Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

У грудні 2023 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 26 вересня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили в лютому 2010 року, мешкають окремо, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету. Шлюб розпався через різні погляди на життя, втрату взаєморозуміння і неможливість дійти згоди у вирішенні питань, які стосуються родини, втрату почуття любові між подружжям. 08 серпня 2024 року з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, вказавши, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, місце, дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 26 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 665, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26 лютого 2010 року виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved