Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

у січні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі позивач) звернулось до суду з цим позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 20 вересня 2018 року [PERSON] (надалі відповідач, Позичальник) уклала з АТ «Альфа Банк» (надалі Банк) угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631021809 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 54 091,26 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за Кредитним договором становить 54 091,26 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивачем направлено Досудову вимогу щодо добровільного виконання договірних зобов`язань, яка залишилась без реагування. Постановленою суддею ухвалою від 17 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у яких підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечив проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзив не надавала. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 20 вересня 2018 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», шляхом надання Банком акцепту пропозиції Позичальника підписані: Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії /а.с.27-/, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» /а.с.28/, паспорт споживчого кредиту /а.с.28 зворот/, які в своїй сукупності становлять Кредитний договір. Відповідно до оферти [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Також просила випустити міжнародну платіжну карту строком дії 3 роки з моменти випуску. Оферта містить умови: ліміт кредитної лінії 200\~000 грн; процентна ставка 35,99%; тип ставки фіксована. Банк належним чином виконав перед Позичальником свій обов`язок, відкривши відповідачеві банківський рахунок зі встановленим на ньому кредитним лімітом у вищевказаному розмірі. До позовної заяви позивачем надано виписку по рахунку [PERSON] , яка містить відомості про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів з погашення боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед позивачем /а.с.9-12/. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 12 березня 2024 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2018 року у розмірі 54 091,26 грн, з яких: 4 591,11 грн прострочене тіло кредиту, 14 515,29 грн відсотки за користування кредитом, 34 984,86 грн тіло кредиту /а.с.37, 38, 39, 40, 41/. 01 грудня 2022 року, внаслідок внесення змін до статутних документів, найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». 20 вересня 2018 року позивачем складено вимогу про усунення порушень щодо виконання зобов`язання за Кредитним договором, яку 14 березня 2024 року направлено відповідачеві /а.с.43, 44/. Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним належним чином зобов`язань за кредитним договором. Також суд приймає до уваги той факт, що кредитор звертався до позичальника з вимогою про сплату заборгованості, яка відповідачем залишилась проігнорована. Доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, суду не надано, внаслідок чого суд висновує про порушення відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи та перевіривши правильність поданого розрахунку заборгованості вимогам логічності та арифметичної вірності, умовам договору та відомостям про рух грошових коштів, суд висновує, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 54 091,26 грн, з яких: 4 591,11 грн прострочене тіло кредиту, 14 515,29 грн відсотки за користування кредитом, 34 984,86 грн тіло кредиту. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved