Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») заборгованість за кредитним договором №2001809189601 від 09.02.2021 року в розмірі 90 996,4 грн., за кредитним договором №1010273724 від 28.10.2021 року в розмірі 45 565,23 грн., а в загальному розмірі 136 561,63 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001809189601 від 09.02.2021 року на підставі якого відповідачу видано кредит у вигляді кредитного ліміту у сумі 30 000 грн., який в подальшому було збільшено до 50 000 грн. 28.10.2021 між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитний договір № 1010273724, згідно якого відповідачу видано кредит у сумі 35 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі визначеній вищевказаними договорами. В порушення умов договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31.10.2024 року утворилась заборгованість: -за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 в розмірі 90 996,4 грн., з яких: 49 990,54 грн. заборгованість за кредитом; 41 005,86 грн. заборгованість процентами; -за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 в розмірі 45 565,23 з яких: 26 967,59 грн. заборгованість за кредитом; 4,9 грн. заборгованість процентами; 18 592,74 грн. заборгованість за комісією, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 26.03.2025 представником відповідача адвокатом Лисенко А.О. через систему «Електронний суд» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується з позовом в повному обсязі. Вказав, що між позивачем та відповідачем правовідносини не оформлені належним чином; не надано належних та допустимих доказів підтвердження факту передачі коштів, в заявах про приєднання ДКБО наявна умова що є нікчемною та на підставі якої було незаконно нараховано та списано грошові кошти. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані стороною позивача письмові докази, суд встановив наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між АТ "ПУМБ" та [PERSON] укладено Договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001809189601 від 09.02.2021 та № 1010273724 від 28.10.2021 року, шляхом підписання відповідачем заяв № 2001809189601 та № 1010273724 відповідно про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), підписанням яких відповідач акцептувала публічну пропозицію АТ "ПУМБ", яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. Відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні та надано грошові кошти. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі\~Публічна пропозиція), передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Заява на приєднання до Договору може оформлюватися у паперовому або в електронному вигляді, в тому числі із можливістю проставлення зі сторони Клієнта цифрового власноручного підпису (за наявності технічної можливості у Банку) безпосередньо у Банку (відділеннях або іншому місці надання банком послуг) або за допомогою будь-якого Дистанційного каналу обслуговування. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Із заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що відповідач (клієнт) просила: -за заявою № 2001809189601 від 09.02.2021 року, відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях, та надати кредитну картку, Кредитний ліміт у сумі 30 000 грн; розмір процентної ставки складає 47,88%; розрахунковим днем та платіжною датою є 30 число кожного місяця; строк дії Кредитного ліміту\~12 місяців з дня надання кредиту, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО; -за заявою № 1010273724 від 28.10.2021 року, надати споживчий кредит, сума: 35 000 грн., строк (в місяцях) 24, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії 2,99%. Перед підписанням заяв відповідач ознайомилася з умовами Паспортів споживчого кредиту. Пунктом 3 підписаних відповідачем Паспортів споживчого кредиту встановлено: -за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом 30 000 грн, строк кредитування становить 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до п. 4, п. 5 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка становить 47,88% річних, реальна річна процентна ставки складає 47,88%; порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настанні платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду; -за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом 35 000 грн, строк кредитування становить 24 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до п. 4, п. 5 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка становить 0,01% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2,99%, порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настанні платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду; Відповідач [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. З довідки про збільшення кредитного ліміту за договором № 2001809189601 від 09.02.2021 вбачається, що 09.02.2021 на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , встановлено кредитний ліміт в розмірі 30 000 грн, який в подальшому було збільшено 03.03.2022 до 50 000 грн. 04.11.2024 позивач надіслав на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами на загальну суму 136 561,63 грн. Відповідач користувалася кредитними коштами, періодично здійснювала платежі в рахунок повернення отриманих кредитних коштів (часткове погашення заборгованості), але свої зобов`язання за вказаними договорами у повному обсязі не виконала, в результаті чого станом на 31.10.2024 виникла заборгованість в загальному розмірі 136 561,63 грн.: -за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 в розмірі 90 996,4 грн., з яких: 49 990,54 грн. заборгованість за кредитом; 41 005,86 грн. заборгованість процентами; -за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 в розмірі 45 565,23 з яких: 26 967,59 грн. заборгованість за кредитом; 4,9 грн. заборгованість процентами; 18 592,74 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. [PERSON] було підписано Заяви № 2001809189601 від 09.02.2021 року та № 1010273724 від 28.10.2021 року, в яких сторонами погоджено умови кредитування, в тому числі відсоткову ставку. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 31.10.2024 виникла заборгованість: - за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 в розмірі 90 996,4 грн., з яких: 49 990,54 грн. заборгованість за кредитом; 41 005,86 грн. заборгованість процентами; -за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 в розмірі 45 565,23 з яких: 26 967,59 грн. заборгованість за кредитом; 4,9 грн. заборгованість процентами; 18 592,74 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачем підписані Заява № 2001809189601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказана відсоткова ставка в розмірі 47,88 % на рік та Заява № 1010273724 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказана відсоткова ставка в розмірі 0,01 % річних, то заборгованість за процентами слід рахувати саме за цими відсотковими ставками відповідно. Сума заборгованості відповідача за відсотками в межах строку кредитування становить: -за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 в розмірі 41 005,86 грн.; -за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 в розмірі 4,9 грн. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 2001809189601 від 09.02.2021 року у розмірі 90 996,4 грн., з яких: 49 990,54 грн. заборгованість за кредитом; 41 005,86 грн. заборгованість процентами; за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 в розмірі 26 972,49 з яких: 26 967,59 грн. заборгованість за кредитом; 4,9 грн. заборгованість процентами. Доводи представника відповідача про відсутність доказів надання коштів за вказаними кредитними договорами спростовуються наявними у справі доказами, а саме: виписками про рух коштів на рахунку [PERSON] . Надані позивачем виписки з банківського рахунку відповідача є належним доказом отримання нею коштів, оскільки відображають рух коштів та доводять користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту. Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором Як вбачається з виписок по особовому рахунку [PERSON] , остання систематично використовувала грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг та здійснювала перекази, а також часткове погашення кредиту, проте в повному обсязі умови кредитного договору не виконала та допустила прострочення заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що відповідачка підписуючи заяви погодилась з умовами кредитування, доказів належного в повному обсязі виконання зазначених умов суду не надала, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведеність підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотків. Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за кредитним договором № 1010273724 від 28.10.2021 року суд виходить з наступного. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, останній редакції до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). В пункті 5 заяви №1010273724 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.10.2021 року встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення пункту 5 кредитного договору, укладеного 28.10.2021 року між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією не підлягає задоволенню. Таким чином, оскільки умови договору №1010273724 від 28.10.2021 року щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 18 592,74 грн. стягненню не підлягає. Стосовно доводів представника відповідача щодо безпідставного списання позивачем комісії в розмірі 4 184 грн. з огляду на нікчемність відповідного пункту договору, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. З огляду на встановлені у справі обставини, а також висновків щодо нікчемності\~пункту 5 кредитного договору, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 28.10.2021 року №\~110273724 з огляду на нікчемність\~пункту 5\~цього договору, що забезпечує\~захист інтересу позивача у правовій визначеності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 117 968,89 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2093 грн. з розрахунку: 117 968,89 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х100%/136 561,63 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 86,4 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн (ставка судового збору) х 86,4 %/100% = 2093 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial