Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ «Пілігрим Захід» - адвокат Богданов О.В. звернувся до суду із позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 13 120,78 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] працює у позивача ТОВ «Пілігрим Захід» на посаді водія. 03.04.2024 у смт. Калинівка, на вул. Залізнична, 49 Б Фастівського району Київської області, відповідачем [PERSON] було вчинено ДТП, внаслідок якої, транспортний засіб потерпілого [PERSON] «Seat», реєстраційний номер [NUMBER] , було пошкоджено. Керований відповідачем [PERSON] транспортний засіб «Daf XF», реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано в АТ «СК «Інго». Останнє здійснило страхову виплату за заподіяну відповідачем шкоду, та пред`явило вимогу до позивача ТОВ «Пілігрим Захід» про відкодування страхової виплати, оскільки відповідачем [PERSON] було залишено місце ДТП. Позивачем ТОВ «Пілігрим Захід» було здійснено відшкодування страхової виплати в розмірі 13 120,78 грн. Посилаючись на своє право пред`явлення регресного позову, просить стягнути з відповідача вказану вище суму. У судове засідання представник позивача ТОВ «Пілігрим Захід» - адвокат Богданов О.В. не з`явився, 22.04.2025 через канцелярію суду подав заяву (а.с. 67), в якій просить розгляд справи проводити без його участі та заначив про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву (а.с. 69), про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 20.09.2024 у даній справі відкрито провадження (спрощене). Ухвалою цього ж суду від 26.02.2025 дану справу передано до Долинського районного суду Івано Франківської області за територіальною підсудністю. 24 березня 2025 року дана справа надійшла до Долинського районного суду Івано Франківської області та за наслідками автоматизованого розподілу судової справи була визначена для розгляду судді Андрусіву І.М. Враховуючи те, що у відповідності ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудніть не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, дану справу ухвалою суду 25.03.2025 прийнято до свого провадження. Представник позивача ТОВ «Пілігрим Захід» - адвокат Богданов О.В. та відповідач [PERSON] 22.04.2025 через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримання та визнання позовних вимог. Сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням того, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 268 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що між позивачем ТОВ «Пілігрим Захід» та відповідачем [PERSON] , 21.02.2024 було укладено трудовий договір (а.с. 11) та 21.02.2024 відповідачу було передано транспортний засіб «Daf XF 105.410», реєстраційний номер [NUMBER] , з причіпом «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією акта приймання - передачі транспортного засобу від 21.02.2024 (а.с. 14). Також, згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», відповідно до якої, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, судом із ЄДРСР встановлено, що постановою Васильківського міськрайоного суду Київської області від 17.04.2024, яка набрала законної сили 30.04.2024, справа №362/2506/24, (знеособлена копія якої є в матеріалах справи (а.с. 16-18)), відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124; ст. 122-4 КУпАП та, згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, а також стягнуто судовий збір. За обставинами встановленими Васильківським міськрайонним судом Київської області, відповідач [PERSON] будучи учасником дорожнього руху порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та будучи водієм транспортного засобу залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо - транспортної пригоди, до якої він причетний. Відповідно до копії вимоги про відшкодування шкоди АТ «СК «Інго», адресованій ТОВ «Пілігрим Захід» (а.с. 15), страхова компанія «Інго» просить відшкодувати їй виплачену страхову суму в розмірі 13\~120,78 грн., що і було зроблено позивачем ТОВ «Пілігрим Захід» (а.с. 19). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] працюючи на підставі трудого договору у позивача ТОВ «Пілігрим Захід», на посаді водія, виконуючи свої посадові обов`язки, вчинив ДТП та залишив місце ДТП. Цивільно правова відповідальність керованого відповідачем транспортного засобу була застрахована в АТ «СК «Інго», яке здійснило страхове відшкодування потерпілому у даній ДТП. Оскільки відповідач [PERSON] після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди та є працівником позивача, у страхової компанії «Інго» виникло право регресного стягнення з позивача ТОВ «Пілігрим Захід» розміру страхового відшкодування. Позивачем ТОВ «Пілігрим Захід» було здійснено виплату страхового відшкодування АТ «СК «Інго», у зв`язку із чим, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із наявністю у позивача права зворотної вимоги (регресу) до відповідача. ІV. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, приходить такого висновку. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду якщо він після дорожньо - транспортної пригоди за його участю, зокрема, самовільно залишив місце пригоди. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] постановою Васильківського міськрайоного суду Київської області від 17.04.2024, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124; ст. 122-4 КУпАП, а саме за спричинення ДТП та за залишення місця такої. Відповідно до висновку, який сформульовано у пункті 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Як передбачено ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, оскільки позивач ТОВ «Пілігрим Захід» відшкодувало шкоду завдану його працівником відповідачем [PERSON] , під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а тому позивач має право на відшкодування ним такої шкоди в порядку регресу, у зв`язку із чим даний позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат: частина 1 статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що позивачем ТОВ «Пілігрим Захід» було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4610 (а.с. 29). Оскільки суд прийшов висновку про необхідність задоволення позову, вказану суму понесених судових витрат слід стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Пілігрим Захід». Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Позивач ТОВ «Пілігрим Захід» на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надало такі документи: - договір про надання правової допомоги від 20.07.2024, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Богданова» (а.с. 24-25); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №681 від 29.03.2010 адвоката Богданова О.В. (а.с. 28); - ордер серії АВ №1197104 від 21.04.2025 на надання правової допомоги ТОВ «Пілігрим Захід» адвокатом Богдановим О.В. (а.с. 68); - акт виконаних робіт від 19.09.2024, у якому визначено характер правової допомоги та її вартість на загальну суму 4 100 (а.с. 26); - копію квитанції до прибуткового касового ордеру №53 від 19.09.2024, відповідно до якої, ТОВ «Пілігрим Захід» сплатило АБ «Богданова» 4\~100 грн (а.с. 27). Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання та складанням процесуальних документів. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 4 100 грн і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі. На підставі вищевикладеного, ст. 2, 13, 133, 141 ЦПК України, ст. 22, 993, 1166, 1172, 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та

Outcome: approved