Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Орла В.І. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому прохала стягнути з відповідача 18040,89 грн заборгованості по орендній платі за 2023 рік. Позов обгрунтовано\~тим,\~що відповідно до укладеного [PERSON] 27 лютого 2015 року договору оренди землі та додаткової угоди до цього договору від 13.02.2018 ТОВ «Райз-Схід» є орендарем земельної ділянки, площею 7,58 га, кадастровий номер 5325180400:00:017:0024, розташованої на території Білоусівської сільської ради Полтавської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - 03.06.2022, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою складає 29 208,70 грн. Позичач отримала у спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON] частини вказаної земельної ділянки. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 строк дії договору вважається поновленим на один рік до 2023 року без волевиявлення сторін. Посилаючись на те, що орендар орендну плату за 2023 рік не сплатив, заборгованість по орендній платі станом на 01 березня 2025 року складає 36\~081,78 грн, з яких 29208,70 грн орендна плата, 5\~852,78 грн - інфляційне збільшення, 1020,30 грн 3% річних, прохала стягнути на свою користь частини заборгованості 18\~040,89 грн. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав. Крім того пояснив, що позивач усно повідомляла відповідача про набуття права власності на спадкову земельну ділянку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав (а.с.30,32). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що 27 лютого 2015 року між [PERSON] та ПрАТ "Райз-Максимко" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 7,58 га, кадастровий номер 5325180400:00:017:0024, що розташовувалась на території Білоусівської сільської ради, відповідно до якого ПрАТ "Райз-Максимко" прийняв в строкове платне користування вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. Право оренди було зареєстровано 04.06.2015 року в реєстрі речових прав (а.с.9). Згідно з п.п.10, 11 договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року (а.с.11). 13 лютого 2018 року між [PERSON] та ПрАТ "Райз-Максимко" укладено додаткову угоду, якою до вищевказаного договору оренди землі були внесені зміни: змінено орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Райз-Схід», визначено строк дії договору до 03.06.2022, встановлено орендну плату в розмірі 29\~208,70 грн за рік оренди (а.с.14). Законом України №2145-XІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 7 квітня 2022 року, розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 і 28, якими передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після запровадження воєнного стану. Ці положення закону втратили чинність 19 листопада 2022 року, з набуттям чинності Законом України від 9 жовтня 2022 року № 2698-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Отже, аналізуючи вищенаведені положення ЗК України, в період із 7 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки, строк яких сплинув у цей проміжок часу були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.01.2025 позивач є власником частини земельної ділянки розміром 7,5804 га з кадастровим номером 5325180400:00:017:0024, розташованої на території Білоусівської сільської ради Лубенського району (бувшого Чорнухинського) Полтавської області, після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.8). З наявної у справі відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 14.03.2025, виписки по рахунку [PERSON] в АТ "Полтава-банк", вбачається відсутність інформації щодо виплати відповідачем орендної плати позивачу та [PERSON] за Договором оренди землі за 2023 рік (а.с.15,16). Згідно з ст.ст.2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту г частини 1 статті 81 ЗК України громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами частини 1 статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч.2 ст.409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно із статтею 2\~Закону\~України\~«Про оренду\~землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до норм ч.1 ст.93 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності. За змістом ст. 13 Закону України "Про оренду землі", під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону). Згідно з ст.ст.24,25 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. У справі судом встановлено, що орендодавець [PERSON] помер, а позивач як спадкоємиця за заповітом 28.01.2025 отримала свідоцтво про право власності за заповітом на частини земельної ділянки, передану в оренду відповідачу за договором оренди, державна реєстрація права власності та інших речових прав проведено 28.01.2025, відповідно, до неї перейшли усі права та обов`язки орендодавця за цим договором, зокрема право на отримання орендної плати. Разом з тим, за приписами ч.5 ст.31 Закону України "Про оренду землі" особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору. До зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.06.2020 у справі №545/262/18. Відповідно до статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.4 ст.612 ЦК України). Таким чином, підставою для звільнення боржника від відповідальності за прострочення виконання свого обов`язку є не вчинення кредитором таких дій, до вчинення яких боржник був позбавлений можливості виконати своє зобов`язання. Позивачем жодних доказів про те, що вона вчиняла дії, передбачені частиною 3 статті 148-1 ЗК України, суду не надано. Неповідомлення орендодавцем про свої права на майно і не надання ним необхідних платіжних реквізитів для виплати орендної плати позбавляє орендаря змоги належним чином виконати своє зобов`язання за договором оренди, зокрема, сплатити орендну плату у встановлений договором строк. За відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки, вона не має фактичної можливості сплатити йому орендну плату, отже, не несе відповідальність за невиконання зобов`язання щодо її сплати. Саме на позивача як нового орендодавця покладено обов`язок доведення до відповідача як орендаря інформації про перехід права власності із зазначенням: кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; прізвища, ім`я, по батькові нового власника; місця проживання нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 274/3707/20. З огляду на викладене, оскільки позивач не виконала передбаченого ст.148-1 ЗК України обов`язку щодо повідомлення користувача земельної ділянки про набуття права власності на нього, відсутні передбачені законом підстави для стягнення заборгованості. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed