Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 24 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] самостійно виховує та здійснює догляд за дітьми - [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Даний позов обґрунтовано наступним. [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та матір дітей [PERSON] одружилися 14 листопада 2015 року, однак 11 серпня 2023 року розірвали шлюб. Діти проживають з позивачем та відвідують навчальні заклади. [PERSON] зарахований до ЗДО «Ромашка», [PERSON] є ученицею ліцею Вапнярського ліцею №1, закінчила 2-й клас. [PERSON] також відвідує Вапнярську ДМШ. Мати навчальні заклади не відвідує, питаннями виховання дітей займається батько. На прийом до лікарні діти приходять в супроводі батька. 19 грудня 2023 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області було визначено місце проживання дітей з батьком. Для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації необхідно надати рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини в зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду з позовом. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком та батько самостійно їх виховує, матеріально забезпечує, піклується про освіту та стан здоров`я дітей. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 28 листопада 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 листопада 2024 року підготовче засідання у справі відкладено на 17 грудня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 грудня 2024 року підготовче засідання у справі відкладено на 14 січня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 11 лютого 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 11 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 17 квітня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 квітня 2025 року. Доводи учасників справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Дунаєв І.Б. позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити за обставин викладених у позовній заяві та доданих документах. Займається дітьми батько та бабуся. Вказані обставини підтверджують додані до позову документи. Мати протягом останніх двох років проживає поза межами території України. За цей час вона лише один раз з`явилася в Україну на 10 днів і лише один раз намагалася поспілкуватися з дітьми. З будь-якими заявами з приводу дітей до жодного органу відповідачка не зверталася. Більше двох з половиною років діти проживають разом з батьком. Суд визначив місце проживання дітей з батьком. Доказами доданими до позову підтверджено, що навчанням та вихованням дітей займається батько. Мати та батько згідно положень Сімейного Кодексу України є особами, які мають виховувати дітей. З 24.02.2022 [PERSON] є особою призовного віку, він має довести в судовому засіданні, що він самостійно виховує дітей. Залишити дітей немає на кого, мати дітей залишила і тривалий час перебуває за кордоном. Встановлення факту самостійного виховання дітей позивачем це перш за все в інтересах двох малолітніх дітей. Представник позивача вказав, що іншої процедури для встановлення факту самостійного виховання дітей не визначено. Рішення в такій справі може бути підставою для отримання відстрочки. Відповідачем є [PERSON] , бо вона мати дітей. В подальшому дане рішення може бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки. Постановою КМУ № 560 передбачено, що підтвердження того, що особа самостійно виховує дитину є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Дід і баба беруть участь у вихованні дитини, що не спростовує факт самостійного виховання дітей батьком. Вказана справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства, жодних заперечень проти позову від ТЦК не надійшло. Оскільки відповідач заперечує проти позову, це свідчить про наявність спору. Жодних доказів, які спростовують позицію позивача стороною відповідача не надано. Щодо сплати аліментів то це обов`язок, який не впливає на дану справу, навіть позбавлена батьківських прав особи зобов`язана сплачувати аліменти. Позивач у справі самостійно виховує двох дітей. Представник відповідача, [PERSON] , адвокат Кугутюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач сплачує аліменти на дітей. Відповідач декілька років перебуває за кордоном. Батько дітей чинить перешкоди у спілкуванні матері з дітьми. В лютому мати приїжджала в України, однак старша донька при спробі спілкування сховалась від неї в туалеті. Відповідачка була змушена виїхати за кордон, щоб погасити борги, які виникли у сім`ї. Діти налаштовуються батьком таким чином, що ховаються від матері в туалеті, бо думають, що прийде мати і батька заберуть на війну і вб`ють. На дзвінки відповідачки не відповідають. Відповідачка побула 10 днів в Україні, з них чотири дні перебувала в лікарні в м.Київ. Позивач самостійно не виховує дітей, бо йому допомагають батьки. Позивач працює по змінному графіку. Позивач звернувся до суду з позовом не для захисту прав та інтересів дітей, а для отримання відстрочки. Представник відповідача вважає, що це адміністративний спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Орган опіки та піклування не і повній мірі дослідив всі обставини справи, не встановив всіх хто займається вихованням дитини в той час, коли батько перебуває на роботі. Щодо заборгованості по аліментах пояснив, що аліменти нараховані з дня звернення позивача до суду, таким чином відразу після винесення рішення у відповідачки була заборгованість по аліментах, яку вона погашає шляхом щомісячної сплати аліментів у більшому ніж це передбаченому рішенням суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, Вапнярської селищної ради як органу опіки та піклування, [PERSON] в судовому засіданні погодилась з позовними вимогами позивача. Пояснила, що вона відвідувала сім`ю та помешкання позивача. Був позивач і діти були в квартирі. Були всі ознаки, що діти проживають у квартирі. Коли почали говорити про мати діти заховались за ліжко. Батьки позивача допомагають у вихованні дітей. Коли батько на роботі у нічний час діти ідуть ночувати до бабки і діда. Школа знаходиться десь за 300 метрів від квартири. Відповідачка перебуває за кордоном. Під час перебування на території України до органу опіки та піклування відповідачка не зверталася. Діти казали, що мати їх покинула. Дідусь дітей в присутності дітей сказав, що вона інколи телефонує. У дітей є два законних представники мати і батько. Мати не бере участі у вихованні дітей. Батьківські обов`язки мають виконувати і батько і мати. [PERSON] тривалий час не проживає з дітьми, всі потреби забезпечує батько. Він їх забезпечує фінансово, так як відповідачка не одразу почала сплачувати аліменти. В вихованні батьку допомагають родичі. Представник третьої особи на стороні відповідача, [INFO] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату .час та місце розгляду справи. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника Вапнярської селищної ради як органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що підтверджуючим особу позивача документом є його паспорт-паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 20.06.2012 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім?я [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Як видно з копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2023 року у справі № 146/1718/22, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14 листопада 2015 року у виконавчому комітеті Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 9 - розірвано. Згідно довідки Вапнярсього ЗДО « Ромашка» від 30.05.2024 № 19, [PERSON] [INFO] відвідує заклад з 01.03.2023 по даний час. Батько [PERSON] приймає участь у вихованні дитини, спілкується з вихователем. Мати, [PERSON] до закладу не приходить та участі у вихованні дитини не приймає. Згідно Характеристики [PERSON] виданої Вапнярським ліцеєм №1 Вапнярської селищної ради № 194 від 31.05.2024, [PERSON] навчається в ліцеї №1. Питаннями виховання й розвитку дитини займається батько, допомагають дідусь та бабуся. Вони супроводжують дитину в школу і зі школи. Батько постійно відвідує батьківські збори, бере активну участь у життя класу та школи. Згідно довідки КЗ Вапнярська дитяча музична школа, вих № 21 від 31.05.2024, донька [PERSON] , [PERSON] навчається в КЗ Вапнярська дитяча музична школа з 01.09.2021 року по даний час. Батько [PERSON] постійно відвідує музичну школу, батьківські збори. Мати не приймає участі в вихованні дитини. Згідно довідки КНП « Вапнярський МЦПМСД, від 14.08.2023, [PERSON] дійсно виховує своїх дітей: [PERSON] 2016 року народження та [PERSON] 2018 року народження. На прийом до лікаря діти постійно приходять у супроводі батька. Відповідно характеристики [PERSON] від 17.04.2024, виданої МХП «Вінницька птахофабрика» останній працює підсобним робітником в цеху різки, філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» з 05 березня 2020 року. Протягом всієї роботи зарекомендував себе, як сумлінний працівник. У колективі працює злагоджено, сумлінно виконує поставлені обов`язки. Зауважень до роботи не має, шанобливо ставиться до колег. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Відповідно до довідки - характеристики № 166 від 14.08.2023, [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Компрометуючими матеріалами відносно [PERSON] виконавчий комітет Вапнярської селищної ради не володіє. Як видно з копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року у справі № 146/1184/23, визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає по [ADDRESS] . Згідно довідки Вапнярської селищної ради від 08.07.2024 № 1028, [PERSON] [INFO] не проживає в селищі Вапнярка з 21.03.2023. Відповідно до копії акта обстеження умов проживання кв. [ADDRESS] , житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з 3 кімнат. Умови проживання задовільні. В квартирі зроблено сучасний ремонт. Кімнати прибрані, наявна побутова техніка, запас продуктів в достатній кількості. Для дітей виділена окрема кімната, обладнана спальними місцями, шафою, робочим столом та стільцями. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям, іграшками, у дітей наявні мобільні телефони. Батько приділяє увагу вихованню дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 133 від 12.07.2024, вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про підтвердження факту самостійного виховання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] батьком. Згідно висновку органу опіки та піклування про підтвердження факту самостійного виховання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] батьком, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 133 від 12.07.2024, орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради, в інтересах дитини вважає за доцільне підтвердити факт самостійного виховання неповнолітніх дітей , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості наданого Тульчинським відділом ДВС у Тульчинському районі Вінницької області станом на 16.04.2025 року борг [PERSON] по аліментах на утримання [PERSON] та [PERSON] становить 8113 грн., як видно з розрахунку початок строку стягнення аліментів є січень 2023 року. З березня 2024 року відповідачем відбувається проплата по аліментах, за березень 2024 року 7000 грн, за квітень 2024 року 7000 грн, за травень 2024 року 8000 грн, за червень 2024 року 8000 грн, за липень 2024 року 9000 грн., за серпень 2024 року 8000 грн., за вересень 2024 року 0 грн., за жовтень 2024 року 9000 грн., за листопад 2024 року 10000 грн., за грудень 2024 року 5000 грн., за січень 2025 року 10000 грн., за лютий 2025 року 10000 грн, за березень 2025 року 7500 грн, за квітень 2025 року 4105 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка сплачує аліменти на утримання своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. У справі, яка розглядається, позивач просить установити факт самостійного виховання ним дітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини та для самих дітей. Так, доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. Отже, зазначені у позові обставини, не підтверджують факт самостійного одноосібного виховання позивачем їх спільних з відповідачем дітей, а проживання матері дитини окремо від дітей, не впливає на обсяг її прав і не звільняє її від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. Позивачем не надано суду належних доказів того, що мати не може виконувати батьківські обов`язки, чи вона позбавлена батьківських прав, чи визнана недієздатною. За наявними в матеріалах справи доказами, позивач не довів, що матір неповнолітнього в силу певних юридичних фактів не виконує чи умисно ухиляється від виконання прав та обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, позовна вимога, про встановлення факту самостійного виховання дітей, необґрунтована і не доведена. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З викладених мотивів суд дійшов висновку, що факт самостійного виховання дітей не підтверджується належними доказами, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає найкращим інтересам дітей, тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України

Outcome: dismissed