Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвоката Молдован Д.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що 29.06.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, останнім отримана грошова сума в розмірі 16200,00грн., відповідач зобов`язувався повернути кошти до 30 липня 2024 року. У разі недотримання цього обов`язку зобов`язувався виплати пеню у розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати. Вказує, що відповідач в зазначений строк борг не повернув та свої зобов`язання за укладеним договором не виконав в повному обсязі. Відповідач не бажає в добровільному порядку повернути суму отриманого боргу. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики від 29.06.2024 року у сумі 16200,00грн., нараховану пеню 1% від простроченої суми боргу за кожен тиждень прострочення виплати за період з 31.07.2024 року по 29.01.2025 року у розмірі 4212,00грн. та стягнути понесені судові витрати в розмірі 1211,20грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2025 року відкрито провадження у даній справі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Заяв, клопотань чи відзив на адресу суду не надходило. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Так, відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 29.06.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та останнім отримана грошова сума в розмірі 16200,00грн., відповідач зобов`язувався повернути кошти до 30 липня 2024 року. У разі недотримання цього обов`язку зобов`язувався виплати пеню у розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. Разом з тим, у визначені в договорі строки відповідач вказаний борг не повернув та ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, чим змусив позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У силу\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконала та передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 16200,00 грн., на що вказує останній у своїй розписці. Відповідно до ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, [PERSON] зобов`язувався повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 16200,00грн. до 30.07.2024 року та у разі несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен тиждень прострочення виконання пеню у розмірі 1% від суми, про що зазначив у розписці. Проте, відповідач повністю борг, а саме грошові кошти у розмірі 16200,00 грн. у визначені договором строки - до 30.07.2024 року не повернув, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за користування позикою у розмірі 4212,00грн. і на час звернення позивача з позовом до суду також не повернув. Водночас відповідач всупереч положенням ст.12,81\~ЦПК України не надав суду жодних доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання та спростування позовних вимог. Таким чином, вимоги позивача про стягнення із відповідача 16200,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу, є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з умовами договору позики відповідач зобов`язався, у разі неповернення боргу у строк, виплатити пеню у розмірі 1% від позиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати. Відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та території України запроваджений воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, останній раз\~Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим\~Законом України від 15.01.2025 №4220-IX, продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб. З огляду на вищевикладені положення законодавства, застосовані позивачем санкції відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~у вигляді пені, визначена договором позики, у розмірі 1% від позиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати у сумі 4212,00 грн., нараховані за період з 31.07.2024 по 29.01.2025, тобто під час дії воєнного стану на території України, підлягають списанню позикодавцем та не підлягають до стягнення з відповідача. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як пеня з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, не підлягає стягненню за період військового стану. Крім цього, згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1\~ст.137 ЦПК\~України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Тому, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1211,20грн. понесений позивачем під час звернення з даним позовом до суду та витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн.

Outcome: partial