Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

В березні\~2025\~року до\~Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області звернувся\~ [PERSON] із\~заявою про\~встановлення факту,\~в якій\~просив встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , за його життя, правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] посвідченого у Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі та зареєстрованого в реєстрі за №1238. Представник заявника [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надав заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення заяви. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко Ольга Петрівна в судове засідання не з`явилася, надала до суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що 07 червня 1985 року між [PERSON] та радгоспом «Зоря» Дніпропетровського району в особі представника [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Однак у зазначеному договорі було помилково вказано прізвище спадкодавця Плитченко, у той час як вірним є Плітченко. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . 04 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кайко О.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 04 лютого 2020 року з заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] зверталися [PERSON] та [PERSON] . 04 лютого 2020 року до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та відмовою від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звертався [PERSON] . Зі змісту довідки виконавчого комітету Чумаківської сільської ради №229 та №230 від 03 лютого 2020 року встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] . Була зареєстрована з ним по день його смерті і на теперішній час дружина [PERSON] . Зі змісту заповіту від 21 листопада 2019 року встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому земельну ділянку площею 2,770 гектарів кадастровий номер №1221488000-03-001-0201 заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа №65454594 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 26 серпня 2020 року [PERSON] , [INFO] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,770 гектарів кадастровий номер №1221488000-03-001-0201. 05 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер 1221488000:05:001:0060 та житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Слобожанської селищної ради від 26 серпня 2020 року №1081 встановлено, що згідно даних архіву КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року, архівна справа №80 за адресою [ADDRESS] , виготовлена 30 червня 1992 року на замовлення « [PERSON] (рос.)». 05 жовтня 2022 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер 1221488000:05:001:0060. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. від 05 жовтня 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з огляду на наявність у поданих документах розбіжностей у прізвищі спадкодавця -( [PERSON] ) та у договорі купівлі-продажу -( [PERSON] ). Той факт, що дійсне прізвища [PERSON] саме « [PERSON] » підтверджується наступними документами. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] та картки платника податків встановлено, що прізвище ім`я та по-батькові спадкодавця [PERSON] . Також згідно даних посвідчення серії [NUMBER] виданого 20 листопада 2003 року прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». Як зазначає заявник, вищевказана розбіжність у написанні прізвища спадкодавця мала місце та була зумовлена проблемами написання прізвища при його перекладі з російською на українську мову. Таким чином, в договорі купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] посвідченого у Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі та зареєстрованого в реєстрі за №1238 та паспорті громадянина України наявні розбіжності в написанні прізвища, а саме в договорі купівлі-продажу зазначено прізвища « [PERSON] », при цьому в паспорті громадянина України зазначено « [PERSON] ». Внаслідок помилки, виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом. Оскільки зазначені обставини унеможливлюють отримання заявником свідоцтва на право на спадщину він був змушений звернутися до суду для встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , за його життя, правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] посвідченого у Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі та зареєстрованого в реєстрі за №1238. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п. п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Згідно вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно змісту статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] договору купівлі-продажу від 07 червня 1985 року житлового будинку [ADDRESS] посвідченого у Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі та зареєстрованого в реєстрі за №1238. На підставі викладеного,

Outcome: approved