Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Виклад позовних вимог [PERSON] до 22.09.2007 року проживала в квартирі [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] . Вказану квартиру отримали згідно ордеру про вселення №1069 від 25.12.1990 року. На теперішній час у позивача відсутнє інше житло, окрім квартири [ADDRESS] , в приватизації житла участі не брала, місце проживання позивача ніде не зареєстроване, а право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] належить їй як члену сім`ї, згідно ордеру. У 2024 році померли батьки позивача [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] має право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] з усіма правами головного квартиронаймача, після смерті батька [PERSON] , згідно ордеру про вселення №1069 від 25.12.1990 року. Аргументи сторін Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами. Від представника\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву в обґрунтування якого зазначив, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру №1069 від 25.12.1990 року була надана [PERSON] на склад сім`ї три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З інформації Департаменту адміністративних послуг управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб від 24.12.2024 року №02-01-47/2-1083 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована в спірній квартирі [INFO] і виписана 23.04.2010 року. З довідки №1416 від 05.02.2025 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27 квітня 2010 року. Таким чином позивачка добровільно змінила місце свого проживання з однієї адреси на іншу, втративши право користування квартирою [ADDRESS] і набула право користування квартирою [ADDRESS] . 18 листопада 2024 року позивач та її сім`я добровільно знялись з реєстрації з квартири по [ADDRESS] . В провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу перебувала цивільна справа № 210/3373/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням суду від 20.01.2023 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. 09 вересня 2024 року на зазначене рішення [PERSON] була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі [PERSON] зазначила, що її чоловік зловживав алкогольними напоями і тоді вона залишалася у своєї доньки на мікрорайоні Східному. Таким чином, [PERSON] зазначила місце постійного проживання своєї доньки [PERSON] . З довідки №1417 від 05.02.2025 року вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької територіальної громади, зареєстровані особи в квартирі [ADDRESS] не значаться. Оскільки позивачка в 2010 році добровільно змінила місце своєї реєстрації, вона втратила право користування зазначеною квартирою. Ця квартира неприватизована та перебуває у комунальній власності і підлягає розподілу серед осіб, що потребують поліпшення житлових умов. За таких обставин просять суд відмовити у позові в повному обсязі. За змістом частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:\~ неявки\~в судове\~засідання учасника\~справи (його\~представника)\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки;\~ повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Враховуючи, що у справі достатньо доказів для розгляду по суті, підстав для відкладення розгляду не вбчається. Фактичні обставини справи встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про народження Позивача [PERSON] , яка народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] , орган що видав свідоцтво Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, видане 21 травня 1988 року, серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач 22 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] », що встановлено зі свідоцтва про шлюб [NUMBER] , видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 603 (а.с.4) Із свідоцтва про смерть видане 08 листопада 2024 року Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] мати Позивача, померла [INFO] (а.с.6). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 23 серпня 2024 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] 25 грудня 1990 року видано ордер на житлову площу №1069 на квартиру [ADDRESS] , на склад сім`ї три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі [PERSON] мала реєстрацію місця проживання з 17.12.1991 року по 23.04.2010 року за адресою [ADDRESS] , з 27.04.2010 року по 18.11.2024 року за адресою [ADDRESS] (а.с.23). За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18 листопада 2025 року зняті з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] (а.с.24). За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою [ADDRESS] були зареєстровані лише [PERSON] , який знятий з реєстрації 14.06.2024 року та [PERSON] , яка знята з реєстрації 17.01.2024 року (а.с.27). Мотивувальна частина та застосовані норми права Згідно з частинами першою, другою статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У даній справі встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру № 1069 була надана [PERSON] на склад сім`ї три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , основний квартиронаймач. [INFO] померла [PERSON] , дружина [PERSON] . З того часу зареєстровані особи в квартирі [ADDRESS] не значаться. Квартира [ADDRESS] не приватизована та є власністю територіальної громади міста Кривого Рогу. Наймачем квартири був [PERSON] , який помер [INFO] . Місце проживання інших членів сім`ї у квартирі не зареєстроване. За відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, місце проживання позивача [PERSON] з 27.04.2010 року по 18.11.2024 року було зареєстроване за адресою [ADDRESS] , де вона мала право користування житловим приміщенням. В квартирі [ADDRESS] , позивач не проживала та не була зареєстрована з 23.04.2010 року. Частиною 1 статті 106\~ЖК УРСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~01.11.1996\~№ 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 №6-60цс-12 у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. ч. 1, 2\~ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання (Постанова ВС у справі № 202/944/19 від 12 січня 2022року). Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартиру може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї\~наймача,\~в розумінні\~частини 2 статті 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65\~ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Згідно зі статті 107\~ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. При цьому, у члена сім`ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування виникає у зв`язку із включенням до ордера, а не у зв`язку із вселенням у це приміщення. Судом встановлено, що позивач була зареєстрована з 27 квітня 2010 року по 18 листопада 2024 року за адресою [ADDRESS] . Доказів того, що вона проживала у квартирі [ADDRESS] , як член сім`ї до смерті [PERSON] та після його смерті, а також продовжує проживати у вказаній квартирі\~матеріали справи\~не містять,\~як не\~містять доказів\~того,\~що іншого житла позивач не має. Позивачем [PERSON] позов про встановлення юридичного факту подано за сплином двух місяців з моменту зняття з реєстрації, а саме 23 січня 2024 року (а.с. 1) Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання нею обов`язків, як члена сім`ї наймача, зокрема солідарної із наймачем майнової відповідальності щодо сплати комунальних платежів, як до смерті основного квартиронаймача так і перед зверненням до суду з цим позовом. Позивачем так само й не надано доказів, що у неї відсутнє право власності на будь--яке житло. Також суд звертає увагу, що за письмовими матеріалами представленими суду ніхто з сім`ї Позивача не реалізував право на приватизацію державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартири (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнату у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (стаття 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. Відповідно до статей\~1,\~3,\~8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Із такими заявами Позмивач не зверталася, а так само й не надано доказів, що за життя її батьки реалізували своє право на приватизацію спірної квартири, та у зв"язку із цим позивач як спадкоємець першої черги має право на реалізацію свого права користування житлом. Отже встановлені судом обставини виключають можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення юридичного факту того, що [PERSON] має право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України). Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту як "доведення поза розумним сумнівом", проте цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Позивачем в ході розгляду справи не було доведено факт постійного її проживання у спірній квартирі, позивач мала на праві користування інше житло, в якому була зареєстрована з 27 квітня 2010 року та знялася з реєстрації напередодні звернення до суду з позовною заявою, а тому дані обставини вказують на те, що позивач не набула права користування спірним жилим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними по справі доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі наведеного, ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed