Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

11.03.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про визнання батьківства, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Львові, актовий запис № 3540. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] з 1997 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Шлюб з [PERSON] вони не укладали. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] . Про народження дитини [INFO] відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому було зроблено відповідний актовий запис № 3540 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . При реєстрації народження доньки, запис про батька був зроблений зі слів матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Від народження дитини до цього часу позивач ставиться до [PERSON] як до своєї дитини, а вона ставиться до позивача як до свого батька та вони називають один одного як батько та дочка відповідно. У січні 1998 року позивач забирав доньку разом з її матір`ю з пологового будинку. З липня 1998 року до вересня 2006 року дитина проживала разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , де закінчила 1-й клас середньої школи. Все своє життя позивач турбувався про дитину та займався її вихованням. Всі ці обставини можуть бути підтверджені свідками, які будуть представлені безпосередньо у судовому засіданні. [INFO] матір відповідача [PERSON] померла. Підтвердженням факту, що відповідач є рідною донькою позивача є результат молекулярно-генетичного дослідження ТОВ "НМГЦ "ЛеоГЕН". Дослідження полягало у встановленні родинної спорідненості першого ступеня між батьком [PERSON] та дитиною [PERSON] . У висновку дослідження зазначено наступне: «З імовірністю 99,99842% вищезгаданий батько є біологічним батьком дитини.» В ст.128 Сімейного кодексу України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. З врахуванням вищенаведених обставин, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. Крім того, надала письмову заяву про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.1998, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому (а.с.7). З вказаного свідоцтва встановлено, що батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . Так, підставою актового запису про народження [PERSON] була заява матері, запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] , мати відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.08.2019 (а.с.10). З пояснень позивача встановлено, що він [PERSON] з 1997 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] , однак шлюбу не укладали. Все своє життя позивач турбувався про дитину та займався її вихованням. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved