSON] на вищевказаних договорах комісії та актах технічного стану підтверджується висновками експерта у даному кримінальному провадженні від 02.06.2022 № СЕ-19/104-22/13664-ПЧ, від 10.06.2022 № СЕ-19/104-22/14881-ПЧ, тоді позивачу і стало достеменно відомо про факт підробки. Враховуючи той факт, що вказані правочини є неукладеними, оскільки він їх не вчиняв, а підписи у правочинах є підробленими, просив суд ухвалити рішення: 1.про витребування на його користьтранспортних засобів: -марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] у відповідача [PERSON] ; -марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] у відповідача [PERSON] ; 2.скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , проведену 03.09.2020 за [PERSON] та 24.01.2020 за [PERSON] ; 3.скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, білого кольору, він: [NUMBER] , проведену 24.01.2020 та 08.10.2020 за [PERSON] ; 4.стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати. 27 травня 2024 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мороз К.Т. подано відзив на позов ( а.с.214-217 т.2), в якому просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивач, на підставі усної домовленості із [PERSON] , добровільно передав останньому належні йому автомобілі, разом із ключами та свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу. Спірні автомобілі вибули із володіння [PERSON] з його волі, а тому вони не підлягають витребуванню у добросовісного набувача, оскільки у цих правовідносинах відсутні правові підстави для застосування положень статті 388 ЦК України. Відповідач вказує, що саме такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №761/44057/19, від 19 липня 2023 року у справі №753/18555/19, від 11 грудня 2023 року у справі № 752/5281/20. Також відповідач вказує на те, що транспортний засіб «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12021040650000168, яке ще не завершено, а тому позов, заявлений позивачем у даній справі, з посиланням на положення ст.388 ЦК України, як на підставу для витребування майна, задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку наявне втручання у межі кримінального провадження., що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі №203/3726/20. Також відповідачем подана заява про застосування позовної давності до вимог позивача. 20 травня 2024 року представником позивача адвокатом Ремез К.І. подано відповідь на відзив (а.с. 237-241), в якій представник вказує на те, що спірні автомобіли вибули з володіння позивача без його волі, на підставі підроблених документів та підробленим підписом власника, що підтверджується проведеними у кримінальному провадженні експертизами. А тому позивач, як власник майна, має право на його витребування в порядку пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387,388 ЦК України. Третя особа [PERSON] подав письмові пояснення щодо позову ( а.с. 43-62 т.2), в яких вказує на те, що у вересні 2019 року він познайомився з [PERSON] , який мав намір продати належні йому транспортні засоби марки Volkswagen Transporter, білого кольору, та Volkswagen Crafter, білого кольору. Ці транспортні засоби були виставлені на продаж на на автомайданчику для продажу транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський,2. Він займався пошуком покупців. Про всі пропозиції покупців він повідомляв [PERSON] по телефону. 22 січня 2020 року на товарній біржі був проданий транспортний засіб Volkswagen Crafter за 9800 доларів. Грошові кошти він, на прохання [PERSON] , передав його дружині [PERSON] . 24 січня 2020 року на товарній біржі був проданий транспортний засіб Volkswagen Transporter за 6000 доларів. Вказані грошові кошти, за вказівкою [PERSON] , він передав чоловіку на ім`я [PERSON] . Після того він ще рік спілкувався з позивачем з приводу продажу належних йому інших транспортних засобів, жодних претензій з приводу продажу транспортних засобів Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, білого кольору, та Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, білого кольору, він не мав ні до нього, ні до покупців. Дані обставини підтверджуються повідомленнями у меседжері «WhatsApp» з [PERSON] , який на той час користувався мобільним телефоном [NUMBER] . [PERSON] було достоіменно відомо про продаж вказаних транспортних засобів через товарну біржу, волевиявлення на продав транспортних засобів було вільним, він отримав кошти за продані транспортні засоби. Просив відмовити у задоволенні позову, також подав клопотання про допит його та позивача [PERSON] в даній справі як свідків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач [PERSON] відмовився від дачі показань в даному провадженні, як свідок, був присутнім під час допиту як свідків відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , в подальших судових засіданнях участі не приймав. Відповідач [PERSON] , за його згодою, був допитаний судом в якості свідка. Суду показав, що на початку 2020 року шукав два автобуси для поїздки за кордон до Франції. На автомобільній площадці з продажу автомобілів знайшов два Фольцвагени. Автомобілі показував торговий менеджер [PERSON] . Потім сторгувався по ціні продажу. Договір купівлі-продажу оформлювали на цій площадці, в приміщенні на першому поверсі він сплатив гроші в касу. Квитанція була, але не збереглася. Фольцваген Крафтер він купив за 10000 доларів. Після оплати йому видали документи на машину і ключі, і він поїхав оформлювати транспортні засоби в МРЕО. Потім, через кілька місяців він продав Фольцваген Транспортер, а Фольцваген Крафтер залишив собі. У 2021 році був накладений арешт на автомобіль Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мороз К.Т. надав пояснення ідентичні викладеним у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] , за його згодою, був допитаний судом також як свідок, суду показав, що приблизно у вересні 2019 року він познайомився з [PERSON] , з яким у нього склалися дружні відносини. На той час він займався підприємницькою діяльністю, продавав автомобілі, орендував площадку для продажу авто в м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 2. [PERSON] попросив його допомогти продати його автобуси Фольцвагени, у тому числі Фольцваген Транспортер білого кольору і Фольцваген Крафтер білого кольору. Ці транспортні засоби були підремонтовані і виставлені на продаж на площадці для продажу автомобілів в м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 2. [PERSON] віддав йому ключі від автомобілів, технічні паспорти. Він давав оголошення про продаж цих автомобілів в газету. Він займався тільки пошуком покупців. Договори про купівлю -продаж транспортних засобів оформлювалися на торговій біржі. Ціну продажу транспортних засобів встановлював [PERSON] , він тримав з ним зв`язок по телефону. Спірні автомобілі були придбані відповідачу [PERSON] , [PERSON] за 10000 дол. і Volkswagen Transporter за 6000 дол. За вказівкою [PERSON] грошові кошти від продажу транспортних засобів він віддав дружині [PERSON] , і чоловіку [PERSON] , якого прислав до нього [PERSON] . Після того він ще рік спілкувався з [PERSON] з приводу продажу належних йому інших транспортних засобів, жодних претензій з приводу продажу транспортних засобів Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, білого кольору, та Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, білого кольору, він не мав ні до нього, ні до покупців. Потім [PERSON] подзвонив йому і сказав: давай заберем машини назад. Він відмовився. А потім дізнався, що [PERSON] подав заяву до поліції і автомобілі заарештували. На підтвердження правдивості своїх показів [PERSON] надав суду переписку з позивачем [PERSON] , який на той час користувався мобільним телефоном [NUMBER] , у меседжері «WhatsApp» та висновок судово-психологічної експертизи з використанням поліграфу, який було здійснено за його заявою експертом Дніпропетровського НДІСЕ. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що восени 2019 року позивач [PERSON] передав третій особі [PERSON] належні йому транспортні засоби: марки Volkswagen Transporter», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] ; та марки «Volkswagen Crafter», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, він: [NUMBER] , для ремонту та подальшого їх продажу. Для цього, разом з транспортними засобами ним було передано також ключі та документи на транспортні засоби. 12.02.2021, за заявою [PERSON] , до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження №12021040650000168 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що на підставі договору купівлі продажу №7849/20/000252 від 21.01.2020, ТОВ «Укравтотрейд-групп», в особі [PERSON] , на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №7849/20/000252 від 21.01.2020№, продало транспортний засіб марки Volkswagen CRAFTER, білий, номер кузова/шасі: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , [PERSON] ( а.с.9 т.1). Ціна продажу, згідно договору становила 5000 грн. Згідно із договором комісії №7849/20/000253 від 21.01.2020, який був укладений між ТОВ «Укравтотрейд-групп» (комісіонер) та [PERSON] (комітент), комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, білого кольору, вінкод: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с.142 т.1). 21.01.2020 також був складений акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7849/20/000253 ( а.с.144 т.1). З договору комісії № 0144 від 03.09.2020, який був укладений між ФОП [PERSON] (комісіонер) та [PERSON] (комітент), комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, білого кольору, вінкод: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с.136 т.1). Згідно із договором купівлі продажу № 0144 від 03.09.2020, який був укладений між ФОП [PERSON] та покупцем [PERSON] , останній купив транспортний засіб Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, білого кольору, вінкод: [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с.138-139 т.1). Позивач вказує на те, що він не підписував жодних договорів щодо продажу спірних транспортних засобів, що підписи у договорах комісії, купівлі-продажу транспортних засобів є підробленими, на підтвердження чого позивачем надані копії експертних висновків, які були здійснені в межах порушеного кримінального провадження. Так, згідно із висновком експерта № СЕ-19/104-22/13664-ПЧ від 02.06.2022 року підпис від імені [PERSON] у графі «Комітент/Підпис» на другій сторінці з правої сторони договору комісії № 7849/20/000253 від 21.01.2020 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , у графі « [PERSON] /Підпис» у нижньому правому куті акту технічного транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7849/20/000253 від 21.01.2020 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою ( а.с. 59-65 т.1) Відповідно до висновку експерта від 10.06.2022 року № СЕ-19/104-22/14881-ПЧ підпис від імені [PERSON] у графі «Комітент/Підпис» на другій сторінці з правої сторони договору комісії № 7849/20/000252 від 21.01.2020 року - виконаний не [PERSON] а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , у графі « [PERSON] /Підпис» у нижньому правому куті акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 7849/20/000252 від 21.01.2020 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Комітент/Підпис» на другій сторінці з правої сторони договору комісії № 7849/20/000255 від 21.01.2020 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі « [PERSON] /Підпис» у нижньому правому куті акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7849/20/000255 від 21.01.2020 - виконаний не [PERSON] , а іншою собою ( а.с.74-82 т.1). З листа Головного сервісного центру МВС ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 20.05.2021 року (а.с.120-124) щодо історії реєстраційних дій встановлено, що: - транспортний засіб марки Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] був зареєстрований: 30.03.2010 (власник [PERSON] ); 24.01.2020 був перереєстрований на нового власника за договором купівлі - продажу (ТСЦ 1249) - (власник [PERSON] - д.н.з. [NUMBER] ); 03.09.2020 був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу (ТСЦ 1249) - (власник [PERSON] - д.н.з. [NUMBER] ); - транспортний засіб марки Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , був зареєстрований 13.11.2013 (власник [PERSON] ); 24.01.2020 був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу (ТСЦ 1249) - (власник [PERSON] - д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.01.2020, власником транспортного засобу Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.125 т.1). Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду справи право власності: - на транспортний засіб Volkswagen Crafter, 2006 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , із номерним знаком [NUMBER] , зареєстровано за відповідачем [PERSON] ; -на транспортний засіб Volkswagen Transporter, 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] , із номерним знаком . [NUMBER] , зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) «де факто» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «де юре» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна. Частина перша статті 388 ЦК України стосується випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Указане тлумачення частини першої статті 388 ЦК України є сталим у правовій доктрині та судовій практиці. Правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи. У свою чергу під неправомірним заволодінням потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Тож умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі. За пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно, фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого в такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (довіреності, договору тощо), допоки не буде встановлено протилежне. У випадку, коли річ вибуває з володіння власника за його бажанням, власник сам несе ризик вибору контрагента, якому він вирішив довірити своє майно. Отже, у разі наявності волі власника щодо передання іншій особі транспортного засобу, доказом якої є наявність у володільця реєстраційного документа на цей транспортний засіб, відсутні підстави вважати, що така особа володіє транспортним засобом неправомірно. Вищевикладене дає підстави для висновку, що у випадку, якщо власник із власної волі передав (вручив) рухому річ іншій особі, що мало наслідком позбавлення можливості впливу на таку річ, таку ситуацію слід кваліфікувати як вибуття рухомої речі з володіння власника за його волею. Не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) таким, що відбулося не з його волі в розумінні положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, у випадку передачі майна власником іншій особі в користування. Якщо воля на передачу володіння мала місце і потім відповідна річ була відчужена (неважливо - особою, якій власник передав володіння, чи будь-якою іншою особою), то задоволення віндикаційного позову до добросовісного набувача цієї речі виключається. При цьому відсутні підстави стверджувати, що має йтися лише про таку втрату володіння річчю з волі власника, яка зумовлена наданням власником іншій особі права розпоряджатися цією річчю, адже змішування волі власника на передання речі у фактичне володіння іншої особи та мотивів такого передання є неприпустимим. Так само не має значення, чи була відповідна річ передана власником у володіння іншої особи на певному правовому титулі чи без установлення такого. Цей підхід ґрунтується на давній максимі германського права «Hand muss Hand wahren» (нім.: «рука за руку відповідає»), що означає: лише речі, які буквально вийшли з рук власника проти його волі, можуть бути витребувані. Натомість речі, які були власником добровільно передані особі, яка їх відчужила (чи втратила з подальшим відчуженням іншою особою), не можуть бути витребувані в добросовісного набувача. Власник речі (у цьому випадку автомобіля) повинен нести ризик обрання контрагента, який може своєю недобросовісною поведінкою позбавити його права на витребування своєї речі. У такому разі власник може захистити своє право шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків до особи, якій він передав річ у користування і володіння, оскільки спірне майно вибуло з його власності з його волі, а тому правовий механізм, передбачений вимогами 388 ЦК України, застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. Подібні висновки щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, у випадку добровільної передачі автомобіля у тимчасове користування, тобто за наявності відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі було висловлено у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: від 11 грудня 2023 року у справі № 752/5281/20 (провадження № 61-1371сво23); від 11 грудня 2023 року у справі № 607/8879/21 (провадження № 61-7375сво22), а також у постанові Верховного суду від 15.01.2025 року у справі № 208/5532/18. Судом встановлено, і не заперечувалося позивачем у справі, що спірні транспортні засоби у жовтні - листопаді 2019 року були добровільно передані ним третій особі [PERSON] разом із ключами від автомобілів та реєстраційними документами на автомобілі для подальшого їх ремонту та виставлення транспортних засобів для подальшого їх продажу. 21.01.2020 року спірні транспортні засоби були продані відповідачу Нахутіну на підставі договорів купівлі-продажу, які були укладені ТОВ «Укравтотрейд-групп» на підставі договорів комісії. З огляду на те, що транспорті засоби вибули з володіння [PERSON] з його добровільної волі, разом із ключами та реєстраційними документами, на підставі усної домовленості із [PERSON] , а також з урахуванням особливостей правового режиму транспортних засобів як рухомого майна, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 388 ЦК України та витребування майна від добросовісних набувачів на підставі віндикаційного позову. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed