Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах та від імені якої діє представник адвокат Пеліх Євгенія Ігорівна, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви, яка 12.03.2025 та 14.03.2025 була уточнена, зазначила, що [PERSON] була знайома з [PERSON] більше 23 років. З кінця 2019 року між ними виникли романтичні та інтимні стосунки, при цьому [PERSON] ще офіційно перебував у шлюбі з іншою жінкою. У вересні 2020 року, [PERSON] та [PERSON] разом поїхали на підробітки до Республіки Польща, де постійно проживали разом по грудень 2020 року, вели спільний побут та бюджет. Також саме в цей період пара молодих людей зачали спільну дитину. По поверненні додому заявниця проживала у себе в квартирі, за адресою: [ADDRESS] , а померлий [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідно вони були сусідами та проживали в одному будинку, через 2 поверхи. В липні 2021 померлий [PERSON] розірвав шлюб зі своєю дружиною. Після цього, заявниця фактично стала жити на 2 квартири, в її квартирі проживала дитина від першого шлюбу з матір`ю, а сама заявниця зі [PERSON] ночували у нього в квартирі. [INFO] у заявниці та [PERSON] , народилась спільна дитина, донька [PERSON] . У зв`язку із тим, що батьки дитини на момент її народження не перебували в офіційному шлюбі, мати зареєструвала дитину в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за прізвищем і громадянством матері, у графі «батько» ім`я та по батькові вказали зі слів матері. На момент народження та реєстрації спільної дитини [PERSON] перебував на роботі в Республіці Польща, з серпня по жовтень 2021 року, що унеможливлювало зареєструвати дитину за заявою батька чи спільною заявою батьків в порядку ст. 126 СК України. Стосунки [PERSON] та Штундера з травня 2022 року припинились, але [PERSON] не припиняв спілкування з дитиною та її матеріальне утримання. Стосунки вдалося зберегти такими, що б мати змогу проводити час разом із спільною дитиною, та обговорювати і вирішувати її потреби. В лютому 2024 року [PERSON] потрапив до лав Збройних сил України. До від`їзду на службу, останній весь час піклувався про дитину, гуляв з нею на вулиці, рідше приходив додому, у зв`язку із напруженими стосунками з бабусею дитини. Але повністю виконував всі обов`язки батька та закривав необхідні потреби дитини, дарував подарунки. Після від`їзду на службу фактично бачитись батько з дитиною не могли, але [PERSON] забезпечував матеріальні потреби дитини та продовжував спілкування. 07 серпня 2024 року заявниця дізналась від своєї матері, що [PERSON] помер [INFO] . Дана інформація також підтвердилась в соціальний мережі Фейсбук на сторінці міста. З часом [PERSON] дізналась, що її дитина має право отримати допомогу по втраті годувальника та звернулась в відділ пенсійного фонду міста Нетішин, але вони на усній консультації зазначили, що документів у неї не достатньо, відсутні документи про смерть, до того ж відсутнє підтвердження, що померлий є батьком дитини. В подальшому заявниця здійснила ряд дій з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та допомоги дитині по втраті годувальника, проте рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області № 222430004326 від 17.10.2024 їй було відмовлено в призначенні дитині пенсії по втраті годувальника на підставі того, що у заявниці відсутній РНОКПП померлого, і не є можливим визначити стаж годувальника, а запис в свідоцтві про народження дитини, в графі батько зазначений [PERSON] , у відомостях про смерть зазначений [PERSON] . Дане питання можливо врегулювати лише в судовому порядку, визначивши юридичний факт батьківства [PERSON] до [PERSON] . Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 21.01.2025 за клопотанням представника заявника Витребувати з Державного науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України (01024,\~м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) наступну інформацію: чи відбиралися біологічні зразки громадянина [PERSON] , [INFO] - [INFO] смерті, перед/в період/після проходження військової служби; чи містить Електронний реєстр геномної інформації людини дані про біологічні зразки [PERSON] , [INFO] - [INFO] смерті; інформацію про місце зберігання біологічних зразків померлої особи [PERSON] , [INFO] - [INFO] смерті. Ухвалою суду від 12.03.2025 залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованих осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] у судовому засідання свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заявника [PERSON] адвокат Пеліх Є. І. у судовому засіданні обставини, які викладені у заяві, підтвердила, вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні 08.04.2025 представник заявника Пеліх Є. І. була присутня, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а також вказала, що всі докази на підтвердження обставин справи зібрані та надані суду. Після перерви в судовому засіданні 08.04.2025 від представника заявника адвоката Пеліх Є. І. надійшла заява, в якій вона просила завершити розгляд справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області А. Пентек до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання просила суд справу розглянути у відсутності представника заінтересованої особи, з урахуванням письмових пояснень. Від представника заінтересованої особи Нетішинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шетепівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Крузер до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, у заяві також зазначено, що запереч письмові пояснення, в яких остання просила суд справу розглянути у відсутності представника заперечення відсутні. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судові засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, при цьому неодноразово надавали суду заяви про відкладення розгляду справи, проте після відкладення судом розгляду справи, заінтересовані особи до суду не з`являлися, письмових пояснень по справі не надали. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судові засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, при цьому надали суду заяви про відкладення розгляду справи, проте після відкладення судом розгляду справи, заінтересовані особи до суду не з`являлися, письмових пояснень по справі не надали. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю заявниці [PERSON] , суду пояснила, що померлий [PERSON] був співмешканцем її доньки [PERSON] у період з 2019 року по травень 2022 року. Донька перебувала з померлим в добрих стосунках. [PERSON] знав про дитину [PERSON] та визнав її своєю дитиною. Після того, як стосунки [PERSON] та [PERSON] закінчилися, останній продовжував спілкуватися з дитиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що померлий [PERSON] та [PERSON] спочатку зустрічалися, а потім проживали разом. Під час спільного проживання у них народилася дитина [PERSON] , яку [PERSON] визнавав своєю донькою, а після розриву стосунків батьків продовжував цікавитися донькою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці та подругою її матері, суду пояснила, що вона знала [PERSON] , який теж був її сусідом. [PERSON] зустрічався із [PERSON] , потім у них народилася спільна донька. [PERSON] визнавав [PERSON] своєю донькою і піклувався про неї. Датою прийняття рішення у даній справі є 16.04.2025, тобто дата складання повного тексту рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. При цьому суд виходить з наступного. Суд, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] має неповнолітню дитину дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 44). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00046450940 від 12.08.2024 у відомостях про батька [PERSON] , яка народилася [INFO] , зазначено [PERSON] (а.с. 42). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , який народився [INFO] , помер [INFO] у віці 49 років у с. Стариця Чугуївського району Харківської області (а.с. 45) Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії № 222430004326 від 17.10.2024 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки не долучено індивідуальний податковий номер годувальника та трудову книжку ( не можливо визначити наявність трудового стажу). Окрім того, у свідоцтві про народження дитини батько зазначений [PERSON] , у відомостях про смерть зазначений [PERSON] (а.с. 43). До матеріалів справи долучено роздруківку листування [PERSON] з покійним [PERSON] , з якої вбачається, що між заявницею та померлим [PERSON] були стосунки, як подружжя або пари, а чоловік називає дитину, яка зображена на фотокартках, що розміщені в листуванні, своєю донькою (а.с. 18-30). Також суду надані фотографії, на яких зображені [PERSON] з покійним [PERSON] . Зі змісту досліджених фотографій вбачається, що між чоловіком та жінкою склалися стосунки, які характерні для пари або подружжя. Фотографії датовані 2020, 2021, 2022 роками. На фото, які датовані 17.06.2021 та 22.06.2021, та на яких зображені [PERSON] з покійним [PERSON] , заявниця вагітна. А на фотографіях, які датовані 29.11.2021, 01.12.2021, 02.03.2022 [PERSON] зображений з новонародженою дитиною (а.с. 33-41). Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що на роздруківці листування (а.с. 18-30) та на фотографіях (а.с. 33-41) зображені [PERSON] з покійним [PERSON] та їх малолітня дитина [PERSON] . З листа-відповіді Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за №19/36-10758-2025 від 28.02.2025, який надійшов на виконання ухвали суду від 21.01.2025, вбачається, що ДНК-профіль військовослужбовця [PERSON] до Електронного реєстру геномної інформації людини не надходив та на обліку не перебуває (а.с. 134). Відповідно до\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч.ч. 1 , 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України, передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Також за ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Тобто передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Зі змісту вказаних норм випливає, що факт батьківства може бути встановлений в судовому порядку навіть після смерті батька, якщо відомості про нього внесені за заявою матері. Встановлення факту батьківства відповідає інтересам дітей та сприяє реалізації та захисту їх прав. Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує\~висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved