Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцятитрирічного віку, та стягнути 1/2 частку вартості оплати за навчання у сумі 9\~000,00 грн. У обґрунтування позовної заяви зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2011 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Донька сторін досягла повноліття [INFO] , проте продовжує перебувати на утриманні позивача, оскільки навчається на першому курсі у навчально-науковому інституті цивільного захисту Національного університету цивільного захисту України на заочній формі навчання. Позивач зазначає, що навчання дочки потребує значних матеріальних витрат, зокрема витрати на навчання у сумі 18\~000 грн. щорічно, а всього 72\~000 грн., витрати на канцелярське приладдя, харчування, придбання одягу, взуття, витрати на проїзд тощо. Позивач самостійно забезпечує утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання спільної доньки не надає, а тому позивач вимушена звернутися до суду з указаним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину вартості оплати за навчання доньки, сплачений позивачем за період 2024-2025 року, в сумі 9\~000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2025 року відкрито позовне провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначено до розгляду по суті на 17 березня 2025 року. 17 березня 2025 року судове засідання відкладено на 22 квітня 2025 року за клопотанням відповідача. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що вартість навчання є додатковими витратами на дитину. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме щодо стягнення з нього аліментів на період навчання дочки у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Щодо стягнення додаткових витрат, сплачених за навчання [PERSON] , у сумі 9\~000 грн. заперечив. У обґрунтування своєї позиції зазначив, що донька навчається на заочній формі навчання і працює та має свій особистий дохід. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №227. З довідки №24-17/129, виданої 03.02.2025 Національним університетом цивільного захисту України, вбачається, що [PERSON] навчається на першому курсі у навчально-науковому інституті цивільного захисту Національного університету цивільного захисту України, на заочній формі навчання, термін навчання 3 роки 10 місяців, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, термін закінчення навчання липень 2028 року. Як вбачається з договору про навчання у закладі вищої освіти №24-18/24.195 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 72\~000 грн. До позовної заяви додано копію квитанції про оплату навчання [PERSON] у сумі 18\~000 грн., де платником зазначена позивач [PERSON] . Згідно довідки №21-03/6657 від 08.02.2025, виданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 28.10.2016. Позивачем надано довідку №12 від 10.02.2025, видану ТОВ «Вовк груп», з якої вбачається, що дохід [PERSON] за період з січня 2024 року по грудень 2024 року складає 76\~878,95 грн. (з вирахуванням обов`язкових платежів). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Аналіз ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою, однак не досягнула віку двадцяти трьох років, продовжує навчання на першому курсі у навчально-науковому інституті цивільного захисту Національного університету цивільного захисту України, на заочній формі навчання, термін навчання 3 роки 10 місяців, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, термін закінчення навчання липень 2028 року. Остання проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка забезпечує її всім необхідним. Суд вважає, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, оскільки доказів про зворотнє не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки, яка досягла повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні відповідачем надано копію заяви про надання дозволу на працю [PERSON] , [INFO] , підписану [PERSON] та [PERSON] . З відповіді №1198153 від 14.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів вбачається, що [PERSON] за грудень 2024 року-січень 2025 року отримала заробітну плату у сумі 16\~000 грн. Зважаючи на те, що донька сторін є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, працює, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий розмір буде достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з урахуванням її працевлаштування. Крім того, саме у такому розмірі батько може надавати допомогу своїй повнолітній доньці. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат за навчання повнолітньої доньки, суд зазначає наступне. Участь батьків у додаткових витратах на дитину врегульовано статтею 185 Сімейного кодексу України, згідно з якою той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Так, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Також до подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 у справі №642/36/16-ц, в якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно вказаної норми до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 Сімейного кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі №512/4397/17. Також Верховний Суд у своїй постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 зауважив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, адже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами. Згідно зі статтею 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 Сімейного кодексу України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 478/2108/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, донька сторін [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, а тому зазначені правовідносини регулюються ст. 199 Сімейного кодексу України. Сімейний Кодекс України передбачає стягнення додаткових витрат виключно на неповнолітніх дітей. Можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку/сина чиним законодавством не передбачена. Крім того, в даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання. Отже, на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті витрат на навчання, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій частині. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов подано до суду 17.02.2025 згідно відмітки на поштовому конверті. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення [PERSON] навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання нею освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст. 199 Сімейного кодексу України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, проживання та придбання побутових речей, з урахуванням того, що повнолітня донька працевлаштована та отримує заробітну плату, навчається на заочній формі, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач як батько не звільнений від обов`язку утримувати повнолітню доньку протягом її навчання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову 17.02.2025 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. У решті позовних вимог відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial