Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.09.2019 року за номером №5274 приватним нотаріусом Броварського РНО Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис за заявою ТОВ "Росвен Інвест Україна" про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором (договір відступлення прав вимоги) в сумі 20491,50грн. 17.10.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною за заявою стягувача ТОВ "Росвен Інвест Україна", було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60327262 щодо стягнення з позивачки заборгованості за вказаним виконавчим написом, а також 1000 грн. витрат виконавчого провадження, 2049,15грн. основної винагороди приватного виконавця. Позивачем зазначається, що про вищевказані дії третіх осіб їй нічого не було відомо до грудня 2024 року, допоки з її заробітної плати роботодавець не почав стягувати 20% відрахувань на користь стягувача та приватного виконавця. Відповідно лише тоді вона дізналась, що з 2019 року існувало виконавче провадження у місті Києві про стягнення з позивачки боргу та лише тоді вона отримала інформацію про те, що 09.10.2024 року приватний виконавець Павелків Т.Л. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, вказавши що на власні витрати виконавчого провадження. З метою з`ясування усіх обставин справи вона звернулася з відповідними письмовими запитами до приватного виконавця, стягувача та приватного нотаріуса відповідно. Приватний нотаріує не надав жодної відповіді на її запит. Приватний виконавець листом б/н від 19.12.2024 надав копію виконавчого напису, заяви стягувача та постанови про відкриття ВП (без ідентифікатора доступу). ТОВ "Росвен Інвест Україна" відповіді не надало, натомість електронним зв`язком отримано листа з додатками від компанії "Кредитекспрес юкрейн ел.ел.сі." №9589064 від 30.12.2024 із інформацією про те, що представником стягувача є вказана компанія, додано копію витягу з договору про відступлення прав вимоги від 21.02.2018року №4, тощо. Оскільки у документах приватного виконавця зазначалось про вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис від 18.09.2019р., відповіді від якого не отримано станом на дату звернення до суду з даним позовом, юридичні підстави вчинення виконавчого напису згідно вимог ЗУ "Про нотаріат" у позивача відсутні. Із вчиненим приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. виконавчим написом №5274 від 18.09.2019р. на користь відповідача вона повністю не погоджується та вважає його таким, що не підлягає до виконання в цілому, повинен бути скасованим. Позивачем зазначається, що жодних письмових вимог зобов`язального чи іншого характеру про стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» коштів чи про особу нового кредитора від останнього з 21.02.2018 року по теперішній час вона не отримувала. Жодних письмових вимог зобов`язального характеру про стягнення з неї на користь ТОВ «Кредит експрес окрейн ел.ел.сі.» коштів чи про особу нового кредитора, в т.ч. ТОВ «Росвен Інвест Україна" за період з 29.10.2021 по теперішній час вона також не отримувала. Жодних письмових вимог зобов`язального чи іншого характеру про існуючий борг в певному розмірі перед ПАТ «Терра Банк» за кредитним договором №145780 від 04.03.2013р. за період від 2013-2014 років по теперішній час вона теж не отримувала, в т.ч. від ФГВФО. Не надходило до позивачки таких вимог чи попереджень про необхідність вчинення виконавчого напису і від нотаріуса. Не надходило до неї та не отримано також жодної інформації і від приватного виконавця, зокрема, стосовно відкриття виконавчого провадження №60327262 17.10.2019 та його існування останні п`ять років за період з 17.10.2019 по теперішній час. Відсутня також будь яка кореспонденція стосовно повідомлення її "боржника" з боку ТОВ "Терра Банк" чи ТОВ "Росвен Інвест Україна" вчасно в п`ятиденний термін з дня укладення договору, про оформлення між банком та новим кредитором договору про відступлення прав вимоги від №4 від 21.02.2018 з часу укладення такого та до сих пір. Тобто, відповідачем при зверненні до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не надано оригінал чи копію поштового повідомлення про вручення позивачці письмової вимоги про борг, про наявність договорів відступлення прав вимоги, про повідомлення її, як боржника щодо нового кредитора, про наявність хоч якогось боргу в певній сумі перед тими чи іншими кредиторами, в тому числі з відміткою про їх вручення позивачці, як боржнику. Такі документи у нотаріуса були відсутні при вчиненні виконавчого напису. Жодних кредитних чи інших боргових зобов`язань фінансового характеру перед відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» позивачка не мала та не має, так само як і немала та немає жодних боргових зобов`язань перед ТОВ «Терра Банк» чи інших фінансових установ. За відсутності будь яких боргових зобов`язань грошового характеру у [PERSON] перед ТОВ «Терра Банк», перед ТОВ "Росвен Інвест Україна" у останнього як і у приватного нотаріуса відсутній належний розрахунок заборгованості, яким чином вона нарахована, та що найважливіше відсутній факт її безспірності. Отже, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості, яку позивачка оспорює повністю та в цілому взагалі. Від приватного нотаріуса позивачці не надходило жодних повідомлень чи вимог, які б вказували про те, що нотаріус офіційно повідомляє її, як боржника про можливість вчинення виконавчого напису за тридцять днів до 18.09.2019р. Відповідно ще раз додатково нотаріусом не перевірено ні відповідність поданим заявником документам щодо можливості вчинення виконавчого напису на законних підставах, ні безспірності заявленої відповідачем заборгованості, яку нотаріус вирішив стягнути з позивачуки на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, та законність подання такої заяви в цілому, а тому виконавчий напис вчинено з порушеннями. Крім того, Позивач заявляє про застосування строків позовної давності до заявлених до стягнення нотаріусом та відповідачем вимог. Оскаржуваний позивачкою виконавчий напис від №5274 від 18.09.2019р. вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій та вимог ЦК (ЦПК) України щодо строків позовної давності. Оскільки право вимоги ПАТ «Терра Банк» як основного та первісного кредитора минуло приблизно у березні 2014- березні 2015років. Також позивачкою зазначається, що строк позовної давності в частині пред`явлення до боржника вимог за договором від 04.03.2013 року щодо стягнення боргу сплив 24-26.12.2017року, договір відступлення прав вимоги укладений 21.02.2018 року, виконавчий напис вчинений 18.09.2019 року із стягненням заборгованості за неіснуючий в кредитному співвідношенні період 21.02.2018-12.09.2019, тощо. Похідним від вищевикладеного є пропущення строків позовної давності із вимогами до неї про стягнення боргу на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна". Відповідач як новий кредитор мав би право вимоги до позивачки щодо стягнення суми, за яку було викуплено борг із наданням нотаріусу документального підтвердження (платіжки) щодо такого. Що в свою чергу підтверджує незаконність дій приватного нотаріуса щодо вказівки у виконавчому написі №5274 від18.09.2019р. про суму боргу в розмірі 19991,50грн, за період з 21.02.2018р. по 12.09.2019р., без розрахунку такого згідно вимог чинного на той час законодавства: зазначення у виконавчому написі простроченої суми боргу 10747,05грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам 4,45грн. та строкової заборгованості за штрафами і пенями 9240,00грн. за неіснуючий в кредитних зобов`язаннях період 2018-2019років із спливом строків позовної давності є незаконним. В тому числі, коли стягувач ТОВ «Росвен Інвест Україна» не був кредитором взагалі та немав права нараховувати жодної заборгованості/трафних санкцій на свій розсуд. Останнє підтверджує обов`язок нотаріуса в такому випадку надати письмову відмову стягувачу-заявнику у вчиненні виконавчого напису як за спливом строку позовної давності, так і за спірністю сум боргу. Як вбачається із матеріалів справи та тих документів, які позивачкою отримані особисто в позасудовому порядку, жодного документального підтвердження (платіжного доручення, квитанції, тощо) заявником ні нотаріусу ні приватному виконавцю про сплату - викуп боргу у ПАТ «Терра Банк» у конкретному розмірі не надано. Як і фактичного розрахунку заборгованості, доказів обізнаності боржника про вищевказане, тощо. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. не на кредитному договорі, а на нотаріальному бланку звичайного зразка. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що її позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню: оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, вчинений невірно та відсутні докази безспірності заборгованості, сплив строк позовної давності, а тому не підлягає виконанню. Враховуючи наведене просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5274, вчинений приватним нотаріусом Броварського РНО Київської області Гамзатовою А.А. від 18.09.2019р. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 19991,50грн. Стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на її користь незаконно стягнені із заробітньої плати кошти в сумі 6300,47грн. Стягнути з ТОВ "Росвен Інвест Україна" та приватного нотаріуса Гамзатової А.А. на її користь понесені судові витрати в сумі 1948,80грн. в солідарному порядку. Позивач подала до суду заяву відповідно до якої просить про розгляд справи без її участі, просила суд позов задовольнити.\~ Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна в судове засідання\~ не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 04.03.2013 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №145780 відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у вигляді Овердрафту на умовах, визначених Публічною пропозицією та цим Кредитним договором. Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість Позичальника за кредитом у вигляді Овердрафту) встановлюється в розмірі 11000 гривень 00 коп. Строк (період) кредитування: з "04" березня 2013 р. по "04" березня 2014 р. (включно). Датою остаточного повернення всіх отриманих кредитних коштів в межах Ліміту овердрафту є "04" березня 2014 р. 21.02.2018 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір №4 про відступлення прав вимог відповідно до умов якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до витягу з Реєстру до Договору про відступлення прав вимоги №4 від 21.02.2018 року укладеного між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги за кредитним договором №145780 від 04.03.2013 року укладеного із [PERSON] 18.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №5274 відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є Боржником за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 рок укладеним з ПАТ "Терра Банк", правонаступником усіх прав обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА", заборгованість за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 року. Строк платежу за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.02.2018 року по 12.09.2019 року. Сума заборгованості складає 19 991,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 747 гривень 05 копійок; прострочена заборгованість за комісією становить 0 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредита становить 4 гривні 45 копійок; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість за комісією становить 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом станови 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9 240 гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону Украї «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, Товариство з обмеженою відповідальніст "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", в розмірі 500 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. 17.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження\~ №60327262 з виконання виконавчого напису №5274 виданого приватним нотаріусом БРНО Київської області Гамзатовою А.А. 18.09.2019 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість в розмірі 20 491,50 грн. 09.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною винесено постанову у ВП №60327262 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 1 000,00 грн. Призначення платежу: витрати виконавчого провадження згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 2 049,15 грн. Призначення платежу: основна винагорода приватного виконавця згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 254,43 грн. Призначення платежу: сума боргу згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Із платіжної інструкції від 27.12.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 2 996,89 грн. Призначення платежу: погашення боргу за виконавчим провадженням №60327262, боржником за яким є [PERSON] . Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.\~ Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 18.09.2019 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом пп.3.4 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису. Так, із виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. №5274 від 18.09.2019 року вбачається, що виконавчий напис виданий про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 року укладеним з ПАТ "Терра Банк", правонаступником усіх прав обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА", заборгованість за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 року. Стягнення платежу за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Заборгованість проводиться за період з 21.02.2018 року по 12.09.2019 року. Сума заборгованості складає 19 991,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 747 гривень 05 копійок; прострочена заборгованість за комісією становить 0 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредита становить 4 гривні 45 копійок; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість за комісією становить 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом станови 0 гривень 00 копійок; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 9 240 гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону Украї «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, Товариство з обмеженою відповідальніст "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", в розмірі 500 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності боргу за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013, видав виконавчий напис за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусом не з`ясовано, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено трирічний строк з дня виникнення у права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки виконавчий напис вчинено за невиконання зобов`язання за Кредитним договором 145780 від 04.03.2013, а стягнення заборгованості проводиться за період з 21.02.2018 року по 12.09.2019 року. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Так, із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 254,43 грн. Призначення платежу: сума боргу згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Із платіжної інструкції від 27.12.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 2 996,89 грн. Призначення платежу: погашення боргу за виконавчим провадженням №60327262, боржником за яким є [PERSON] . Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття відповідачем грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса, стосовно якого суд прийшов до висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно набутих коштів у розмірі 3251,32 грн. В той же час, із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 1 000,00 грн. Призначення платежу: витрати виконавчого провадження згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Із платіжної інструкції від 29.11.2024 року АТ «Ідея Банк» вбачається, що стягувачем [PERSON] стягнуто 2 049,15 грн. Призначення платежу: основна винагорода приватного виконавця згідно ВП №60327262 від 09.10.2024 року, боржником за яким є [PERSON] . Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно із ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до положень статті 42 цього Закону України витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.. Відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» правовим наслідком визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження. Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Згідно з вимогами статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно із ч.7 ст.27 цього Закону, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат виконавчого провадження №60327262 від 09.10.2024 року у розмірі 1000 гривень та основної винагороди приватного виконавця згідно виконавчого провадження №60327262 від 09.10.2024 року. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивачем у позовній заяві зазначено, що просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 132,00 грн. за поштові відправлення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження понесених судових витрат в розмірі 132,00 грн. надано копії інформаційних запитів, фіскальні чеки, та копії конвертів з яких вбачається, що позивачкою надсилалась поштова кореспонденція [PERSON] у м.Бровари. З зазначених доказів вбачається, що поштова кореспонденція [PERSON] \~ направлялась у зв`язку з розглядом даної справи. Відтак, відповідно до ст.141 ЦПК України\~ з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 816,80 грн., який складається із судового збору за звернення до суду із позовною заявою у розмірі 1211,20 грн., а також за звернення до суду із заявою про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. та витрат на поштову кореспонденцію у розмірі 132,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial