Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Військова частина [NUMBER] звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] безвісно відсутнім. Позов мотивує тим, що [INFO] старший лейтенант [PERSON] , командир 4 навчальної танкової роти 2 навчального танкового батальйону, [INFO] , ідентифікаційний код № [NUMBER] , на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.01.2015 року №14 та на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.01.2015 року №2 дск вибув для виконання бойового завдання в зону антитерористичної операції. Відповідно до наказу керівника сектору « [INFO] » (по стройовій частині м. Дебальцеве) від 22.01.2015 №24, на підставі рапорту командира РТГр 169 навчального центру (вх. №175 від 21.01.2015) стало відомо, що старший лейтенант [PERSON] , командир 4 навчальної танкової роти [NUMBER] навчального танкового батальйону, прибув до складу сил та засобів сектору « [INFO] », які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань з 22.01.2015 року. 22.02.2015 року тимчасово виконуючим обов`язки командира [NUMBER] навчального танкового батальйону майором [PERSON] рапортом було повідомлено командира військової частини пп [NUMBER] ( [NUMBER] ) про те, що старший лейтенант [PERSON] , який перебував у зоні виконання антитерористичної операції не виходить на телефонний зв`язок з 17.02.2025 року та відсутній в місці дислокування ротної тактичної групи. На підставі рапорту, командир військової частини призначив службове розслідування. Розслідуванням було встановлено наступне: Відповідно до наказу керівника сектору « [INFO] » (по стройовій частині м. Дебальцеве) від 22.01.2015 року №24, на підставі рапорту командира РТГр 169 навчального центру (вих. № 175 від 21.01.2015 року) старшого лейтенанта [PERSON] , вважати таким, що прибув до складу сил та засобів сектору « [INFO] », які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань з 22 січня 2015 року. Згідно рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира [NUMBER] навчального танкового батальйону військової частини пп [NUMBER] ( [NUMBER] ) майора [PERSON] стало відомо, що військовослужбовець 2 навчального танкового батальйону, командир 4 навчальної танкової роти старший лейтенант [PERSON] , з 17 лютого 2015 року не виходить на зв`язок, зі слів службовців ніхто ніяких даних про його місцезнаходження надати не може. Відповідно до пояснень старшого сержанта [PERSON] стало відомо, що близько 01:00 год. ночі 18.02.2015 року поступила команда на вихід з міста Дебальцеве. На своєму танку в складі екіпажу: командир танку - старший лейтенант [PERSON] , навідник гармати - сержант [PERSON] , механік-водій - старший сержант [PERSON] , та посадивши на машину десант, в складі зведеної колони висунулися з міста Дебальцеве в напрямку Ново- Григорівки. Близько 04:00 год. ранку 18.02.2015 року колона потрапила під мінометний обстріл, після чого поступила загальна команда спішитися та відійти від машин. Після закінчення обстрілу старший сержант [PERSON] забрав свою машину та вирушив далі в складі колони. Враховуючи що екіпаж та десант заскакували в машину в русі та в повній темряві, відсутність старшого лейтенанта [PERSON] ніхто не помітив. Вранці коли колона зайшла на свій блок-пост, старший сержант [PERSON] помітив, що старший лейтенант [PERSON] відсутній та подумав що він приїхав десантом на іншій машині. По прибуттю в м. Артемівськ (Бахмут), при перевірці наявності особового складу та техніки з`ясувалося, що старший лейтенант [PERSON] відсутній та після обстрілу його ніхто не бачив. Згідно пояснень сержанта [PERSON] стало відомо, що при відході з м. Дебальцеве особовий склад висувався на техніці та в якості десанту. Під час висування розпочався мінометний обстріл. Для особового складу екіпажів та десанту, в складі якого був старший лейтенант [PERSON] , для більш безпечного висування, поступила команда спішитися. Через деякий час поступила команда висуватися на машинах, але старшого лейтенанта [PERSON] там уже не було. В ході службового розслідування місце знаходження старшого лейтенанта [PERSON] встановлено не було. Командуванням військової частини на протязі цих років вживалися заходи для встановлення місця знаходження [PERSON] неодноразово подавалися запити до уповноважених органів, а саме Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими стосовно визначення статусу [PERSON] та встановлення його місця перебування. Згідно відповідей, [PERSON] значиться як незаконно позбавлений волі, однак підтверджуючих даних щодо місця знаходження особи не відоме, або не отримане, або не підтверджено представниками окупаційних адміністрації, що ставить під сумнів перебування [PERSON] у полоні. В останній відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими вказано, що перебування [PERSON] у полоні держави агресора не підтверджено російською стороною та Міжнародним Комітетом Червоного Хреста. Про місце перебування [PERSON] не має відомостей вже набагато більше часу, ніж передбачено ст.43 ЦК України, що підтверджують у своїх відповідях на запити військової частини [NUMBER] уповноважені органи з пошуків та звільнення осіб незаконно позбавлених волі (військовополонених). З вказаних підстав просять визнати [PERSON] безвісно відсутнім. 13.03.2025 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов в якому остання вказує на те, що її брат, [PERSON] , [INFO] , старший лейтенант [NUMBER] полк [ADDRESS] , командир роти, перебував у зоні ATО у складі 169 РТГР в районі м. Дебальцеве на позиції [PERSON] на посаді командира танку у період січень-лютий 2015 року, потрапив у полон 18.02.2015 під час виведення військ з Дебальцево, отримавши травми. Під час перебування у зоні АТО брат, у випадку наявності можливості та зв`язку щоденно вранці та ввечері телефонував батькам. В обід 18.02.2015, не отримавши дзвінок від брата, дізнавшись з новин про виведення наших військ з [PERSON] , батьки почали обдзвонювати командний склад [NUMBER] РТГР та співслуживців брата, а саме спілкувалися з командиром ротно-тактичної групи полковником [PERSON] , заступником командира ротно-тактичної групи підполковником [PERSON] , механіком - водієм сержантом [PERSON] , навідником танка, молодшим сержантом [PERSON] , лейтенантом [PERSON] заступником командира РТГР тилу. Вони отримували різну суперечливу інформацію щодо місця знаходження брата у різних госпіталях Артемівська, Харкова та його поранення в руку, була інформація, що брат прикривав відхід колони. Свідчення були настільки різні, що важко було зрозуміти де тоді знаходився її брат, оскільки танк, командиром якого був її брат та його екіпаж (механік -водій та навідник) вийшли з оточення. Чому та де залишили командира танку, на якому рухалися, відповіді вони так і не отримали. 19.02.2015 батько, з родичами вирушили та прибули 20.02.2015 в м. Артемівськ Донецької області ( тепер м. Бахмут), де дислокувалися виведені з Дебальцево війська ЗСУ, з метою з`ясування де перебуває її брат [PERSON] місті [PERSON] батько перебував майже 3 місяці, було відвідано лікарні Артемівська та околиць, здійснено обдзвін госпіталів Дніпра, Запоріжжя, Харкова. Батько разом з її чоловіком [PERSON] їздили у відділення моргу [PERSON] де ретельно оглянули картки неопізнаних тіл та [PERSON] (тепер Бахмут), де оглянули тіла воїнів. [PERSON] серед них не було. Батько був на 0 блок посту, познайомився з представникам Червоного Хреста, працівниками розвідки, які вивозили наших поранених та загиблих воїнів, спілкувався з військовими, які вийшли з оточення. ЇЇ брата не було ні серед поранених , ні серед загиблих. Після виведення військ з [PERSON] 21.02.2015 відбувся обмін полоненим, проте її брата у списки на обмін тоді не подали, хоч серед військових, з якими спілкувався батько, та волонтерів з`явилися відомості, що [PERSON] був поранений та потрапив у полон. Від волонтерів 23.02.2015 вона отримала інформацію, що брат [PERSON] знаходиться у полоні та вони працюють над його звільненням, були дзвінки з непідконтрольної території з повідомленнями, що брат в полоні. В подальшому вони шукали всі шляхи щодо сприяння звільненню брата з полону, контактували з волонтерами, які на той час займалися обмінами полонених - В. Рубаном, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Чонгар). [PERSON] , на той час командир батальйону її брата, звернувся в СБУ та отримав лист від 28.03.2015 Штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України, у якому зазначено, що її брат [PERSON] захоплений незаконними збройними формуваннями та утримується як заручник. Службою безпеки у взаємодії з Міністерством оборони, МВС, Держприкордонною службою України із залученням громадських та волонтерських організацій вживаються всі можливі заходи, спрямовані на визволення брата з полону. У зв`язку з тим, що частина територій в районі проведення антитерористичної операції перебуває під контролем незаконних збройних формувань звільнення заручників залежить від результатів переговорного процесу. Копія листа додається. [PERSON] особисто спілкувався з [PERSON] в питаннях обміну [PERSON] . Батькові [PERSON] вдалося отримати інформацію від військового з позивним « [PERSON] », що у лютому-березні 2015 р. її брат [PERSON] утримувався в Залізничній лікарні м.Донецька, про що свідчили дані медичних реєстраційних книг та документів. Під час виходу з [PERSON] отримав поранення та контузію. В полон був взятий «казаками» на чолі з [PERSON] , які базувалися в [PERSON] . Пошуком [PERSON] на непідконтрольній території України займався командир 7 бригади «ДНР» з позивним « [PERSON] ». За інформацією від особи з позивним «Рем» потім ці «казаки» базувалися в [PERSON] . У квітні 2015 надійшла інформація щодо утримування полонених українських військових взятих у Дебальцево у «фільтраційному» центрі з подальшим розподілом. Копію нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 06.03.2025 із зазначенням отриманих відомостей щодо перебування [PERSON] у полоні додає. 31.03.2015 від Василя Будика отримали інформацію про те, що вони ведуть переговори з казаками щодо обміну [PERSON] . У квітні 2015 р. вона приїжджала у військову частину, спілкувалися з командиром частини та з особами, які разом з братом виходили з оточення, намагалися отримати якусь нову інформацію, дізнатися як так вийшло що брата залишили пораненим та чи може частина допомогти повернути брата з полону. Жодної нової інформації тоді від них не отримала, окрім знову нових версій, які відмінні від тих які записані в офіційних документах. Про жодні дії військової частини вчинені щодо сприяння обміну захопленого в полон військовослужбовця вона не дізналася. В липні 2015 вона отримала дзвінок, особа яка телефонувала, передала привіт від [PERSON] та сказала, що він живий. Окрім цього в інтернеті вона натрапила на сайт з чатами окупантів, куди була внесена інформація та списки українських військових, навпроти прізвища та імені її брата була написано статус «плен». В серпні 2015 її брат, [PERSON] був у списку на обмін , який не відбувся, в Інтернеті наявне відео де переговорщик [PERSON] розповідає про зірваний обмін полоненими, серед прізвищ хлопців, яких мали обміняти, під №12 її брат [PERSON] ( [INFO] ). Про перебування брата в полоні також свідчить нотаріально завірена заява волонтерки [PERSON] від 10.03.2025. В списки на обмін 2017 р, її брат не потрапив. Батькові вдалося подзвонити на непідконтрольну територію до помічника «Уповноваженого з прав людини ЛНР - О.Кобцевої, вона повідомила, що: «Молодой человек у нас…, давите на украинскую сторону, обращайтесь к омбутсмену, чтоб запрашивали його на обмен…». Протягом 2016-2018 рр вона відвідувала численні зустрічі з офіційними представниками держави, які займалися переговорами з обміну полоненими, депутатами Верховної Ради, представниками церков різних конфесій, посольства іноземних держав, писала звернення, відвідувала акції підтримки полонених. Переговори переросли в політичну площину, йдуть важко, як їм пояснювали, та розглядалися лише на зустрічах в Тристоронній контактній групі в Мінську. Листом №02/07-327 від 07.07.2017 перший заступник Голови Верховної Ради Ірина Геращенко повідомила, що переговори робочих підгруп ТКГ у Мінську проходять у надзвичайно напруженій атмосфері, звільнення заручників заблоковане бойовиками, бойовики не дають допуску на окуповані території місії Міжнародного Червоного Хреста, ООН, інших міжнародних гуманітарних організацій, а представники українських органів влади не мають можливості виконувати свої функції та повноваження на тимчасово окупованих територіях. Копію листа додає. В кінці травня 2019 р. вона була на зустрічі з Президентом України В.Зеленським, на зустрічі піднімалися питання щодо пришвидшення обміну всіх полонених військових, питання соціального захисту полонених та їх сімей. В 2019 році відбувся обмін полоненими, на який вона їздила з мамою ще одного полоненого військового Онищука Романа, який досі у полоні з 2015 р.. На цьому обміні був присутній Президент, Уповноважений з прав людини, вони розмовляли, передавали прохання щодо обміну її брата. Високопоставлені особи держави повідомляли що працюють над подальшими обмінами. Після обміну 2019 р, один із визволених полонених [PERSON] по фото впізнав її брата, коли в лікарні у Феофанії до звільнених хлопців підходила волонтер Людмила Вакарашу з фото її брата, повідомив що бачив його в полоні. На початку березня 2020 їм вдалося отримати інформацію з непідконтрольної території, що брата утримують у 97 колонії м. Макіївки, і він політичний засуджений, готувався обмін, проте брат у списки не потрапив (наявна частина аудіозапису повідомлення де озвучено номер камери, де утримують брата та те, що він - політичний засуджений, аудіозапис додає). Обмін 16.04.2020 був крайнім до моменту початку повномасштабного вторгнення, далі був ковід, карантин, зустрічі перейшли у онлайн та телефонний формат, момент початку «великої війни», у списках полонених залишалося біля 300 осіб включно із її братом, про що повідомляли офіційні джерела у ЗМІ, та представники Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення незаконно позбавлених осіб внаслідок агресії проти України. Зараз відбуваються обміни, проте обмінюють лише тих військових, хто потрапив у полон після 24.02.2022. У щорічній доповіді Уповноваженого з прав людини про стан додержання та захисту прав і свобод людини та громадянина в Україні за 2021 р. зазначено, що за даними СБУ на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей у незаконному ув`язненні перебувають 314 громадян України, з них 44 військовослужбовця та 33 жінки. 130 громадян особисто звернулось до Уповноваженого щодо сприяння у їх звільненні, серед них у списку [PERSON] доповіді 124-127 додає). Вважає, що викладені фактичні дані у запереченні, а також документи, що додані до нього, в повному обсязі спростовують позовну заяву про визнання її брата безвісно відсутнім, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову. Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Як стверджується матеріалами справи і сторонами не оспорюється, відповідно до витягу з наказу керівника сектору «С» по стройовій частині м.Дебальцеве №24 від 22.01.2015 старший лейтенант [PERSON] прибув до складу сил та засобів сектору С, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області з метою виконання службових та бойових завдань. Згідно Акту\~службового розслідування\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~старший лейтенант\~ [NUMBER] \~полк [ADDRESS] ,\~командир роти,\~перебував у\~зоні АТО\~у складі\~ [NUMBER] \~РТГР в\~районі м.\~Дебальцеве на\~посаді командира\~танку у\~період січень-лютий\~2015\~року. Під час виведення військ [INFO] з Дебальцево та по прибуттю в м.Артемівськ, при перевірці наявності особового складу техніки, з`ясувалось, що старший лейтенант [PERSON] відсутній і в подальшому з`ясувалось, що після обстрілу його ніхто не бачив. Враховуючи обставини відходу особового складу [NUMBER] НЦ з [ADDRESS] , та враховуючи, що зв`язок із старшим лейтенантом [PERSON] до цього часу відсутній, прийнято рішення вважати [PERSON] безвісно відсутнім, сім`ї [PERSON] виплачувати грошове забезпечення до винесення судом рішення про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або померлим. У листі від 28.03.2015 Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України зазначено, що за даними Міжвідомчого центру допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвісти [PERSON] захоплений незаконними збройними формуваннями та утримується як заручник. Службою безпеки України у взаємодії із Міністерством оборони та ін. громадськими та волонтерськими організаціями вживаються всі можливі заходи спрямовані на визволення вказаного військовослужбовця. У зв`язку із тим ,що частина територій в районі проведення антитерористичної операції перебуває під контролем незаконних збройних формувань звільнення заручників залежить від результатів переговорного процесу. Даний лист отримав на той час командир батальйону військової частини [PERSON] . У листі Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України від 25.07.2019 № 29г/3093 зазначено, що спільними зусиллями разом із СБУ, НП, міжвідомчою робочою групою, цивільно - військовою адміністрацією Донецької області разом із громадськими організаціями ведуться переговори з представниками незаконних збройних формувань непідконтрольної території ОРДЛО щодо звільнення затриманих та утримуваних усіх військовослужбовців ЗСУ в тому числі [PERSON] . У листі штабу Антитерористичного центру при СБУ від 14.12.2018 № 33/8-А- 1632/138 зазначено, що за даними, які надійшли до Об`єднаного центру [PERSON] значиться як заручник в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Відповідні пропозиції щодо звільнення [PERSON] подані на розгляд Тристоронньої контактної групи з мирного врегулювання ситуації на сході України та опрацьовуються із залученням міжнародних гуманітарних організацій. У листі представника уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 24.03.2020 №7527.4/А-677.3/20/31.3 зазначено, що на запит Уповноваженого з прав людини штаб Антитерористичного центру при СБУ листом №33\\8-1450 від 21.02.2020 повідомив, що [PERSON] [INFO] внесений до обліку осіб, які незаконно позбавлені волі, захоплені та утримуються незаконними збройними формуваннями у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях та значиться як незаконно позбавлений волі представниками окупаційних адміністрацій РФ. У листі штабу АТЦ при СБУ від 30.05.2019 N2 33/8-А-547/138 зазначено, що даними які надійшли до Об`єднаного центру [PERSON] значиться як незаконно позбавлений волі в обліку віськовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. У листі штабу АТЦ при СБУ від 08.02.2019 № 33/8-1084 повідомлено, що [PERSON] значиться як заручник та проводяться заходи спрямовані на звільнення та повернення [PERSON] на підконтрольну Уряду України територію. У листі Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 15.01.2024 №222/кш/489 зазначено, що [PERSON] включено до реєстру Національного інформаційного бюро держателем якого є ДП «Український національний центр розбудови миру». За наявною в Координаційному штабі інформацією [PERSON] ймовірно перебуває у полоні держави-агресора. Згідно Витягів з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими Координаційного штабу з питань поводження військовополоненими № 2025-08-5838 від 22.02.2025 та № 2025-51-7350 10.03.2025, зазначено Відомості про особу, що містяться в Інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими щодо [PERSON] [INFO] , облікова категорія зазначена «полон», ймовірне місце утримання Макіївська колонія №97 станом на 20.03.2024. У всіх вище перерахованих листах зазначено, що органи державної влади працюють над звільненням полоненого військовослужбовця [PERSON] . У Єдиному реєстрі досудових розслідувань наявне кримінальне провадження 12015140110000552 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 146 КК України щодо незаконного позбавлення волі за фактом перебування в полоні незаконних збройних формувань так званої ДНР військовослужбовця [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 07.05.2018 № 225/1297/17 зазначено, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Як вбачається з вищевказаних листів-відповідей на звернення відповідачів до офіційних органів влади, які уповноважені займатися обміном полонених, в таких зазначено що [PERSON] перебуває у заручниках та вони працюють над його звільненням. Отже з вказаних листів встановлено місце знаходження [PERSON] ( ймовірне місце утримання станом на 20.03.2024 Макіївська колонія № 97"), що виключає підставу для визнання його безвісно відсутнім. З врахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed