Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог Позивач ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) №06.06.2024-100002009, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 98 днів. ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надано позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 98 днів. [PERSON] отримав вказані кредитні кошти 06 червня 2024 року. Проте, останній належним чином свої зобов`язання перед позивачем не виконав, частково здійснив оплату за вказаним вище договором на суму 1870,26 грн. 20.06.2024 року, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 15967,74 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., по процентах в розмірі 6804,00 грн., по комісії в розмірі 223,74 грн., по неустойці 2940,00 грн. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Рух справи в суді \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 03 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 28 квітня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду \~ \~ \~ \~ Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в частині основного боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що згідно з пропозицією (офертою), яку ТОВ «Споживчий центр» розмістив на вебсайті http://sgroshi.com.ua/ua/, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода). За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти (а.с.7-10). Відповідач [PERSON] 06 червня 2024 року сформувала та за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора підписав заявку на отримання кредиту у ТОВ «Споживчий центр» та підтвердив укладення кредитного договору шляхом прийняття пропозиції (акцепту). Відповідно до умов кредитного договору №06.06.2024-100002009 позичальнику надається кредит на наступних умовах. Сума кредиту 6000,00 грн. Строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 11 вересня 2024 року. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданго кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,13%=(6671,79/6000)/98х100%. Проценти (економічна сутність-плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база кредиту) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Графіки платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. В день укладення кредитного договору позичальнику відкривається кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: сума кредиту , яка визначена у розділі І договору, є одночасно і 1-им траншем, з якого складається сума кредиту, яка надається відповідно до умов договору. Сума кредиту сплачується сімома платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду. Неустойка: 60,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України встановлюється законом. Заповнюючи заявку, [PERSON] вказав номер банківської платіжної картки для перерахування коштів з початковими та кінцевими цифрами 4149-60ХХ-ХХХХ-0901 (а.с.10-12). Згідно з копії інформаційної довідки ТзОВ «Універсальні платіжні рішення», [PERSON] перерахувалися кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. на номер платіжної картки № [NUMBER] , 06 червня 2024 року о 17:39 год. через систему iPay.ua (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] частково здійснив оплату за кредитним договором №06.06.2024-100002009 від 06 червня 2024 року на суму 1870,26 грн. 20.06.2024 року. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором 06.06.2024-100002009 від 06 червня 2024 року заборгованість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по даному кредитному договору складає 6000 (шість тисяч) грн. основного боргу, 6804 (шість тисяч вісімсот чотири) грн. процентів, 223 (двісті двадцять три) грн. 74 коп. комісії, 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) грн. неустойки, разом 15967 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 74 коп. Проценти по кредиту нараховані за період з 06 червня 2024 року по 11 вересня 2024 року (а.с.14). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021у справі№ 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Відповідачем [PERSON] 06 червня 2024 року одноразовим ідентифікатором підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) №06.06.2024-100002009, Заявку на отримання кредиту, чим підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до поданих позивачем доказів відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а пред`явлені ТОВ «Споживчий центр» суми відповідають існуючим між сторонами правовідносинам. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, проти позову в частині тіла кредиту не заперечив, не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого банком розрахунку. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн., яка ним\~не сплачена, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6000,00 грн. тіла кредиту. Окрім основного боргу позивач просить стягнути комісію в розмірі 223,74 грн. та проценти в розмірі 6804,00 грн. за період з 06.06.2024 року по 11.09.2024 року, що відображено у довідці-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.06.2024-100002009 від 06 червня 2024 року, які нараховані за процентною ставкою 1,35% в день, як передбачено договором. Щодо стягнення відсотків за кредитом суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені ст. 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, відповідно до ч.1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За матеріалами справи, позивачем нараховано відсотки за ставкою 1,35% в день за користування кредитом за період з 06.06.2024 року по 11.09.2024 року включно, тобто в межах узгодженого сторонами строку кредитування у сумі 6804,00 грн. (з врахуванням часткової сплати боргу відповідачем). Однак, відповідно до ч.5 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року №3498-IX та набрала чинності 24.12.2023 року. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» перехідний\~період у\~240\~днів із\~дозволеною ставкою:\~120\~днів 2,5%,\~120\~днів 1,5%,\~поширюється лише\~на договори,\~укладені до\~набрання Законом\~чинності,\~якщо строк\~дії таких\~договорів продовжено\~після набрання\~Законом чинності.\~Про це\~зазначено у\~ч.2\~розділу ІІ\~Прикінцевих і\~перехідних положень\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 06.06.2024 року кредитний договір №06.06.2024-100002009, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,35%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. У зв`язку з цим суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день та строком користування коштами 98 днів (за період з 06.06.2024 року по 11.09.2024 року, який зазначає позивач у позові). В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом становить 5880,00 грн. (6000 х 1% х 98). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення частково у розмірі 5880,00 грн. Комісія за надання кредиту, яка нарахована за ставкою 15 % від суми кредиту, передбачена умовами п.9 кредитного договору, тому вимога про її стягнення підлягає задоволенню. Відтак, відповідач повинен був повернути 6000,00 грн. тіла кредиту, 5880,00 грн. відсотків за користування кредитом, 900,00 грн. комісії. Всього 12780,00\~грн. Однак [PERSON] частково здійснив оплату на суму 1870,26 грн. Тому залишок боргу становить 10909,74 грн. (12780,00 грн.-1870,26 грн.). Щодо нарахування неустойки суд зазначає наступне. Указом Президента\~України від\~24\~лютого 2022\~року №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка їй не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №06.06.2024-100002009 від 06\~червня року підлягають задоволенню частково у розмірі 10909,74 грн. Щодо судових витрат У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги суд задовольнив на 68,32% (10909,74х100:15967,74), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1654,98 грн. (2422,40х68,32:100).

Outcome: partial