Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

17.10.2024 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею впорядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] , за життя спадкодавець заповіт не залишив, спадщину фактично прийняли спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] , шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, [INFO] померла [PERSON] , за життя вона заповіт не залишала, спадщину прийняла спадкоємиця першої черги за законом донька [PERSON] , шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , за життя заповіт вона не залишила, спадщину прийняла донька спадкодавця [PERSON] , шляхом постійного проживання за однією адресою зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю нотаріуса їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину законом після смерті спадкодавців, оскільки відсутня реєстрація права власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належать 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 19.07.1977 року, виданого КП «Ізмаїльське МБТІ», що підтверджено довідкою № 26 від 07.01.2025 року, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до актового запису про смерть № 1032 від 09.12.1994 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80433468 від 12.03.2025 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.03.1954 року міськбюро РАЦС м. Советськ Калінінградської області; -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.09.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області та актовим записом про укладення шлюбу № 419 від 09.08.1994 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до\~ст.\~548\~ЦК УРСР\~(1963\~року)\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п.\~1\~ч.1\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року \~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Згідно свідоцтва про право власності від 23.09.1996 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, [PERSON] являється власником 7/22 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.1996 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] являються власниками 7/22 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках за кожною. Судом встановлено, що [PERSON] належить 21/44 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на свідоцтва про право власності від 23.09.1996 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (7/22 часток) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.1996 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (7/44 часток), але ці правовстановлюючі документи не зареєстровані в органах БТІ, право власності не зареєстровано. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79431091 від 05.12.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.09.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області та актовим записом про укладення шлюбу № 419 від 09.08.1994 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила на « [PERSON] »; -донька - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.02.1952 року виданим Шмаковською сільською радою Зайковського району Калінінградської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 09.12.1999 року Палацом одружень м. Калінінград. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.07.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно, яке складається з 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] , але юридично не оформила. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79430953 від 05.12.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відповідною будинковою книгою, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріусу Ізмаїльської державної нотаріальної контори Горючкіної О.М. № 1192/02-14 від 03.10.2024 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутня реєстрація права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у спадкодавця згідно до діючого законодавства. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved