Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява, яку представник позивача вмотивував тим, що 06.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] (далі - відповідач або позичальник) було укладено кредитний договір №2994981 (далі - кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Зазначає, що згідно кредитного договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Також вказує, що 11.08.2023 між TOB «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) укладено Договір факторингу №11082023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників від 11.08.2023 до договору факторингу №11082023 від 11.08.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 57824,50 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 50824,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Представник позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.08.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, у зв`язку із чим [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2994981, у вищевказаному розмірі, а саме 57 824,50 грн. Крім цього, щодо укладення кредитного договору №5686957, вказує, що 11.06.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір №5686957, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Зазначає, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Також вказує, що 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19062023, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Зазначає, що відповідно до реєстру боржників від 19.06.2023 до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1 395,51 грн., з яких: 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 895,51 грн. - сума заборгованості за відсотками. Представник позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.06.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, у зв`язку із чим [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №5686957, у вищевказаному розмірі, а саме 1395,51 грн. Окрім вищевказаного, щодо укладення кредитного договору №74343928, вказує, що 07 червня 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74343928 (далі - договір позики). Вказує, що згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується вернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. Також зазначає, що 14.06.2021 між TOB «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників №7 від 21.04.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 937,42 грн., з яких: 3050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5887,42 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Представник позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, у зв`язку із чим [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №74343928, у вищевказаному розмірі, а саме 8937,42 грн. Тому, зазначає, що позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за: Кредитним договором № 2994981 в розмірі 57 824.50 гри., з яких: 7 000.00 гри. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 50 824.50 грн. - сума заборгованості за процентами; Кредитним договором № 5686957 в розмірі 1 395.51 грн., з яких: 500.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 895.51 грн. - сума заборгованості за відсотками; Договором позики № 74343928 в розмірі 8 937.42 грн., з яких: 3050.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 887.42 грн. - сума заборгованості за відсотками, що в загальному розмірі становить 68 157,43 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.03.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 22.04.2024 відповідач [PERSON] поштою на адресу суду скерував письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що він не згоден із вимогами позивача, так позивач надає в якості доказів до основного кредитного договору додатковий договір від 10.07.2023, додатковий договір від 17.07.2023, додатковий договір від 26.07.2023. В додатковому кредитному договору від 26.07.2023 вказано, що товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 3500 грн. у термін до 01.08.2023 року. Далі 11.08.2023 було укладено договір факторингу між первинним кредитором та позивачем та в якості доказів наявності у відповідача заборгованості позивач надає розрахунок заборгованості від 11.08.2023 по 31.01.2024. Зазначає, що однак, розрахунку заборгованості до 11.08.2023 позивач не надає і відповідно вказує, що сума боргу складає 57824,50 грн, проте про жодні платежі від нього на рахунок первісного кредитора до моменту переходу права вимоги до позивача не вказує. А тому він зовсім не згодний з розміром нарахованої заборгованості, яка по суті нічим і не підтверджується. Також вказує, що витяг з реєстру боржників №11082023 від 11.08.2023 не містить підписів сторін, тобто первинного кредитора та фактора. Більше того, договір факторингу підписаний з боку первинного кредитора наче як заступником директора А.Зінюком, однак у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань така особа не зазначена як підписант, а чітко зазначено, що особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи є керівник товариства - Пшеничний А.І., а тому право вимоги позивача взагалі нічим не обґрунтоване. Також вважає, що позивач не надав до суду жодного первинного банківського документу, який відповідає статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому у задоволені позовних вимог має бути відмовлено у повному обсязі у зв`язку із відсутністю доказів видачі кредитних коштів. 03.06.2024 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Степанчук О.А. за допомогою системи «Електронний суд» скерувала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Вказує, що реєстри прав вимоги до договору факторингу носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати позивач не може лише витяги, таким чином позивач в повній мірі довів факт набуття права грошової вимоги до відповідача. Зазначає, що договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Окрім цього, повідомляє що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Вказує, що у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитних договорів, а ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, отже доступ до виписок по картці має банк-емітент та відповідач, при цьому ні первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. 30.04.2025 у судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Степанчук О.А. не з`явилася; при цьому, у додаткових поясненнях просила розгляд даної справи проводити у відсутності представника позивача та позовні вимоги задовільнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився, проте у своїх письмових поясненнях від 22.04.2024 просив розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Тому, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб. Вивчивши позов, письмові пояснення відповідача та додаткові пояснення представника позивачав , дослідивши та оцінивши наявні докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позов є необгрнутованим, а тому не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 06.06.2022 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено: договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2994981 (а.с.9-17); паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (а.с.18-19) та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до вищевказаного договору (а.с.20); у онлайн режимі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) М544, який було надіслано відповідачу на номер мобільного телефону. Згідно умов вищевказаного договору про надання фінансового кредиту, відповідачу було надано фінансовий кредит на суму 7000,00 грн., строком на 365 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 726,35 % річних, тобто в розрахунку 1,99 % за один день користування кредитом. Також, 10.07.2023, 17.07.2023 та 26.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено три додаткових договори про прощення (анулювання) боргу до Договору №2994981 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.21-23). 11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11082023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 (а.с.24-26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11082023 від 11.08.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором фінансового кредиту №2994981 в загальній сумі 57 824,50 грн. (а.с.28). Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №2994981 від 06.06.2022 за період з 11.08.2023 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024 заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем [PERSON] не погашена та залишок заборгованості складає 57824,50 грн. (а.с.29), що також підтверджується копією розрахунку станом на 11.08.2023, долученим представником позивача до своїх письмових пояснень. Також судом встановлено, що 11.06.2022 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено: договір №5686957 про надання споживчого кредиту (а.с.35-40); таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (зворотній бік а.с.40) та паспорт споживчого кредиту, в якому вказано інформацію про умови кредитування, а саме: суму кредиту, строк кредитування, стандартну процентну ставку відсотків річних; тип процентної ставки; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою та інші істотні умови кредитного договору (а.с.40-40), у онлайн режимі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) С557921. Згідно умов вищевказаного договору про споживчого кредиту, відповідачу було надано споживчий кредит на суму 500 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі: за стандартною ставкою - 726,35 % річних, тобто в розрахунку 1,99 % за один день користування кредитом та за зниженою ставкою 723,32 % річних, тобто в розрахунку 1,89 % за один день користування кредитом. 19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 (а.с.43-45). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №5686957 в загальній сумі 1395,51 грн. (а.с.47). Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №5686957 від 11.06.2022 за період з 19.06.2023 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024 заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем [PERSON] не погашена та залишок заборгованості складає 1395,51 грн. (а.с.48), що також підтверджується копією розрахунку станом на 18.06.2023, долученим представником позивача до своїх письмових пояснень. Окрім цього, судом також установлено, що 07.06.2022 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №74343928, у онлайн режимі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) DY95ss8tD1, який було надіслано відповідачу на номер мобільного телефону - [NUMBER] (а.с.54-56). Згідно умов вищевказаного договору позики, відповідачу було надано кредит на суму 3050 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,99% та зниженою процентною ставкою у розмірі 0,995% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 7 днів, тобто до 14.06.2022, орієнтована загальна вартість позики складає 3262,43 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 (а.с.58-59). Відповідно до витягу з реєстру боржників №7 від 21.04.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №74343928 в сумі 8937,42 грн., з яких: 3050,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5887,42 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с.63). Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за договором позики №74343928 від 07.06.2022 за період з 21.04.2023 по 31.01.2024, станом на 31.01.2024 заборгованість за вищевказаним договором позики відповідачем [PERSON] не погашена та залишок заборгованості складає 8937,42 грн. (а.с.64), що також підтверджується копією розрахунку станом на 21.04.2023, долученим представником позивача до своїх письмових пояснень. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з такого. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно з ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). 2. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21 зазначено, що: «паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19). Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини п`ята, шоста статті 96 Господарського процесуального кодексу України)». Аналогічні положення містить і ст. 100 ЦПК України. Як вбачається судом з матеріалів справи, на підтвердження укладення з відповідачем договору у електронній формі позивач не надав електронних доказів, що підтверджують укладення між сторонами кредитних договорів в електронній формі, як і не надав електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Як вбачається з паперових копій договорів, їх укладення здійснюється сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором з використанням мобільного телефону відповідача. Електронних доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив вищезазначені дії з використанням абонентського номеру мобільного телефону, який йому належить, матеріали справи не містять. Отже, факти укладення кредитних договорів та наявності заборгованості позивачем не підтверджено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, а надані ним паперові копії договорів не відповідають критеріям допустимості й достовірності доказів, а також вимогам щодо визначення доказів, оскільки згідно ст. 76 ЦПК України, не підпадають ні під поняття письмового, ні під поняття електронного доказу. Крім цього, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Банківський розрахунок не є первинним документом, а тому він сам по собі, без первинних документів, не може достовірно підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також, підтверджувати розмір зазначеної заборгованості, який неможливо перевірити. Первинних бухгалтерських документів, з яких можна встановити усі здійснені операції за кредитом, в тому числі, й факти надання позичальнику кредитних коштів, нарахування відсотків, погашення боргу, тощо, позивач не надав. З наведених норм законодавства судом вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом № 996-XIV. Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 755/2284/16-ц. У постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) Верховний Суд дійшов висновків про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до пп. 14 п. 1 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі Положення), первинним є документ, що містить відомості про операцію. Згідно з пунктами 43, 44 Положення первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. При цьому первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування банку, від імені якого складений документ; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (п. 51 Положення). Відповідно до пункту 52 Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Отже, надані позивачем розрахунки заборгованості не можна вважати належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом наявності заборгованості у відповідача, оскільки вони не є первинним документом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не надав належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів факту укладення кредитних договорів, заявлений розмір кредитної заборгованості за кредитними договорами не підтвердив первинними бухгалтерськими документами, не надав суду оригінали електронних документів або належним чином посвідчені їх копії, у тому числі платіжних документів (касових та банківських), які б підтвердили розмір заборгованості. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed