Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування шкоди. Позов мотивує тим, що 11.12.2022 на прибудинковій території за адресою: м.Львів, вул. Наукова, буд.55 на припаркований автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , впало дерево, внаслідок чого його автомобілю було завдано значних пошкоджень. На місце події позивач викликав поліцію та ЛКП «Південне». Того ж дня працівники ЛКП «Південне» демонтували дерево, яке впало на його автомобіль. По даному факту позивачем було скеровано заяву до Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області, де йому було роз`яснено, що з метою відшкодування завданих матеріальних збитків, необхідно звернутись до суду. Вважає, що обов`язок Франківської районної адмiнiстрації ЛМР, здiйснювати контроль за станом експлуатації і утриманням вуличних насаджень на територiї мiкрорайонів, кварталів і на прибудинкових територіях, а тому Франківська адміністрація ЛМР зобов`язана вiдшкодувати заподіяну позивачу шкоду. Розмір шкоди, завданої позивачу, складає 31717,34 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №158 від 21.12.2022, повідомлення про проведення експертизи 448,62 грн., вартість проведення експертизи 4000,00 грн., комісія банку 40,0 грн., виготовлення копій документів до позовної заяви 178,00 грн. Окрім того, зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10000,00 грн. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач виходить з тих міркувань, що після падіння дерева на його автомобіль, це спричинило моральний стрес, втратив можливість використовувати транспортний засіб у приватних цілях для забезпечення потреб своєї сім`ї, вимушений возити батьків до медичних закладів на лікування, а доньку на додаткові заняття та гуртки. Відсутність можливості використовувати транспортний засіб для потреб сім`ї значно ускладнило його життя та побут, що завдає йому чимало моральних страждань та незручностей у звичному режимі для його життя. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача Франківської районної адміністрації ЛМР до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив мотивує тим, що позов є безпідставним, оскільки жоден працівник районної адміністрації не притягувався до адміністративної відповідальності з приводу дорожньої-транспортної пригоди за участю автомобіля позивача. Управління будинком [ADDRESS] здійснюється Львівським комунальним підприємством «Південне», яке отримало Розпорядження Франківської районної адміністрації від 30.08.2022 N2304 «Про знесення дерев на території Франківського району». Згідно з актом обстеження зелених насаджень, які підлягають видаленню, проведеного на території Франківського району м. Львова №101 від 30.08.2022, за адресою: вул. Наукова, 55, було виявлено одне дерево «клен ясенелистий», стан якого було визначено, як незадовільний через прикореневу гниль. Комісія, що проводила обстеження, виявила ознаки аварійності щодо цього дерева, яке згодом. впало на автомобіль. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на ЛКП «Південне», лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Вважає, що вказаний позов є необґрунтований, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів, що транспортний засіб позивача не мав пошкоджень до 11.12.2022. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди зазначає, що така є необґрунтованою, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності не знайшов свого підтвердження, а позивачем не надано будь-яких доказів в розрізі положень ст.ст.76-81 ЦПК України обґрунтування викладеного в позові. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М. О. від 24.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. 02.06.2023 ухвалою, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, по справі залучено третю особу Львівську міську раду. 13.09.2023 ухвалою, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, по справі переведено третю особу Львівську міську раду на співвідповідача. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2023 в якості співвідповідачів залучено Управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради та Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» департаменту містобудування Львівської міської ради. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 12.11.2024 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №289/Р від 12.11.2024, та рішення зборів суддів №9 від 01.11.2024 вказану цивільну справу передано судді Марків Ю.С. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. від 25.11.2024 прийнято до провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.04.2025 клопотання представника позивача - адвоката Цибулі І.Й. задоволено; позов [PERSON] до Львівського комунального підприємства «Південне», Львівської міської ради, Управління екології та природних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» департаменту містобудування Львівської міської ради в частині відшкодування шкоди залишено без розгляду. Провадження у справі за позовом [PERSON] до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування шкоди продовжено в загальному порядку. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила такий задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що внаслідок дій відповідача позивачу були спричинені негативні наслідки, заподіяна матеріальна та моральна шкода. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «ВАЗ-21099 1,6i 4dr 5 MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 11.09.2007. Як вбачається з відповіді Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області від 02.01.2022 № 1/40/01/06/23, з метою відшкодування завданих матеріальних збитків, позивачу рекомендовано звернутись до суду. Матеріали перевірки по вказаному вище факту знаходяться у ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Як зазначено у листі, наданому Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради № 35-вих.-29271 від 10.03.2023, земельна ділянка, зокрема прибудинкова локація житлового будинок [ADDRESS] знаходиться в управлінні ЛКП «Південне». Відповідно до листа ЛКП «Південне» від 10.02.2023 №15, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком». Договори передбачають обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території та затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 190 від 27.07.2018. Щодо прибудинкової території у вищевказаному переліку у відповідності до п.9 та п.11 вказано: прибирання прибудинкової території, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами. Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР від 30.08.2022 № 304 «Про знесення дерев на території Франківського району м.Львова», п.2. - "дозволити знесення дерев відповідно до актів обстеження від 30.08.2022 №№101, 102, 103, 104, 105". Підпункт 2.1 ЛКП «Південне» на вул. І.Пулюя, 1, 3, 3-а, 5, 8, 11, 18, 19, 21,22, 29, вул. Кульпарківській, 145, 143, 141, 125, вул. Науковій, 27, 37, 55, 57. 3. Контроль за виконанням розпорядження покласти на заступника голови районної адміністрації з питань житлово-комунального господарства. Актом №101 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню на території Франківського району м.Львова від 30.08.2022, встановлено зелені насадження, що підлягають видаленню, вул.Наукова, буд.55, клен ясенелистий, висота 10 м., діаметр стовбура 34 см., 1 шт., стан незадовільний, прикоренева гниль, підлягає зрізуванню 1 шт. Відповідно до висновку №158 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2022, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «ВАЗ-21099 1,6i 4dr 5 MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] від виявлених при обстеженні 16.12.2022 його пошкоджень внаслідок пошкодження від падіння дерева 11.12.2022, становить: 31717,34 грн.(тридцять одну тисячу сімсот сімнадцять гривень 34 коп.). Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України від 06.09.2005 № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. За приписами п п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій. Статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Частиною 4 статті 28 вказаного Закону унормовано, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Положеннями ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Такі Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.07.2006 за № 880/12754 (далі Правила). Пунктом 6.2 Правил встановлений обов`язок балансоутримувачів проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, брати участь у роботі комісії з обстеження земельних насаджень з метою їх знесення, тощо. У відповідності з пунктом 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є, зокрема, на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів. Метою діяльності балансоутримувача є утримання в належному стані зелених насаджень вздовж бульварів, вулиць, вчинення необхідних дій не лише задля забезпечення охорони зелених насаджень, але і задля забезпечення безпеки осіб під час користування об`єктами благоустрою населеного пункту, а тому саме балансоутримувач як особа, відповідальна за здійснення утримання зелених насаджень в належному стані, зобов`язаний вчиняти весь обсяг необхідних заходів для забезпечення, в тому числі, й безпеки дорожнього руху. В свою чергу, згідно із ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає в тому числі міську раду та виконавчі органи міської ради. Виконавчі органи рад органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до п.п.7 п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо. Розділом 5 Положення «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою міської ради від 14.07.2016 № 777, визначено, що до повноважень районних адміністрацій у галузі житлово-комунального господарства належить забезпечення благоустрою району та залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення (п 5.2.1.);підготовка розпоряджень щодо видалення аварійних, сухостійних та фаутних дерев; у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян або юридичних осіб (п.5.2.13). Відповідно до Порядку контролю за охороною зелених насаджень у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому від 14.03.2014 № 195, районні адміністрації здійснюють технологічний контроль за станом експлуатації і утримання зелених насаджень на території мікрорайонів, кварталів і на прибудинкових територіях. У п. 2.2.2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від14.03.2014 №195 «Про контроль за охороною зелених насаджень у м. Львові» (із змінами та доповненнями), передбачено, що за рішенням районних адміністрацій здійснюється видалення зелених насаджень у м. Львові, а саме: знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш, як 5см. (п. 2.1.2 Порядку). Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суд виходить з того, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташоване на землях комунальної власності, а отже, його власником є територіальна громада міста. При цьому, незважаючи на те, що у матеріалах справи відсутня інформація про перебування дерева на будь-чиєму балансі, відповідно до вимог ч.5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організація роботи з цього питання проводиться органами місцевого самоврядування, саме тому ФРА ЛМР є належним відповідачем у справі, так як на неї покладено контроль за станом експлуатації і утриманням вуличних насаджень на території мікрорайонів, кварталів і на прибудинкових територіях міста, відповідно до рішення Львівської міської ради від 14.03.2014 № 195 «Про контроль за охороною зелених насаджень у м. Львові». Згідно ч.1 ст.76, ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.5,6 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Разом з тим, жодних доказів на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля відповідачем не надано, клопотань про призначення у справі судової експертизи для спростування наданих позивачем доказів щодо вартості відновлювального ремонту не заявлено, а тому суд бере до уваги наданий позивачем Висновок №158 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2022. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 31717,34 грн. 34 коп. майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, підлягають задоволенню в повному обсязі і такі заявлені до належного відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. При оцінці обґрунтованості вимог позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із того, що негативні наслідки, завдані позивачу [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок падіння дерева, призвели до порушення звичного укладу життя позивача, такий протягом тривалого часу перебував без засобу для пересування, останній зазнав фізичного болю та страждань. Викладені вище обставини безумовно потягнули за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного способу життя такого, останній змушений пересуватись без автомобіля, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, у фізичному та психологічному болі та стражданнях, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача [PERSON] , як власника транспортного засобу, який зазнав пошкоджень, до відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача грошова сума в розмірі 4000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумним та співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу. Суд також врахував правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Окрім того, з відповідача на користь позивача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 919,22 грн. сплаченого судового збору, оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на проведення експертизи, виготовлення копій документів. Оскільки позивачем понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією №83 від 14.12.2022 вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати, пов`язані з повідомленням про проведення експертизи в сумі 448,62 грн. не підлягають до задоволення, так як вони входять до витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, сплачених позивачем відповідно до квитанції №83 від 14.12.2022. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат з виготовлення копій документів у розмірі 178,00 грн. суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення таких витрат слід відмовити, оскільки надана позивачем копія товарного чеку від 26.12.2022 не містить відомостей, що копії виготовлялись саме у зв`язку з розглядом даної справи. Зі змісту наданого товарного чеку вбачається лише, що оплачено 178,00 грн., відомостей про платника даний товарний чек не містить.

Outcome: approved