Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про припинення права власності у зв`язку із фактичним знищенням нерухомого майна. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належитьземельна ділянка, площею 0,0397 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням даної обставини є свідоцтво № 708 від 18 квітня 2012 року, видане позивачу приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С. про належність на праві приватної власності земельної ділянки, на підставі ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження», акта від 11 квітня 2012 року Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ «Про проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна» [PERSON] . На підставі вказаного свідоцтва нотаріуса 15 червня 2012 року Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровську видано державний акт про право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0397 га, кадастровий номер 1210100000:08:628:0088, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 13 червня 2017 року Головним АПУ Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку, [ADDRESS] . 10 липня 2017 року позивачем зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 13 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, проте рішенням державного реєстратора № 35749432 від 19 червня 2017 року їй було відмовлено у реєстрації прав та їх обтяжень. Як стало їй відомо із відповіді КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 6015 від 13 травня 2017 року, в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності відповідача, зареєстрованого на підставі договору дарування від 30 листопада 2007 року. На місці новозбудованого позивачем будинку раніше був шлакобетонний будинок 1960 року побудови, загальною площею 57,4 кв.м., який було знесений до 2012 року, про що зазначалося відповідачем [PERSON] у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. Для скасування запису про право власності відповідачу слід звернутися із заявою про припинення права власності на будинок, який був знесений і якого на теперішній час не існує, проте відповідач відмовляється звертатися із відповідною заявою, на зв`язок не виходить. Реєстрація права власності на ім`я [PERSON] позбавляє позивача можливості зареєструвати її право на новозбудований будинок на земельній ділянці, власницею якої вона є. На підставі викладеного просить суд припинити право власності відповідача на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , а саме на будинок, загальною площею 57.4 кв.м., реєстраційний номер майна № 21229493 у зв`язку із фактичним знищенням нерухомого майна. Ухвалою суду від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, проте до суду не прибула, відзиву на позов не подала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва від\~18\~квітня 2012\~року №\~708,\~виданого \~приватним нотаріусом\~Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~Зєніковою М.С.\~про належність\~на праві\~приватної власності\~земельної ділянки,\~на підставі\~ст.\~66\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~акта від\~11\~квітня 2012\~року Ленінського\~ВДВС Дніпропетровського\~МУЮ «Про\~проведення прилюдних\~торгів (аукціону)\~з реалізації\~арештованого майна»\~ [PERSON] ,\~на праві\~приватної власності\~належить земельна\~ділянка,\~площею 0,0397,\~кадастровий номер\~1210100000:08:628:0088,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~про що\~позивачеві 15\~червня 2012\~року \~видано державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯК №\~003327,\~що підтверджується\~ витягом\~ з Державного земельного кадастру від 16 березня 2017 року. 13 червня 2017 року [PERSON] зареєструвала в ГоловАПУ Дніпровської міської ради будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено площа земельної ділянки 0,0397, схема забудови земельної ділянки. Суд зауважує, що в даному паспорті відсутні відомості щодо розташування на цій земельній ділянці будь-яких будівельних споруд, які б перешкоджали забудові земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] 10 липня 2017 року позивачем повідомлено Управління ДАБК Дніпровської міської ради про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 6015 від 13 травня 2017 року в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року за адресою: [ADDRESS] , наявні відомості про право власності [PERSON] на підставі договору дарування від 30 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Нікітюк Г.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 4025. Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 35749432 від 19 червня 2017 року [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0397, кадастровий номер 1210100000:08:628:0088, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з реєстрацією права власності на нерухоме майно за іншою особою. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2017 року скасовано; у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Новокодацького ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ПП «Нива-В.Ш.», [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування протоколу проведених прилюдних торгів, скасування акту про проведення прилюдних торгів, застосування реституції та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 15.08.2018 року [PERSON] зазначила, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходились належні їй споруди, які були знесені до 2012 року,в подальшому було розпочато будівництво нового будинку,яке завершено не було. Правовстановлюючих документів, проектної,технічної документації на недобудовану споруду за вказаною адресою не має та суду не надала. Позивач зазначає та стверджує про фактичне знищення нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем, чим порушується право позивача на володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом було встановлено, що реєстрація права власності на нерухоме майно (домоволодіння), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем [PERSON] відбулася на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказана норма Конституції України кореспондується зі статтями 317, 321 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321). Відповідно до частини один статті 316 ЦК країни правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України\~встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положеннями п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності на майно є знищення майна. Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Відповідач не скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи, що житловий будинок, що належить відповідачу знищений, земельна ділянка не належить їй на праві власності, а її право власності перешкоджає у реалізації прав іншого власника [PERSON] , суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення права власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі ст. 349 ЦК України. Згідно з ч.1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved