Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Київського міського центру зайнятості про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 24.03.2004 працювала у Київському міському центрі зайнятості, зокрема, на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості. З 08.07.2024 її звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів. Оскільки її належним чином не ознайомили з наказом про скорочення штатів та до моменту звільнення їй не запропонували іншу роботу та не надали перелік вакантних посад по установі, роботодавцем не враховано переважне право на залишення на роботі, [PERSON] просить суд поновити її на роботі та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. У відзиві на позовну заяву представник Київського міського центрі зайнятості заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема зазначає, що у Київському міському центрі зайнятості у період з 07.05.2024 по 08.07.2024 були відсутні вакансії з постійним характером та ті, які могли бути запропоновані позивачці по її кваліфікації. У відповіді на відзив [PERSON] , заперечуючи викладені у відзиві доводи вказує на те, що протягом двох місяців, що передували її звільненню неодноразово звільнялись працівники у Київському міському центрі зайнятості та у філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр», які вона могла за своєю освітою та кваліфікацією зайняти. При цьому зазначає, що повідомлена про звільнення 13.05.2024 У запереченнях на відповідь на відзив представник Київського міського центру зайнятості зазначає, що позивачку повідомлено про звільнення вчасно, проте вона відмовилась від підпису, що зафіксовано відповідним актом. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини. Представник Київського міського центру у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що наказом № 68-к від 24.03.2004 [PERSON] призначена на посаду провідного спеціаліста-бухгалтера відділу доходів та бухгалтерського обліку Оболонського районного центру зайнятості. Наказом № 238-к від 27.03.2004 призначена за переведенням на посаду головного спеціаліста-бухгалтера відділу доходів та бухгалтерського обліку цього ж центру. Наказом № 59-к від 11.04.2008 переведена на посаду заступника начальника відділу доходів та бухгалтерського обліку - заступника головного бухгалтера цього ж центру. Наказом № 209-к від 01.12.2009 переведена на посаду начальника відділу по роботі з платниками до фонду цього ж центру. Наказом № 113-к від 13.07.2010 переведена на посаду начальника відділу доходів та контролю за надходженням коштів до фонду Оболонського РЦЗ. Наказом № 94-к від 29.06.2011 переведена на посаду начальника контрольно-аналітичного відділу Оболонського РЦЗ. Наказом № 57-к від 13.03.2015 переведена на посаду начальника відділу розслідування страхових випадків цього ж центру зайнятості. Наказом № 357-к від 22.12.2017 переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості. Наказом № 159-к від 25.05.2018 переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу цього ж відділу цієї ж філії. Наказом № 322-к від 08.11.2018 звільнена за скороченням штатів, проте наказом № 200-к від 13.09.2019 поновлено на посаді провідного фахівця з питань зайнятості сектору рекрутингу відділу взаємодії з роботодавцями Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості з 13.11.2018. Наказом № 261-к від 28.12.2020 звільнена за скороченням штатів, проте наказом № 180-к від 08.06.2023 поновлено на посаді консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Киїаського міського центру зайнятості, що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 24-28). Наказом Київського МЦЗ № 290 від 13.03.2024 утворено відокремлений структурний підрозділ - філію Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» загальною штатною чисельністю 39 штатних одиниць (т. 1 а.с. 59). Наказом Київського МЦЗ № 404 від 12.04.2024 створено Правобережне управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» загальною штатною чисельністю 31 штатна одиниця (т. 1 а.с. 76-78). Наказом Київського МЦЗ № 437 від 19.04.2024 створено Лівобережне управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» загальною штатною чисельністю 23 штатні одиниці (т. 1 а.с. 82-83). Наказом Київського МЦЗ № 103-к від 15.04.2024, зокрема, переведено [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Святошинського управління Київського МЦЗ, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною, на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Правобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 15.04.2024 (т.2 а.с. 91-93). Наказом Київського МЦЗ № 110-к від 19.04.2024, зокрема, переведено [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Дарницького управління Київського МЦЗ, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною, на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу кар`єрного розвитку та психологічної підтримки Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 19.04.2024, переведено [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Центрального управління Київського МЦЗ, який увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час повної мобілізації, на посаду кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 19.04.2024; переведено [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Дарницького управління Київського МЦЗ, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 19.04.2024; переведено [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Оболонського управління Київського МЦЗ, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 19.04.2024 (т. 2 а.с. 99, 101). Наказом Київського міського центру зайнятості № 501 від 07.05.2024 наказано ввести в дію з 07.05.2024 штатний розпис Київського міського центру зайнятості на 2024 рік; Ввести в дію з 07.05.2024 штатний розпис філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр» на 2024 рік; ліквідувати Голосіївське, Дарницьке, Деснянське, Дніпровське, Оболонське, Подільське, Святошинське та Центральне управління Київського МЦЗ; відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ попередити працівників управлінь Київського МЦЗ, відповідно до Додатків 1-8, під особистий підпис, із зазначенням дати ознайомлення, про наступне звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України; відділу організаційно-інформаційної роботи Київського МЦЗ довести наказ до відома структурних підрозділів Київського МЦЗ (т. 1 а.с. 205). Згідно повідомленням директора КМЦЗ від 07.05.2024 [PERSON] повідомляється, що 07.05.2024 у Київському МЦЗ відбудуться зміни в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізація установи, скорочення штату працівників і, зокрема, ліквідується посада консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості з посадовим окладом 5 800 грн. 00 коп., яку вона обіймає. Крім того зазначено, що станом на 07.05.2024 в Київському МЦЗ відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування. У разі виникнення підходящих вакансій до закінчення двомісячного терміну попередження вони будуть запропоновані у відповідності до чинного законодавства. Підпис [PERSON] про отримання примірника цього повідомлення відсутній (т. 1 а.с. 209). Згідно акту № 1 Київського МЦЗ від 07.05.2024, складеного начальником відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], заступником начальника відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], провідним інспектором по роботі з персоналом відділу відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], консультантом роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Центрального управління КМЦЗ [PERSON], начальник відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON] у каб. 303 07.05.2024 ознайомила консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського МЦЗ [PERSON] з наказом «Про штатний розпис Київського міського центру зайнятості» від 07.05.2024 № 501 та запропонувала їй розписатись в додатку 5 до наказу про ознайомлення. [PERSON] з наказом № 501 ознайомилась, сфотографувала цей наказ своїм мобільним телефоном, усно підтвердила, що наказ прочитала, проте ставити підпис про ознайомлення відмовилась, причину відмови не назвала (т. 1 а.с. 210). Згідно акту № 2 Київського МЦЗ від 07.05.2024, складеного начальником відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], заступником начальника відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], провідним інспектором по роботі з персоналом відділу відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], консультантом роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Центрального управління КМЦЗ [PERSON] на виконання наказу КМЦЗ від 07.05.2024 № 501 «Про штатний розпис КМЦЗ» начальник відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ ознайомила консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського МЦЗ [PERSON] з повідомленням від 07.05.2024 про реорганізацію установи, скорочення штату працівників, про звільнення [PERSON] 08.07.2024 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Окрім того, [PERSON] вручила [PERSON] один екземпляр повідомлення та запропонувала їй поставити підпис на другому екземплярі повідомлення про отримання вказаного документа. [PERSON] ознайомилась з повідомленням, зауважень та питань до його змісту не озвучила, один екземпляр повідомлення забрала собі, проте поставити підпис про отримання відмовилась, причину відмови не назвала (т. 1 а.с. 211). Згідно акту № 3 Київського міського центру зайнятості від 13.05.2025, складеного заступником начальника управління правового забезпечення КМЦЗ [PERSON], заступником начальника відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON], провідним інспектором з питань запобігання та виявлення корупції КМЦЗ [PERSON], в присутності заступника начальника відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління КМЦЗ [PERSON], заступник начальника відділу по роботі з персоналом КМЦЗ [PERSON] 13.05.2024 з метою ознайомлення консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського МЦЗ [PERSON] з наказом «Про штатний розпис КМЦЗ» від 07.05.2024 № 501 та повідомленням від 07.05.2024 про реорганізацію установи, скорочення штату працівників, про звільнення [PERSON] 08.07.2024 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України почала зачитувати зміст наказу № 501 у каб. 305. [PERSON] не дослухавши текст, перервала [PERSON] та повідомила, що з наказом № 501 та повідомленням вона ознайомилась ще 07.05.2024, зміст цих документів їй відомий та зрозумілий. [PERSON] нагадала [PERSON] , що 07.05.2024 вона не поставила свій підпис про ознайомлення в додатку 5 до наказу № 501 та не розписалась в отриманні повідомлення. [PERSON] відмовилась підписуватись в ознайомленні з наказом № 501 і в отриманні повідомлення, відмовилась від подальшого спілкування та вийшла з кабінету 305 (т. 1 а.с. 212). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили обставити, викладені у акті № 1 та акті № 2, а свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені в акті № 3, зазначивши, що вказані обставини відповідають дійсності. Відповідно до звіту начальника відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій службовців Київського МЦЗ станом на 07.05.2024 вакансії відсутні (т. 2 а.с. 81). Згідно інформації начальника відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій по Київській міській службі зайнятості станом на 07.05.2024 у Київському МЦЗ з 30.03.2024 наявна тимчасово вакантна посада провідного інженера з управління нерухомим майном, закріплена за [PERSON] , з 01.09.2023 наявна тимчасово вакантна посада провідного консультанта з організації закупівель, закріплена за [PERSON] , з 13.12.2023 наявна тимчасово вакантна посада провідного юрисконсульта, закріплена за [PERSON] (т. 2 а.с. 75). Наказом Київського МЦЗ за № 138-к від 07.05.2024 звільнено з роботи з 08.05.2024 [PERSON] з посади провідного документознавця відділу організаційно-інформаційної роботи Київського МЦЗ (посада тимчасового характеру - на період відпустки [PERSON] ) (т. 2 а.с. 113). Наказом Київського МЦЗ № 145-к від 09.05.2024 звільнено з 14.05.2024 [PERSON] з посади водія відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення та закупівель Київського МЦЗ (а.с. 208). Наказом Київського МЦЗ № 148-к від 13.05.2024 переведено з 13.05.2024 [PERSON] , консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» на період відпустки для догляду за дитиною [PERSON] (т. 2 а.с. 114). Згідно витягу із наказу Київського МЦЗ № 149-к від 14.05.2024 призначено [PERSON] на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 15.05.2024 за основним місцем роботи на період відпустки для догляду за дитиною [PERSON] (т. 1 а.с. 222). Згідно витягу із наказу Київського МЦЗ № 149-к від 14.05.2024 призначено [PERSON] на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу Правобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 15.05.2024 за основним місцем роботи на період відпустки для догляду за дитиною [PERSON] (т. 1 а.с. 223). Згідно витягу із наказу Київського МЦЗ № 149-к від 14.05.2024 призначено [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення та закупівель Київського МЦЗ з 16.05.2024 за основним місцем роботи (т. 1 а.с. 221). Наказом Київського МЦЗ № 150-к від 15.05.2024 звільнено з 16.05.2024 [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу філії Київського МЦЗ «Кар`єрий центр» (т. 2 а.с. 115). Наказом Київського МЦЗ № 155-к від 16.05.2024 переведено з 17.05.2024 [PERSON] , консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною, на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», яку займала [PERSON] (т. 2 а.с. 116). Наказом Київського МЦЗ № 160-к від 21.05.2024 звільнено з 29.05.2024 [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу програм сприяння зайнятості Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» (т. 2 а.с. 126). Наказом Київського МЦЗ за № 168-к від 29.05.2024 переведено з 30.05.2024 [PERSON] , кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною, на посаду консультанта роботодавця відділу програм сприяння зайнятості Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», яку займала [PERSON] (т. 2 а.с. 127). Відповідно до звіту керівника Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій службовців Київського МЦЗ станом на 31.05.2024 вакансії відсутні (т. 2 а.с. 76). Згідно інформації начальника відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій по Київській міській службі зайнятості станом на 31.05.2024 у Київському МЦЗ з 30.03.2024 наявна тимчасово вакантна посада провідного інженера з управління нерухомим майном, закріплена за [PERSON] , з 01.09.2023 наявна тимчасово вакантна посада провідного консультанта з організації закупівель, закріплена за [PERSON] , з 13.12.2023 наявна тимчасово вакантна посада провідного юрисконсульта, закріплена за [PERSON] , з 09.05.2024 наявна тимчасово вакантна посада провідного документознавця, закріплена за [PERSON] . У філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 17.05.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] . У Лівобережному управлінні філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр» з 30.05.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] (т. 2 а.с. 77). Наказом № 173-к від 03.06.2024 звільнено з 07.06.2024 [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» (т. 2 а.с. 133). Наказом № 174-к від 03.06.2024 звільнено з 07.06.2024 [PERSON] з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу управління правового забезпечення Київського МЦЗ (т. 2 а.с. 134). Наказом № 175-к від 04.06.2024 звільнено з 07.06.2024 [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» (т. 2 а.с. 135). Наказом Київського МЦЗ № 184-к від 10.06.2024 переведено з 10.06.2024 [PERSON] , консультанта роботодавця відділу рекрутингу Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», на посаду консультанта роботодавця відділу рекрутингу філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», яку займала [PERSON] (т. 2 а.с. 136). Згідно витягу із наказу Київського МЦЗ № 188-к від 17.06.2024 призначено [PERSON] на посаду провідного документознавця відділу організаційно-інформаційної роботи Київського МЦЗ з 19.06.2024 за основим місцем роботи на період відпустки без збереження заробітної плати як матері дитини, яка потребує домашнього догляду (т. 1 а.с. 223а). Наказом № 193-к від 18.06.2024 звільнено з 21.06.2024 [PERSON] з посади кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» (т. 2 а.с. 144). Наказом № 195-к від 20.06.2024 звільнено з 25.06.2024 [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу Правобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» (т. 2 а.с. 148). Наказом Київського МЦЗ № 198-к від 21.06.2024 призначено [PERSON] на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу управління правового забезпечення Київського МЦЗ з 24.06.2024 за основним місцем роботи на період відпустки для догляду за дитиною [PERSON] (т. 1 а.с. 224). Відповідно до звіту керівника Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій службовців Київського МЦЗ станом на 30.06.2024 вакансії відсутні (т. 2 а.с. 78). Згідно інформації начальника відділу по роботі з персоналом Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій по Київській міській службі зайнятості станом на 30.06.2024 у Київському МЦЗ з 03.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада провідного інженера з управління нерухомим майном, закріплена за [PERSON] , з 01.09.2023 наявна тимчасово вакантна посада провідного консультанта з організації закупівель, закріплена за [PERSON] , з 08.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада провідного юрисконсульта, закріплена за [PERSON] . У філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 14.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] . У Лівобережному управлінні філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр» з 22.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада кар`єрного радника, закріплена за [PERSON] , з 30.05.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] , з 08.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] . У Правобережному управлінні філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» з 26.06.2024 наявна тимчасово вакантна посада консультанта роботодавця, закріплена за [PERSON] (т. 2 а.с. 79). Відповідно до звіту керівника Київського МЦЗ [PERSON] про наявність вакансій службовців Київського МЦЗ станом на 08.07.2024 вакансії відсутні (т. 2 а.с. 80). Наказом Київського МЦЗ № 227-к від 02.07.2024 звільнено [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості 08.07.2024 за скороченням штатів, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1, 2 та 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Як роз`яснено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штат працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15, та у постановах Верховного Суду: від 07 квітня 2021 року у справі № 946/6628/19 (провадження № 61-9503св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 723/822/20 (провадження № 61-1357св21). У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 452/832/16-ц, провадження № 61-976св17, викладено висновок, що тимчасова посада на період відпустки по догляду за дитиною не є вакантною у розумінні КЗпП України, тому така посада не може пропонуватися на виконання положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України. Судом під час розгляду справи встановлено, що станом на дату повідомлення [PERSON] про звільнення, тобто 07.05.2024, на підприємстві не було вакантних посад, які могли б бути запропоновані позивачці, оскільки станом на 07.05.2024 були наявні тимчасові посади на період відпустки по догляду за дитиною та вакансія водія, яка не могла бути запропонована позивачу у зв`язку із відсутністю у неї досвіду роботи водієм. Разом з тим, враховуючи, що у період між повідомленням [PERSON] про звільнення до дати її звільнення у Київському МЦЗ звільнилось 3 посади, а саме 2 посади консультанта роботодавця відділу рекрутингу філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр» та консультанта роботодавця відділу програм сприяння зайнятості Лівобережного управління філії Київського МЦЗ «Кар`єрний центр», які їй запропоновані не були, а на наступний день після звільнення працівників, які обіймали ці посади, їх зайняли працівники, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про створення роботодавцем штучних умов за яких у порушення вимог трудового законодавства попереджений про майбутнє вивільнення працівник позбавляється свого права на зайняття цих посад та збереження роботи, суд дійшов висновку про неправомірність звільнення [PERSON] з посади консультанта роботодавця відділу взаємодії з роботодавцями Оболонського управління Київського міського центру зайнятості на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки роботодавцем перед звільненням їй не були запропоновані всі наявні вакантні посади на підприємстві. За таких обставин позов [PERSON] в частині поновлення на роботі підлягає задоволеною, у зв`язку з чим вона підлягає поновленню на зазначеній посаді. При цьому, суд не бере до уваги твердження позивачки про неналежне її повідомлення про звільнення 07.05.2024 та надану копію повідомлення з відміткою про його отримання 13.05.2024, оскільки вказані обставини спростовується актами про відмову [PERSON] від підпису про ознайомлення з наказом № 501 «Про штатний розпис КМЦЗ» та про отримання копії примірника повідомлення про звільнення, що також узгоджується із показами свідків. Інші доводи сторін не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] , її середньоденна заробітна плата становить 770 грн. 17 коп. (т. 2 а.с. 210). Оскільки позивача звільнено з 08.07.2024, то до виплати підлягає середня заробітна плата за час вимушеного прогулу у період з 08.07.2024 по 22.04.2025, що становить 207 робочих днів (липень 2024 - 18, серпень 2024 - 22, вересень 2024 - 21, жовтень 2024 - 23, листопад 2024 - 21, грудень 2024 - 22, січень 2025 - 23, лютий 2025 - 20, березень 2025 - 21, квітень 2025 - 16). Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: 770 грн. 17 коп. (середньоденна заробітна плата) х 207 днів (робочі дні за період з 08.07.2024 по 22.04.2025) = 159 425 грн. 19 коп. Зважаючи на викладене, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 159 425 грн. 19 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 111 770 грн. 96 коп. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма права містить перелік юридичних фактів, що є підставо виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини 3, 4 ст. 23 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) зазначено, що: "зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи". Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007). По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2023 у справі № 326/789/21 (провадження № 61-4995св23) зазначено, що: "У постанові Верховного Суду України від 25.04.2012 у справі № 6-23цс12 зроблено висновок, що "КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду касаційної інстанції, викладений у судових рішеннях у справі, яка переглядається, є законним і обґрунтованим. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати". Враховуючи, що відповідачем порушено норми трудового законодавства України щодо [PERSON] , з урахуванням тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та глибини душевних хвилювань і страждань, пов`язаних з необхідністю повторного відновленням таких прав, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди визначивши розмір її грошової компенсації у сумі 10 000,00 грн. Стягнення судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь держави підлягає сплаті 2 805 грн. 45 коп., з яких 1 211 грн. 20 коп. за немайнову вимогу про поновлення на роботі та 1 594 грн. 25 коп. (159 425,19 х 1%) за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 108 грн. 36 коп. (10 000 х 1 211,20 / 111 770,96).

Outcome: partial