Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

10.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №149937 від 04.09.2020. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 04.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №149937 про надання фінансового кредиту, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер його мобільного телефону. ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало умови договору і перерахувало відповідачу фінансовий кредит на картковий рахунок в сумі 4000 грн 00 коп, на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого Товариство передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Всупереч умовам вищевказаного кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання в частині виконання договірних відносин. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 149937 від 04.09.2020 в розмірі 18200 грн 00 коп, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 4000 грн 00 коп, заборгованості за процентами 14200 грн 00 коп. Ухвалою судді від 14.03.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім того надав відповідь на відзив у котрому просить задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути судові витрати, також надав заяву про компенсацію судових витрат, понесених на професійну правову допомогу. Представник відповідача, Лешковят Т.Є. в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позові відмовити повністю посилаючись на те, що строк давності, який дає право звернутися позивачу до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №149937 від 04.09.2020 сплинув починаючи з 26.09.2023. Вказала, що позивач не просить про поновлення строку позовної давності, не вказує поважної причини щодо такого пропущення строку та не надав доказів, які б свідчили про поновлення строку давності. Крім того, строк кредиту був встановлений на 22 дні, тобто до 25.09.2020, а тому нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту. Також надала заперечення на відповідь на відзив у котрих просила відповідь на відзив залишити без задоволення, та надала клопотання у котрому просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги до 2000 грн 00 коп. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №149937 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора KL7650, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання за цим Договором у повному обсязі. ТОВ «ЗАЙМЕР» надало Відповідачу грошові кошти на таких умовах: - сума виданого кредиту: 4000 грн 00 коп; - дата надання кредиту: 04.09.2020; - строк кредиту: 22 днів; - валюта кредиту: UAН; - стандартна процентна ставка: 2% в день або 730% річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025, відповідно до якої 04.09.2020 на картковий рахунок № [NUMBER] відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 4000 грн 00 коп за реквізитами платіжної картки, що є доказом видачі кредитних коштів (а.с.26). 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.17 -20) Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.9) . Згідно виписки з особового рахунку, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №149937 від 09.04.2020 становить 18200 грн 00 коп, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4000 грн 00 коп та простроченої заборгованості за процентами 14200 грн 00 коп (а.с.8). Частиною 2 статті 11\~Цивільного кодексу\~України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627\~ЦК України визначає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч.1 ст.8\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.\~6\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, суд приходить до висновку, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно із п.5 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.3,4,7,12 ст.11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.1 ст.12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Представник відповідача в своєму відзиві вказує, що строк кредиту був встановлений на 22 дні, тобто до 25.09.2020, а тому нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту. Дане твердження заслуговує на увагу виходячи з наступного. Згідно із п.п. 1.1, 1.2 договору ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в сумі 4000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 22 днів, тобто до 25.09.2020. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «ЗАЙМЕР» 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки- фіксована. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за договором кредиту №149937 від 04.09.2020 позивачем надано суду розрахунок заборгованості станом на 17.02.2022 за період з 04.09.2020 по 25.03.2021 в розмірі 18200 грн 00 коп, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 4000 грн 00 коп, заборгованості за процентами 14200 грн 00 коп. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц. Згідно приписів ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, за умовами кредитного договору №149937 від 09.04.2020, сторони узгодили, що строк дії договору становить 22 дні, тобто з 04.09.2020 по 25.09.2020. Стандартна відсоткова ставка 2.00 % за кожен день або 730% річних. Тобто, після спливу строку надання позики, а саме з 26.09.2020, припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором №149937 від 09.04.2020 з відповідача на користь позивача за період 04.09.2020 по 25.09.2020 (за 22 дні до 25.09.2020) в розмірі 5760 грн 00 коп, з яких: сума позики 4000 грн 00 коп; відсотки нараховані в межах строку кредитування 1760 грн 00 коп. Представник відповідача, [PERSON] у своєму відзиві вказує, що відповідно до вимог ст.257\~ЦК України строк давності, який дає право звернутися позивачу до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №149937 від 04.09.2020 сплинув 26.09.2023. Однак дане твердження не заслуговує на увагу виходячи з наступного. Відповідно до ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст.257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 30\~березня 2020\~року №540-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно із п.18 Розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, який набрав чинність 17 березня 2022 року розділ\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Цивільного кодексу\~України доповнено пунктом п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні\~положення» ЦК\~України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 10500 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу на те, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми. Беручи до уваги складність справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, який є завищеним, обсяг наданих адвокатом послуг, та те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 4000 грн 00 коп. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, слід покласти на відповідача.

Outcome: partial