Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач звернувся\~\~до\~\~суду\~з позовом\~\~до\~\~відповідача\~про\~визнання\~ виконавчого напису нотаріуса \~таким,\~\~що\~\~не\~\~підлягає \~виконанню,\~посилаючись на \~те, \~що\~ 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського\~міського\~нотаріального\~округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий\~напис\~за реєстровим\~\~№88601 від 22.12.2021 року про звернення\~ стягнення\~ із\~ [PERSON] ,\~на\~користь ТОВ «Фінпром маркет»,\~\~заборгованості за\~кредитним\~договором \~№528050966 \~від 23.11.2018\~року,\~\~укладеним між\~ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,\~\~правонаступником прав\~ та обов`язків якого, відповідно до договору Факторингу №211221-ФК від 21.02.2021 року є ТОВ «Фінпром маркет» за період з 20.12.2021 року по 22.12.2021 року в\~загальному\~розмірі\~9305,60\~грн.\~Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., згідно Єдиного реєстру нотаріусів не діє. \~Умови вчинення виконавчих написів чітко визначені законодавством. Сторона позивача стверджує, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально. Не дивлячись на це ТОВ «Фінпром маркет», пред`явило виконавчий напис №88601 від 22.12.2021 року для виконання до Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області, на підставі чого було відкрите виконавче провадження №76783840 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» суми заборгованості в розмірі 9305,60 грн. Просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни №88601 від 22.12.2021 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги та доводи, викладені в позові підтримала в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання, яким визнав позовні вимоги, не заперечував проти часткової оплати сплаченого позивачем судового збору та просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Тамара\~Миколаївна в судове засідання не з`явилась, повідомлена в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 28.03.2025 року вся поштова кореспонденція повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третя особа представник Голованівського відділу ДВС в судове засідання не з`явився . повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка йому була вручена 11.03.2025 року, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на неявку сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд дійщов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №88601 про звернення стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінпром маркет», заборгованості за кредитним договором №528050966 від 23.11.2018 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником прав та обов`язків якого, відповідно до договору Факторингу №211221-ФК від 21.02.2021 року є ТОВ «Фінпром маркет» за період з 20.12.2021 року по 22.12.2021 року в загальному розмірі 9305,60 грн., з яких: 8660,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 595,60 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 50,00 грн. плата, за вчинення виконавчого напису (а.с. 18). Згідно Наказу Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №434/6 від 30.06.2022 року, було анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України від 17 червня 1996 року за №2288 на ім`я [PERSON] (а.с. 44). З огляду на Лист Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.12.2021 року №1864/6 зупинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. з 22.12.2021 року (а.с. 13-14). Відповідно до Постанови ВП №76783840 від 13.12.2024 року було відкрито виконавче провадження про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» 9305,60 грн. за кредитним договором №528050966 від 23.11.2018 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінпром маркет», за період з 20.12.2021 року по 22.12.2021 року (а.с. 19). Державним виконавцем Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса, роз`яснено обов`язки [PERSON] , з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. №88601 від 22.12.2021 року про стягнення з боржника коштів в розмірі 9305,60 грн. (а.с. 22). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії стаття 50 ЗУ «Про нотаріат». Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Тож, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив наявності спору щодо розміру заборгованості, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, тому він не може вважатися доказом безспірності заборгованості позивача. Вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~відбувається за\~фактом подання\~ стягувачем документів,\~які згідно\~з відповідним\~ Переліком є \~підтвердженням безспірності\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~ боржника перед\~ стягувачем.\~Однак сам\~по собі\~цей факт (подання\~ стягувачем відповідних\~документів нотаріусу)\~не свідчить\~про відсутність\~спору стосовно заборгованості як\~такої. На адресу [PERSON] не надходило вимоги повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу та підтвердження законних правових підстав звертати стягнення за кредитним договором №528050966 від 23.11.2018 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником прав та обов`язків якого, відповідно до договору Факторингу №211221-ФК від 21.02.2021 року є ТОВ «Фінпром маркет». Ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п. 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ст. 59 Конституції України гарантує право кожного на правову допомогу та можливість її одержання безоплатно у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved