Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за наслідком подання заяви на отримання кредиту №1138294 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» з використанням одноразового пароля з боку відповідачки укладено Договір про споживчий кредит №1138294 від 11.03.2020. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 14999 грн., які позивачем було перераховано на картковий рахунок позичальника. Проте, як зазначає позивач, відповідачка [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Станом на 24.01.2022 року прострочена заборгованість за кредитом становить 31104 грн. 67 коп., з яких: 14250 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 15804 грн. 74 коп. - заборгованість за відсотками, 1049 грн. 93 коп.- заборгованість за комісією; заборгованість за пенею 0,00 грн. Крім того, позивач зауважує, що 09.10.2020 ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу №03/10, а 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на підставі договору факторингу №1/15. Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ « ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 31104.67 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просить провести розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17\~(П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №\~913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування якщо інше не передбачено законом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків Матеріалами справи підтверджено, що 11.03.2020 [PERSON] подала анкету-заяву на кредит № 1138294, відповідно до якої висловила бажання отримати у ТОВ «Мілоан» кредит на загальну суму 14999.00 грн.. 11.03.2020 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1138294 , який з боку відповідачки, підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] , вказаний нею у анкеті-заяві. Згідно з п.п. 1.1. Кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений у п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.п. 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору: сума кредиту становить 14999.00 грн.; кредит надається строком на 17 днів з 11.03.2020; термін повернення кредиту і сплати комісії на надання кредиту та процентів за користування кредитом 28.03.2020. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3727.25 грн. в грошовому виразі та 534.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 18726.25 гривень. Згідно п.1.5.1 Кредитного договору комісія за надання кредиту: 1049.93 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. П.1.5.2. передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 2677.32 грн., які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.2.1. та п. 2.2.2 Кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. ,1.6 договору. Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору. В Додатку №1 до Кредитного договору № 1138294 від 11.03.2020 встановлено графік розрахунків, який містить розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредит, комісії за надання кредиту і процентів) із зазначенням: дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів, а саме: дата платежу 28.03.2020; розміру кредиту 14999 грн; комісії за надання кредиту 1049.93 грн.; проценти 2677.32 грн.; разом 18726.25 грн. 11.03.2020 на рахунок [PERSON] (код [NUMBER] ) ТОВ «Мілоан» перераховано на картковий рахунок [NUMBER] 14999.00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 16434857, в якому вказано призначення платежу кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору 1138294. Таким чином, ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу [PERSON] в користування кредитні кошти. 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 03/10 та додаток до договору факторингу, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги, зокрема, за кредитним договором №1138294 від 11.03.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно останнє набуло права вимоги до відповідачки. У п.п.1.3, 1.4 Договору факторингу визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому; «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання договору (п.4.1). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 31.05.2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). Позивач надав бланки додатків до договору факторингу № 03/10 від 09 жовтня 2020 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форму акту повернення права вимоги, акт погодження мінімальної ціни, звіт про отриманні кошти, форма повідомлення боржника за кредитним договором, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг Понг» укладений договір факторингу №1/15, пунктом 1.1 якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. В день підписання такого відповідного реєстру до фактора переходять також права (в тому числі права заставодержателя) за договором, що укладенні в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами у разі їх наявності (п.1.2 договору). Пунктом 1.3 Договору визначено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру, Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь яких документів. Загальна сума прав грошової вимоги, що підступаються відповідно до умов даної . Договору визначається у відповідному реєстрі. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти (сум; фінансування) в розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. та 50% від всіх надходжень що будуть отримані Фактором в процесі реалізації своїх прав як кредитора відносно прав вимог, що є предметом цього Договору (не оподатковується ЛДВ) шляхом перерахування не рахунок Клієнта за стандартом і В AN -UA 723003460000026507026788401. Грошові кошти (сума фінансування) сплачується Фактором Клієнту в наступному порядку: Першочергове 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. Фактор сплачує Клієнту протягом 6 (шести) місяців з моменту підписання цього Договору. Фактор під час реалізації набутих за цим Договором Прав вимоги для отримання платежів від Боржників, чи інших осіб, у додатку №1 до цього Договору, органів Державної виконавчої служби та/або приватних виконавців зобов`язаний використовувати виключно рахунок №863806340000026506237772001 відкритий в ГІУАТ «КБ «АКОРДБАНК», обмежений доступ де якого надає Клієнту. Щомісячно, в строк до 5-го числа місяця, що слідує за звітним Фактор здійснює перерахунок на користь Клієнта, в розмірі 50% (п`ятдесяти відсотків) суми коштів отриманих за звітний місяць, що визначається на підставі Звіту про отримані платежі, форма якого визначена Додатком № 2. Якщо 5-е число відповідного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем здійснення перерахунку с перший за ним робочий день. За рахунок отриманих коштів першочергово сплачується сума вказана в п.3.2.1. За передані Факторам в розпорядження Клієнта грошові кошти, Клієнт сплачує Фактору плазу в розмірі 50 (п`ятдесят гривень) 00 копійок в т.ч. ПДВ, шляхом перерахування протягом десяти робочих днів з моменту проведення Фактором оплати в розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп; на рахунок Фактора за стандартом 1BAN - ІІА 863806340000026506237772001.(п.п.3.1-3.3 Договору). Пунктом п.4.2.6 договору визначено, що Фактор за свій рахунок протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги зобов`язаний повідомити боржника у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт відступлення права вимоги та про передачу персональних даних споживача Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.(п. 8.1 Договору). Позивач надав бланки додатків до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми звіту про отриманні платежі, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На переконання суду, проаналізована копія договору, що укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, є належними доказами на користь існування між сторонами договірних відносин щодо кредитування позичальника. Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд погоджується із доводами позивача, висловленими у позові, щодо того, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно, під час оформлення замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Проте, судом за результатами розгляду даної справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про надсилання позичальнику в електронній формі даних у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, Суду не доведено й факту використання грошових коштів позичальником в розмірі суми наданого кредиту. Також, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. На підтвердження надання кредиту ТОВ «ФК «Пінг Понг»» надало копію платіжного доручення 16434857 від 11.03.2022 року на суму 14999.00 грн., в якому зазначено отримувачем [PERSON] , Призначення платежу: Кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1138294. Копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки,, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме [PERSON] . Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не є зведеним документом, який не були погоджено з відповідачем і не підтверджено первинними обліковими бухгалтерськими документами. Також суд звертає увагу, що згідно з положеннями частин 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до положень ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача переходило двічі: від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи фінанс», від ТОВ «Діджи фінанс» до ТОВ «ФК «Пінг Понг». Однак, позивачем ТОВ «ФК «Пінг Понг» не надані до суду докази на підтвердження оплати за договором факторингу №1/15 від 24.04.2022, укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг Понг». Наданий позивачем лист підтвердження від ТОВ «Діджи фінанси» про виконання ТОВ «ФК «Пінг Понг» повного розрахунку за договором факторингу №1/15, на думку суду, не є належним та допустимим доказом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором, за яким просить у судовому порядку стягнути заборгованість. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed