Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , вказавши, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із відповідачем. З [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей стягнуті аліменти, які позивач сплачує, заборгованості не має. Водночас [PERSON] створюються перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дітьми, вона налаштовує дітей проти батька, не надає можливості з ними спілкуватись. По суті вимог позивач просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні із дітьми [PERSON] та [PERSON] , зобов`язавши [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із дітьми; встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей шляхом встановлення систематичних побачень щотижня протягом доби із можливістю ночівлі з урахуванням графіку несення позивачем військової служби, з правом відвідування громадських місць, в тому числі парків, дитячих майданчиків, закладів харчування, дитячих розважальних закладів, торгівельних центрів, театрів, кінотеатрів на території м. Запоріжжя без присутності матері дітей. Ухвалою суду від 01.02.2024 року позовну заяву залишено без руху. 06.02.2024 року представником позивача усунуто недоліки. Ухвалою суду від 21.02.2024 року провадження у справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 08.04.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказував, що позивач після припинення стосунків із [PERSON] з дітьми спілкувався рідко, натомість як відповідач не створювала перешкод в участі у вихованні дітей. По суті заперечень відповідач позов визнала частково, просила встановити спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей шляхом визначення часу спілкування тричі на тиждень засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, а також зустрічей позивача з дітьми у суботу та неділю 2 рази на місяць в присутності матері з відвідуванням громадських місць. Ухвалою суду від 03.05.2024 року закрите підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач на позові наполягав, вказуючи, що після розірвання шлюбу із [PERSON] спільні діти сторін залишились проживати із матір`ю. При цьому протягом чотирьох місяців [PERSON] не показувала [PERSON] дітей, коли він приходив, двері не відчиняла, на дзвінки та повідомлення не відповідала. Потім вона надавала можливість бачитись із дітьми, але періодичність таких відвідувань визначала на свій розсуд. [PERSON] за рішенням суду стягнула аліменти на утримання дітей, заборгованості по аліментам у позивача немає. Оскільки позивач є військовослужбовцем, тож не має змоги визначитись з точним днем свого перебування у м. Запоріжжя, а в ті моменти, коли він перебував у відпустці або у інших справах у місті [PERSON] не надавала можливості бачитись із дітьми. Наразі позивач проживає в орендованій двокімнатній квартирі разом із своєю подругою та донькою подруги віком 15 років, в квартирі наявні спальні місця для дітей. В судових засіданнях 29.01.2025 року та 14.04.2025 року позивач участі не брав. Представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала, що [PERSON] як батько дітей має рівне із матір`ю право брати участь у їх вихованні, тож наявні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти спілкування [PERSON] із дітьми, натомість діти ще малі, тому не можуть залишатись із батьком самі, адже у них немає міцного зв`язку, а перебування без неї є травматичним. Крім того, відповідач заперечувала проти залишення дітей на ніч із позивачем, вказуючи, що він мешкає разом із подругою та її донькою-підлітком у двокімнатній квартирі, які там створені умови для перебування дітей невідомо. Відповідач вказала, що вона є наразі військовослужбовцем, працює з понеділка по п`ятницю, а у суботу та неділю вихідні. Діти наразі тричі на тиждень відвідують приватний дитячий заклад, а в інший час за ними доглядає няня. Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що [PERSON] не має заперечень проти спілкування батька із дітьми, фактично вона заперечує лише проти залишення їх з позивачем на ніч. Після отримання відомостей про те, що [PERSON] самовільно залишив військову службу, представник відповідача вказав, що відповідач заперечує проти задоволення позову, адже наразі невідомо, жде перебуває позивач та в яких умовах проживає. Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судовому засіданні пояснила, що представники органу опіки спілкувались із сторонами, обстежували умови проживання позивача та відповідача. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 31.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. 17.08.2020 року народились [PERSON] та [PERSON] , батьками яких є позивач та відповідач. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.10.2021 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.07.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі частки всіх видів доходу до досягнення дітьми трирічного віку. Судовим наказом, виданим Оріхівським районним судом Запорізької області від 08.06.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, починаючи з 26.05.2021 року до досягнення дітьми повноліття. З довідок командира військової частини [NUMBER] від 20.11.2023 року та від 13.12.2023 року вбачається, що [PERSON] проходив службу у ВЧ [NUMBER] НГУ, у 2023 році він неодноразово залучався до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, з його грошового утримання стягуються аліменти. З довідки державного виконавця вбачається, що станом на грудень 2023 року заборгованості по аліментам [PERSON] не мав. Водночас згідно довідки т.в.о. командира ВЧ [NUMBER] від 18.03.2025 року [PERSON] не знаходиться у військовій частині у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби, дезертирством. З переписки сторін вбачається, що позивач неодноразово висловлював бажання побачити дітей та поспілкуватись із ними, намагався узгоджувати час, цікавився їх життям, натомість відповідач на запитання або не відповідала, або вказувала, що включить позивача до «чорного списку», пропозиції узгодити дати та час побачення [PERSON] з дітьми переважно ігнорувала, зневажливо та образливо висловлюючись на адресу родичів та подруги позивача. Згідно із висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 17.04.2024 року комісія вважала за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні дітей: три дні на місяць тривалістю не менше трьох годин в день, а також в будь-який інший день за домовленістю між батьками, без ночівлі та відвідування місця проживання батька, в присутності матері або особи, яка доглядає за дітьми. За висновком судового експерта Куратченко І.Є. від 03.07.2024 року перебування дітей без матері може призвести до поведінкових проблем, проблем зі сном, психосоматичних симптомів, емоційної нестабільності. Враховуючи вік дітей, найкращій спосіб побачення із дітьми в присутності матері або особи, яка за ними доглядає під час робочої зайнятості матері. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 153 СК України гарантує право мати, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як вказує ст. 155 ч. 1, 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 ч. 2, 3 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремою, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини та забезпечення вільного та безперешкодного спілкування батьків з дитиною. Звертаючись із позовом, позивач вказував, що після припинення стосунків із [PERSON] остання почала створювати перешкоди у спілкуванні позивача із дітьми та участі у їх вихованні. З такими доводами позивача суд погоджується, адже вони підтверджені перепискою між позивачем та відповідачем, з якої вбачається, що [PERSON] неодноразово просив надати можливість зустрітись із дітьми або побачити їх, цікавився їх станом, просив направити їх фотографії, натомість як [PERSON] такі прохання в більшості випадків ігнорувала, відповіді на питання не надавала, зневажливо та образливо висловлюючись на адресу матері позивача, його подруги та її дитини, вказувала про можливість внесення номеру [PERSON] до «чорного списку». Така поведінка відповідача безумовно вказує на створення перешкод у спілкуванні батька із дітьми, а також і про напружені та ворожі стосунки між сторонами. Право батька на вільне спілкуванні із дітьми та участь у їх вихованні є безумовним та підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи порядок участі [PERSON] у вихованні дітей, суд враховує, що [PERSON] на момент вирішення справи судом є військовослужбовцем, але вважається таким, що самовільно залишив військову службу, водночас це його батьківських прав на спілкуванні з дітьми не обмежує. Отже, враховуючи вік дітей (на момент розгляду справи судом обом виповнилось 4 роки 8 місяців), який вказує на те, що вони здатні до перебування без матері, враховуючи також і те, що на періоди часу, коли [PERSON] перебуває на роботі, діти відвідують дитячий сад або перебувають із нянею, що само по собі вказує на можливість їх тимчасового перебування без матері, суд вважає можливим визначити [PERSON] час для спілкування з дітьми в один з вихідних днів без участі [PERSON] . Визначаючи можливість побачень позивача із дітьми за відсутності матері, суд виходить з того, що між сторонами існують напружені недоброзичливі стосунки, що може негативно вплинути на дітей. Висновок експерта щодо можливих наслідків перебування дітей без матері суд до уваги не бере, адже проведене дослідження є одностороннім та неповним, адже експертом дослідження проводилось виключно виходячи з інформації та позиції, представленої [PERSON] , без спілкування із [PERSON] , та без оцінки ступеню зв`язку батька із дітьми, наявності психологічного зв`язку між ними та спільної прив`язаності. При цьому суд також вважає за доцільне надати право під час побачень позивача з дітьми відвідувати культурні та розважальні заклади, що, на переконання суду, сприятиме нормальному та всебічному розвитку [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, обставин життя батьків, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Крім того, з відповідача також належить стягнути на користь позивача судовий збір. Враховуючи, що судом позовні вимоги визнані обґрунтованими, а змінюється лише дні та часи побачення позивача із дітьми, тож судовий збір слід стягнути в повному обсягу, адже позовні вимоги фактично підлягають задоволенню. Питання стягнення витрат на правову допомогу може бути вирішено судом в порядку ст. 270 ЦК України після надання відповідного розрахунку вартості послуг з урахуванням фактично понесених позивачем витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial