Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У липні 2024 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що вони, відповідно до свідоцтв про їх народження є дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] . Інший дітей у подружжя не було. Батько Позивачів [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина яка на той момент складалась із садового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходились за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки кадастровий номер 3222480601:01:051:0150, що знаходились за адресою: Київська обл., Бучанський р., с. Бобриця, "Стимул" садівницьке товариство громадська організація. За життя батько заповіту не складав. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 05.05.2022 року їм надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р., с. Бобриця, "Стимул" садівницьке товариство громадська організація, та належала батьку. Таким чином оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після його смерті відсутні, вони спадщину прийняли, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважають своє право порушеним. Просили суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3222480601:01:051:0150, визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3222480601:01:051:0150. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.07.2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2024 року витребувано у Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] та належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою надано належним чином завірені копії витребуваних спадкових справ. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання позивачі не з`явились. Подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позов. У судове засідання представники Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] є дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] . Інший дітей у подружжя не було. За життя батьку позивачів на підставі Рішення Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ХХІ сесії ІІІ скликання № 390/5 від 07 жовтня 2005 року « Про передачу земельної ділянки у приватну власність гр. [PERSON] » було передано у приватну власність безкоштовно для ведення садівництва земельну ділянку розміром0,061 га. Дана земельна ділянка знаходиться в [ADDRESS] . Даним рішенням батьку Позивачів було надано дозвіл на виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,0614 га. В подальшому, на підставі заяви батька Позивачів на дану земельну ділянку було виготовлено на ім`я [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 601033 та присвоєно відповідний кадастровий номер 3222480601:01:051:0150. У зв`язку із смертю батька Позивачів він не зміг отримати його за життя. Наразі даний Державний акт, відповідно до Відповіді Києво-Святошинського районного відділу Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах № 394 від 01.11.2007 року підготовлений до видачі та знаходиться у даному Відділі і Відділ не має правових підстав для видачі даного акту Позивачам. Батько Позивачів [PERSON] помер [INFO] (Свідоцтво про Смерть серія [NUMBER] від 16.01.2007 року). Після його смерті відкрилась спадщина яка на той момент складалась із садового будинку загальною площею (кв.м): 89.2, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходились за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , виданого Виконкомом Бобрицької с/ради 11 березня 2006 року на підставі Рішення виконкому Бобрицької с/ради № 18 від 10.02.2006 року, зареєстрованого в КМБТІ 25 квітня 2008 року за № 256 в книзі 23 та земельної ділянки кадастровий номер 3222480601:01:051:0150, що знаходились за адресою: Київська обл., Бучанський р., с. Бобриця, "Стимул" садівницьке товариство громадська організація. Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою у зв`язку із смертю [PERSON] було заведено спадкову справу № 1081/2007. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2009 року серія ВМВ № 959535 [PERSON] отримала у спадщину від батька 1/3 частину житлового будинку загальною площею (кв.м): 89.2, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходились за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на інші 2/3 частки майна видані [PERSON] (матері Позивачів) та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку. Таким чином і Позивачі і їх мати не пропустили строк для прийняття спадщини за померлим [PERSON] . Мати Позивачів [PERSON] померла [INFO] (Свідоцтво про Смерть серія [NUMBER] від 24.12.2021 року). Після її смерті відкрилась спадщина яка на той момент складалась із 1/3 частини садового будинку загальною площею (кв.м): 89.2, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходились за адресою: [ADDRESS] . Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою у зв`язку із смертю [PERSON] було заведено спадкову справу № 193/2022. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2023 року серія НСН № 593239 (в додатках) [PERSON] отримала у спадщину від матері 1/6 частину житлового будинку загальною площею (кв.м): 89.2, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходились за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/6 частку спадкового майна видано [PERSON] (копія свідоцтва в додатках). Таким чином Позивачі успадкували від свої батьків все належне їм майно у рівних частках. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку. Для підтвердження права власності та отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 3222480601:01:051:0150, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р., с. Бобриця, "Стимул" садівницьке товариство громадська організація, та належала батьку Позивачів, Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою було зроблено запит до Києво-Святошинського районного відділу Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах. Відповідно до Відповіді Києво-Святошинського районного відділу Київської регіональної філії Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах № 394 від 01.11.2007 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 601033 на ім`я [PERSON] підготовлений до видачі та знаходиться у даному Відділі але Відділ не має правових підстав для видачі даного акту Позивачам чи нотаріальній конторі. У зв`язку з цим Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 05.05.2022 року Позивачам було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р., с. Бобриця, "Стимул" садівницьке товариство громадська організація, та належала батьку Позивачів у зв`язку з відсутністю у спадкоємців документів що підтверджують право власності на спадкове майно. Інших осіб, які мають право на спадкування та прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до ст..\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спірні правовідносини регулюються книгою 6 Цивільного кодексу України «Спадкове право». Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України в редакції на момент смерті батька Позивачів право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Державний акт на право приватної власності на землю - документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності громадянина на земельну ділянку. Містить інформацію про власника земельної ділянки та підстави набуття права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент оформлення батьком позивачів права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222480601:01:051:0150 та регулювало відносини, пов`язані із виникненням права власності на неї у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказану земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі земельну ділянку кадастровий номер 3222480601:01:051:0150, набули право спільної часткової власності в рівних частках на дане майно в порядку спадкування з моменту відкриття спадщини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення право-відношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання не законними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2 - 5 статті 13 цього Кодексу. Зважаючи на вказане, суд вважає доведеними обставини, зазначені в позовній заяві, а відтак наявні підстави для її задоволення. Відповідно ч. 1ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Разом з тим, суд враховує, що Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області є відповідачем по даній справі в силу судової практики. Жодних прав відповідача радою не порушено та те, що спадкодавець за життя не провів державної реєстрації свого права власності відповідно до чинного законодавства не може ставитись у вину органу місцевого самоврядування. У даній справі, жодних прав на спадкове майно рада не заявила. І не через дії, бездіяльність, рішення відповідача, позивач по справі не міг отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. У своєму позові, відповідач також не вказує в чому саме рада порушила його права. Тому в даному випадку судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved