Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

14.01.2025 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з листопада 2018 року до його смерті [INFO] . В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що заявник та її чоловік [PERSON] приблизно з 2010 року працюють у м. Києві, жили в орендованому житлі. На початку 2012 року чоловік заявника, який на той час працював у ТОВ «Фомальгаут Полімін» в м. Києві, розповів, що його співробітник [PERSON] не проти здати їм одну кімнату у своїй квартирі [ADDRESS] . Подружжя, як раз шукало квартиру, а тому погодилося. Переселились вони до [PERSON] на весні 2012 року. За проживання заявник сплачувала [PERSON] орендну плату. Так як [PERSON] жив разом з їх сім`єю в одній квартирі, заявник готовила на всіх і на [PERSON] в тому числі. З часом вони звикли один до доного, та фактично стали з [PERSON] як рідні. На початку 2018 року заявник з`ясувала, що у [PERSON] борги за комунальні послуги, які остання сплачувала за домовленістю з померлим. В подальшому [PERSON] , за його бажанням зподарував заявнику частину квартири [ADDRESS] . Після цього нічого не змінилося в їх житті, вона з чоловіком, донькою та [PERSON] продовжували проживати у вказаній вище квартирі як одна сім`я, як люди, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За час спіьного проживання сім`я робила ремонт на кухні, провели заміну вікон, встановили кондиціонер. 16.12.2023 року [PERSON] стало погано та заявник викликала щвидку, а зранку [INFO] їй зателефонував лікар та повідомив, що [PERSON] помер. Похованням займалась заявник з чоловіком. 02.02.2024 року заявник звернулась до нотаріуса з приводу можливості спадкування після смерті [PERSON] , так як будь-яких родичів у нього не було, проте в усному порядку заявнику роз`яснено, що так як остання не являється родичем [PERSON] , а останній не залишив будь-яких розпоряджень з приводу належного йому майна, заявнику необхідно звернутись до суду з заявою про встанолвення факту проживання однією сім`єю не менше як 5 років до смерті [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.01.2025 року у справі відкрито провадження та призначено судое засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Предстаник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлялвся належним чином. Вислухавши заявника її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як зазначено у пункті 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.2023 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом 13.11.2018 року, [PERSON] отримав у спадщину частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2018 року [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , отримав в спадщину частки квартири під номер [ADDRESS] . За життя [PERSON] подарував [PERSON] частину квартири під [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 22.11.2018 року посвідченого державним нотаріусом Дванадцтої Київсьої державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. за реєстровим № 3-868. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22112018 року №146414652, [PERSON] належить на праві спільної чатскової власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вважаючи себе спадкоємцем померлого [PERSON] , [PERSON] звернулась до Дванадцятої киїської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи №137/2024, заведеної після смерті [PERSON] державним нотаріусом 12 КДНК, з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулась 02.02.2024 року лише [PERSON] . Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади заявник [PERSON] зареєстрована з 12.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначаючи про те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно для отримання спадщини після померлого, заявник звернувся до суду з даної заявою. В обгрунтування заяви про встановлення факту [PERSON] посилається на те, що вона постійно разом зі своєю сім`єю (чоловіком та донькою) проживала разом з [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме в період з 2012 року по день його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] з 2018 року проживала однією сім`єю з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , був одиноким та рідних у нього не було. Протягом усього часу проживання [PERSON] та її чоловік, сплачували за комінальні послуги, сплачували борги [PERSON] , бо останній вживав алкоголь та не мав достатнього заробітку. [PERSON] з [PERSON] вела сумісне господарство, була пов`язана з ним спільним побутом, доглядала його, купувала продукти, готувала їжу, оплачувала комунальні послуги. Факт проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] з 2018 року та на час відкриття спадщини підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON] , йому відомо, що [PERSON] жила разом зі своїм чоловіком, донькою та [PERSON] в одній картирі на 6 поверсі, в них у всіх була нормальна дружня сім`я. Таким чином вбачається, що з 2018 року [PERSON] разом із [PERSON] проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, тобто складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України. З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] в період з листопада 2018 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника з [PERSON] за вказаною адресою на час відкриття спадщини залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, тоді як іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved