Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення матері його малолітнього сина батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після припинення фактичних шлюбних відносин між ним та відповідачем їх син залишився проживати з матір`ю, однак через нетривалий проміжок часу, син переїхав проживати до нього, адже відповідач ніде не працювала, уваги дитині не приділяла. Син був постійно голодним, ходив їсти до його сестри та інших родичів, яким він залишав кошти для купівлі продуктів сину. Відповідач в цей час влаштовувала своє особисте життя, а вдома, де вона проживала з сином, часто збиралися компанії чужих чоловіків, які розпивали спиртні напої разом з нею та в стані алкогольного сп`яніння ображали дитину. Протягом останніх кількох років поведінка матері відносно сина не змінилася, остання не виконує жодних батьківських обов`язків відносно нього, не проявляє до сина жодного батьківського інтересу. Вказує, що судовим рішенням з відповідача на його користь було стягнуто аліменти, однак відповідач це рішення не виконує. Вважає, що усвідомлене ухилення матері від виконання батьківських обов`язків відносно сина є підставою для застосування до останньої такого виду цивільно-правової відповідальності як позбавлення батьківських прав. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.01.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Відзив на позов від відповідачем не подано. 24.02.2025 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про те, що остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Також вказала, що син сам вирішив проживати у батька, вона з ним не спілкується ним не займається і у майбутньому вказаного робити не буде. Представником третьої особи - Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради до суду надано висновок № 1913/19 від 17.03.2025 року, затверджений рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 25.03.2025 року № 286 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, позивач та його представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог, відповідач про причини неявки суду не повідомила, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської радидо суду направили заяву про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши всі обставини справи, та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис за № 440. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.06.2021 року у справі № 405/1941/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно судового наказу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2021 року у справі № 390/1146/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх її видів заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 19.12.2024 позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг Великосеверинської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання свого сина із одночасним зняття із зареєстрованого місця проживання, однак йому було відмовлено через відсутність згоди матері на зняття [PERSON] із задекларованого місця проживання. Згідно довідки № 279 від 17.12.2024 року, виданої КЗ «Гімназія «Сучасник» Кропивницької міської ради», навчанням та вихованням [PERSON] займається його батько - [PERSON] , який відвідує школу та батьківські збори, цікавиться життям дитини. Мати - [PERSON] , жодного разу до школи не з`являлася, не цікавиться життям сина та не бере участі у його вихованні. Відповідно до характеристики [PERSON] , виданої КЗ «Гімназія «Сучасник» Кропивницької міської ради» [PERSON] навчається в гімназії з першого класу. До навчання відноситься добре, має бажання вчитися. Школу відвідує регулярно, пропускає уроки тільки по поважній причині. На уроках уважний, намагається засвоїти матеріал по ходу пояснення та біля дошки, але це не завжди йому вдається. У школі веде себе спокійно, врівноважено. З повагою ставиться до старших. До своїх класних обов`язків відноситься серйозно, завжди їх вчасно та добре виконує. 3 класним колективом добрі відносини. Він має багато друзів серед учнів, мало говорить, не активний у спілкуванні. Користується авторитетом серед товаришів. Веселий, має добре почуття гумору, справедливий до себе та інших. Не завжди може відстояти свою думку. Зацікавлений в навчанні сина тільки батько - [PERSON] . Він регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою хлопця. Регулярно відвідує батьківські збори. Вдома для навчання створені всі необхідні умови. Згідно висновку ГО «Десяте квітня» про психоемоційний стан [PERSON] , було з`ясовано, що стан [PERSON] на даний час є задовільним. [PERSON] добре йде на контакт, доброзичливий, хоч і трохи сором?язливий, але відкритий до контакту з психологом. У ході проведення діагностичного інтерв?ю з використанням методів оцінювання стану [PERSON] відповідно до віку було застосовано пряме та непряме опитування та симптоматичні шкали-тести на основі поведінкового підходу. Зокрема, скринінг емоційних розладів, пов?язаних із тривогою, у дітей (SCARED), версія для батьків та дітей. Згідно шкали SCARED можна зробити висновок, що присутність тривожного розладу є доволі ймовірна. До того ж результати вказують на присутність виражених соматичних симптомів тривоги. Аналіз ситуації в родині може виявити чинники, що посилюють таку тривожність. На момент проведення психодіагностичних заходів було встановлено, що [PERSON] має високий рівень прихильності до батька, з яким на разі проживає. За результатами прямого опитування, можна зробити висновок, що батько [PERSON] відповідально ставиться до своїх батьківських обов?язків та забезпечує сину можливість зростати в атмосфері любові, турботи, захисту. Крім того, письмовими поясненнями сусідів позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також підтверджується той факт, що [PERSON] не виявляє жодного інтересу до життя свого сина, а його вихованням займається [PERSON] разом зі своєю дружиною. З висновку Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської № 1913/19 від 17.03.2025 року, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 25.03.2025 року № 286 вбачається, що комісією визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі № 686/16892/20, від 03.08.2022 року у справі № 306/7/20, від 07.12.2022 року у справі № 562/2695/20, від 11.01.2023 року у справі № 461/7447/17, від 06.09.2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. У рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У рішенні від 10.09.2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Під час судового розгляду і мати дитини, і батько дитини, і служба Управління з питань захисту прав дітей КМР повідомили суду, що позбавлення батьківських прав матері [PERSON] переслідує легітимну мету - це у найкращих інтересах дитини. Всі учасники справи підтверджують, що мати протягом кількох останніх років не спілкувалася з сином, а отже не має з ним психоемоційного контакту, більше того не має наміру виконувати своїх батьківських обов`язків. Біологічна мати не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, і не має наміру піклуватися про сина. Дитина зростає і виховується у родині батька та ним повністю забезпечується виконання батьківських обов`язків відносно сина. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав, з огляду на її свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина [PERSON] . Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Суд враховує, що відповідно до пункту 50 Керівних принципів Комітету Міністрів Ради Європи щодо судочинства, дружнього дитині, до всіх процесуальних дій, у яких беруть участь діти, має застосовуватись принцип невідкладності задля отримання швидкої відповіді і якнайкращого захисту інтересів дитини, з повагою принципу верховенства права. Затягування розгляду справи негативно впливає на дітей та їхній розвиток. Неефективне та, зокрема, запізніле провадження у справах щодо дітей може призвести до порушення позитивних зобов`язань за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «М і М проти Хорватії» від 03 вересня 2015 року, заява № 10161/13, § 179, 182). Аналогічна позиція висловлена КЦС ВС у постанові від 19.02.2025 року у справі № 147/277/24. При вирішенні даного позову судом враховуються обставини, встановлені при розглядісправи, норми ст. 164 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», свідоме ухилення відповідача від спілкування з сином, визнання нею позову, а тому суд вважає, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, обґрунтовані доказами і підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому стягненню з відповідача на корись позивача підлягають судові витрати в сумі 1 211,20 грн. понесені ним при сплаті судового збору.

Outcome: approved