Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

05 березня 2025 року з надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») до [PERSON] про стягнення заборгованості: - за кредитним договором від 26 грудня 2021 року № 101404238, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі по тексту ТОВ «МІЛОАН») та відповідачем [PERSON] , в сумі 16972 грн, з яких: 16200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 772,62 грн заборгованість за відсотками; - за кредитним договором від 31 жовтня 2019 року № 6304280521, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» далі по тексту ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ») та відповідачем [PERSON] , в сумі 29720,68 грн, з яких: 13333,27 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2395,45 грн заборгованість за відсотками, 13991,96 грн заборгованість за комісією; В обґрунтування позовних вимог представник позивача послалась на те, що 16 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16972,62 грн, з яких: 16200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1050,32 грн заборгованість за відсотками. Представник позивача вказав, що після відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідач [PERSON] не виконав свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2025 року прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явивсЯ, в позовній заяві просил розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та його представника та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 101404238 за умовами якого останнній отримав грошові кошти в сумі 20000,00 грн строком на 28 днів з 26.12.2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 15 травня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16972,62 грн, з яких: 16200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 772,62 грн заборгованість за відсотками. Також, 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАКСОБАНК» було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, якому передано право вимоги в тому числі до [PERSON] . В подальшому 15.05.2024 між АТ «ТАКСОБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № НІ/11/19-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАКСОБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ТАКСОБАНК» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 15 травня 2024 року до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 29720,68 грн, з яких: 13333,27 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2395,45 грн заборгованість за відсотками, 13991,96 грн заборгованість за комісією. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, не надав свого розрахунку, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: від 26 грудня 2021 року № 101404238 в сумі 16972,62 грн., з яких 16200,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 772,62 грн заборгованість за відсотками, від 31 жовтня 2019 року № 6304280521 в сумі 15728,72 грн, з яких: 13333,27 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2395,45 грн заборгованість за відсотками. Також позивач просить за договором № 6304280521 від 31.10.2019 стягнути з відповідача комісію в розмірі 13991,96 гривень. Щодо стягнення комісії суд приходить до наступного висновку. З\~рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 1ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьоїстатті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. Отже, ч. 2 ст.8 та ч. 1 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» не передбачають сплату комісії за видачу кредиту, а передбачають сплату комісії пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч. 5ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Однак у договорі позивач не зазначив та не надав доказів, переліку послуг «за обслуговування кредитної заборгованості», їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Ураховуючи, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату - комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, у вимозі товариства в частині стягнення комісії слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено з ціною 46693,30 грн та задоволено на суму 32701,34, тобто на 70,03%. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2120,51 грн сплаченого судового збору.

Outcome: partial