Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не займається його вихованням, духовним та фізичним розвитком, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22.10.2020 року позовну заяву органу опіки та піклування Краматорської міської ради про відібрання [PERSON] задоволено, стягнуто на його користь з [PERSON] аліменти. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 27.07.2022 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] . Наразі відповідач ухиляється від сплати аліментів та взагалі не цікавиться життям сина, що свідчить про небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2024 року вказану цивільну справу було передано для розгляду до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 року, головуючим суддею по даній справі обрано Журавель Т.С. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.02.2020 року, [PERSON] [INFO] народила сина - [PERSON] , про що 15.02.2020 року зроблено актовий запис №195. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З лютого 2017 року [PERSON] перебувала на обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська». До служби у справах дітей Краматорської міської ради від адміністрації комунального некомерційного закладу «Центр медико-санітарної допомоги № 1» надійшло повідомлення, що за адресою: вул. Архангельська, 3-325, м. Краматорськ, була виявлена новонароджена дитина, [PERSON] , [INFO] , який потребував тривалого лікування; мати дитини, [PERSON] , не здійснювала належного догляду за немовлям та не приймала дієвих заходів щодо лікування сина. 17.02.2020 року при відвідуванні адреси: [ADDRESS] , де мешкала мати разом з малолітнім [PERSON] , [INFO] , комісією було встановлено, що приміщення не пристосоване для проживання. При огляді малолітнього [PERSON] , [INFO] , в КНП «Дитяче територіальне медичне об`єднання Краматорської міської ради» на тілі дитини були виявлені попрілості та припухлості і гематома в лівій нижній частині спини. У зв`язку з тим, що подальше перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , в родині несло реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконкомом Краматорської міської ради було прийнято рішення від 19.02.2020 року № 180 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] ». Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 04.03.2020 року № 213 «Про тимчасове влаштування до державного закладу на повне державне забезпечення [PERSON] , [INFO] », дитина була влаштована до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка». Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22.10.2020 року (справа № 234/4663/20) позовну заяву органу опіки та піклування Краматорської місткої ради в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа комунальне некомерційне підприємство «Краматорський будинок дитини «Антошка») про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на її утримання задоволено. Відібрано малолітнього [PERSON] , [INFO] , у його матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 року та до повноліття дитини, які переховувати на особовий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 02.12.2020 № 1121 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] » [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 27.07.2022 № 264 «Про призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] », [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] . 09.02.2024 року органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Краматорської міської ради складено висновок №01-49/337 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, з якого вбачається, що за час проживання дитини в родині опікуна, мати - [PERSON] , не цікавилась долею, життям, здоров`ям та вихованням сина, не турбувалась про його майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надавала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Таким чином [PERSON] повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. З урахуванням небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом та низького рівня батьківської компетентності, нехтування батьківськими обов`язками з боку [PERSON] , байдужого ставлення до майбутнього сина, що може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, враховуючи інтереси [PERSON] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності до ст. 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сина усім необхідним та взагалі не цікавиться його життям, що свідчить про свідоме нехтування її батьківськими обов`язками по вихованню сина. Крім того, у своїй заяві відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, надавши оцінку доказам у справі, з урахуванням визнання позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved