Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. 1. 15.02.2024 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», в особі представника, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 2021/ОВР/256-000527 від 26.08.2021 року у розмірі 26220,77 гривень та судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривні. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] \~на підставі\~заяви-договору\~від 26.08.2021\~року №\~2021/І-С/256-001001було укладено Договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відкрито Договір споживчого кредиту № 2021/ОВР/256-000527, який є договором приєднання. Відповідно до договору банк встановив ліміт овердрафту орієнтовною сумою до 10000,00 гривень, максимальною до 300000,00 гривень. Згідно з мовами договору [PERSON] отримав кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з орієнтовною сумою 10000,00 гривень, максимальною до 300000,00 гривень зі сплатою 36% річних базова процентна ставка і 48% річних за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом/овердрафтом (кредитом). [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує та систематично порушує умови договору. Внаслідок порушення зобов`язань договору споживчого кредитування № 2021/ОВР/256-000527 ві 26.08.2021 року заборгованість [PERSON] перед АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 26.05.2023 року становить 26220,77 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту (прострочена) 19842,19 гривні; заборгованості по процентах (прострочена) 6378,58 гривень. Враховуючи вищевикладене представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з вказаним позовом. (а.с. 1-2) 3. 02.07.2024 року на адресу суду через систему документообігу «Електронний суд» від [PERSON] , в особі представника, надійшов відзив на позов яким просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що у жовтні 2021 року [PERSON] стало відомо, що невстановлена особа, використовуючи електронно-обчислювану техніку підробила його паспорт отримала у різних банках та фінансових установах кредити. З цього приводу, 11.10.2021 року [PERSON] звернувся до Відділення поліції № 2 (с. Усатове) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що невстановлена особа шляхом обману та використовуючи електронно-обчислювану техніку отримала у кредит на ім`я [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 140000 гривень. Відомості, які зазначені у заяві були внесені до ЄРДР за № 12021163250000308 за ч. 3 ст. 190 КК України. 29.11.2021 року [PERSON] також звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про вчинення злочину відносно нього. У своїй заяві [PERSON] просив провести внутрішню службову перевірку щодо укладання зазначеного кредитного договору, просив анулювати неіснуючу заборгованість та видалити відомості про виданий кредит з бюро кредитних історій. Також, на момент отримання кредиту, тобто 26.08.2021 року [PERSON] був відсутній на територій України. У заяві-договорі від 26.08.2021 року № 2021/1_С/256-001001, у довідці гарантування вкладів, у паспорті споживчого кредиту у графі підпис клієнта стоїть підпис, який вочевидь не належить [PERSON] .У паспорті громадянина України, який наданий банку та нібито завірений [PERSON] вбачається: замінено фотографію [PERSON] на 1-й та 3-й сторінці паспорту; підроблено підпис [PERSON] , та на 1-й сторінці копії паспорта, яка залишилась у [PERSON] вбачається, що підпис власника паспорта стоїть на 7-му рядку, тоді як у паспорті, який був наданий банку при отриманні кредиту підпис стоїть на 8-му рядку. На сторінці 10 паспорту, який був наданий банку при отриманні кредиту, вбачається штамп відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідно до якого 29.05.2014 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тоді як [PERSON] зі своєю дружиною ніколи не розлучався, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, від 17.06.2024 року. (а.с. 42-44) 4. 28.08.2024 року на адресу суду через систему документообігу «Електронний суд» від представника ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» надійшла відповідь на відзив, якою просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що перевірка достовірності підпису [PERSON] , виконаного в договорі споживчого кредиту № 2021/ОВР/256-000527, паспорті споживчого кредиту, довідці гарантування вкладів потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, а отже можлива лише шляхом дослідження висновку судово-почеркознавчої експертизи. Натомість у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заперечень [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що він не підписував договір споживчого кредиту № 2021/ОВР/256-000527. При цьому, [PERSON] зазначає, що за фактом здійснення шахрайських дій звернувся до правоохоронних органів відомості, про які внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що використання грошових коштів з рахунку було здійснене не [PERSON] , або без його сприяння, у матеріалах справи відсутні. Заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є належним і допустимим доказом вчинення відносно [PERSON] шахрайських дій і заволодіння його коштами з карткового рахунку. На даний час винна особа не встановлена, а також не встановлено чи відбулося здійснення спірних банківських операцій з волевиявлення [PERSON] , або внаслідок шахрайських дій інших осіб. [PERSON] не надані відомості про результати розслідування кримінального провадження № 12021163250000308. (а.с. 62-63) 5. 02.07.2024 року [PERSON] , в особі представника, звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», в якій просить визнати недійсною заяву-договір від 26.08.2021 року № 2021/1-С/256-001001, укладену між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] та стягнути з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на його користь судові витрати по справі. 6. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] на підставі заяви-договору від 26.08.2021 року № 2021/1_С/256-001001 було укладено Договір приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» відкрито договір споживчого кредиту № 2021/ОВР/256-000527. Внаслідок порушення зобов`язань договору споживчого кредитування № 2021/ ОВР/256-000527 від 26.08.2021 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ АБ «Укргазбанк» складає 26220,77 гривень і складається із: із заборгованості по кредиту (прострочена) 19842,19 гривні; із заборгованості по процентах (прострочена) 6378,58 гривень. Проте жодних кредитних договорів з ПАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] не укладав. Так, у жовтні 2021 року [PERSON] стало відомо, що невстановлена особа, використовуючи електронно-обчислювану техніку підробила його паспорт отримала у різних банках та фінансових установах кредити. З цього приводу, 11.10.2021 року [PERSON] звернувся до Відділення поліції № 2 (с. Усатове) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що невстановлена особа шляхом обману та використовуючи електронно-обчислювану техніку отримала у кредит на ім`я [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 140000,00 гривень. Відомості, які зазначені у заяві були внесені до ЄРДР за № 12021163250000308 за ч. 3 ст. 190 КК України. 29.11.2021 року [PERSON] також звернувся до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою про вчинення злочину відносно нього. У своїй заяві [PERSON] просив провести внутрішню службову перевірку щодо укладання зазначеного кредитного договору, просив анулювати неіснуючу заборгованість та видалити відомості про виданий кредит з бюро кредитних історій. Також, на момент отримання кредиту, тобто 26.08.2021 року [PERSON] був відсутній на територій України, про що було надано довідку ПАТ АБ «Укргазбанк». У заяві-договорі від 26.08.2021 року № 2021/1_С/256-001001, у довідці гарантування вкладів, у паспорті споживчого кредиту у графі підпис клієнта стоїть підпис, який вочевидь не належить [PERSON] .. У паспорті громадянина України, який наданий банку та нібито завірений [PERSON] вбачається, що: замінено фотографію відповідача на 1-й та 3-й сторінці паспорту; підроблено підпис [PERSON] , та на 1-й сторінці копії паспорта, яка залишилась у [PERSON] вбачається, що підпис власника паспорта стоїть на 7-му рядку, тоді як у паспорті, який був наданий банку при отриманні кредиту підпис стоїть на 8-му рядку; на сторінці 10 паспорту, який був наданий банку при отриманні кредиту, вбачається штамп відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідно до якого 29.05.2014 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тоді як [PERSON] зі своєю дружиною ніколи не розлучався. Однак ПАТ АБ «Укргазбанк» проігнорував вищезазначену заяву [PERSON] .. [PERSON] не підписував договору споживчого кредитування № 2021/ ОВР/256-000527 від 26.08.2021 року, грошові кошти не отримував, а відтак не несе жодної відповідальності за надання банком кредиту сторонній особі. Враховуючи вищевикладене [PERSON] , в особі представника, звернувся до суду з вказаним зустрічним позовом. (а.с. 46-49) 7. Відзив на зустрічну позовну заяву від ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не надходив. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 8. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 року, цивільну справу № 496/1182/24 передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 21) 9. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.04.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 27-28) 11. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.09.2024 року, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсною заяви-договору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Окрім того, здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. (а.с. 72, 73-74) 12. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.01.2025 року було закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. (а.с. 96-97) 13. ПАТ АБ «Укргазбанк», в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», у зв`язку з чим підписав Заяву-договір № 2021/І-С/256-001001 від 26.08.2021 року (Договір карткового рахунку). (а.с. 4-6) 16. Відповідно пп. 4.1. п. 4. Заяви-договору, основні умови кредитування: Договір № 2021/ОВР/256-000527 Програма кредитування: ЕКО кредитка. Строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил. Мета кредиту: споживчі цілі. Тип та спосіб надання кредиту: ліміт дозволеного овердрафту, безготівковим шляхом. Валюта кредиту: національна валюта України гривня. Порядок надання кредиту: безготівковий. Погашення кредиту: в кінці строку. Дострокове погашення кредиту: без обмежень. Забезпечення: без забезпечення. Власний внесок: відсутній. Тип процентної ставки: фіксована. Порядок сплати процентів: щомісячна. Строк кредитування: 12 місяців. Орієнтовна сума кредиту: 10000,00 гривень. Можлива сума кредиту: 0,00 300000,00 гривень. Щомісячний платіж по кредиту: 7,00%, мінімум 50,00 гривень. Пільговий період: 70 днів. Процентна ставка: 39,00 % річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість: на період карантину 39,00%, далі 48%. Процентна ставка на пільговий період 0,00001% річних. Комісія за видачу (в т.ч. за видачу готівкових кредитних коштів)/встановлення кредиту: 2,99%. Загальні витрати за кредитом: реальна процентна ставка: 48,01%. Проценти: 2586,28 гривень. Комісії, платежі за супровідні послуги: 299,00 гривень. Разом 2885,28 гривень. 17. В п. 6. «Відмітки банку» Заяви-договору зазначено, що «Заяву-договір прийняв, документи щодо ідентифікації фізичної особи перевірив. Засвідчую справжність підпису клієнта, який зроблено у моїй присутності [PERSON] » 18. На виконання банком переддоговірних обов`язків [PERSON] 26.08.2021 року було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту за програмою/продуктом, інформація в якому зберігає чинність та є актуальною до 26.08.2021 року (зворотній а.с. 6-7) та довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб (зворотній а.с. 7). 19. На підтвердження наявності заборгованості у [PERSON] , до матеріалів справи долучено виписку по особовому рахунку IBAN [NUMBER] за період з 26.08.2021 року по 26.05.2023 року. (а.с. 12-13) 20. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 2021/ОВР/256-000527 від 26.08.2021 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «УКРГАЗБАНК» станом на 26.05.2023 року, заборгованість по кредиту (прострочена) складає 19842,19 гривні; заборгованість по процентам (прострочена) складає 6378,58 гривень. (а.с. 11) 21. Відповідно до копії Талону-повідомлення єдиного обліку № 6918 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення), 01.10.2021 року зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) ВП № 2 (с. Усатове) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області за № 6918 звернення від [PERSON] про кримінальне правопорушення та іншу подію. (а.с. 55) 22. 11.10.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 12021163250000308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, де потерпілим є [PERSON] (зворотній а.с. 52, 55) 23. [PERSON] були направлені звернення про вчинення відносно нього шахрайських дій на адресу АТ «Альва-Банк» (а.с. 56), АБ «Укргазбанк» (зворотній а.с. 57), АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с. 58), АТ «ОТП Банк» (зворотній а.с. 58). 24. Відповідно до копії листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2021 року, вих. № 91/Ж-14624-8059, [PERSON] , [INFO] перетнув кордон в напрямку «виїзд», Одеса-Стамбул. 10.09.2021 року [PERSON] , [INFO] перетнув кордон в напрямку «в`їзд», Стамбул- Одеса. (зворотній а.с. 52) 25. В судовому засіданні, яке відбулося 16.04.2025 року представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», підтвердив, що [PERSON] , якого ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» вважає боржником, отримав кредитні кошти безпосередньо в відділенні банку. (а.с. 103-108) V. Оцінка Суду. 26. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 27. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді справ застосовує, як джерело права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини. 28. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 29. Відповідно до положення п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 30. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. 31. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 32. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 33. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 34. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 35. Викладене дає підстави для висновку, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір. 36. Однак, [PERSON] стверджує, що жодного боргу перед банком не має, оскільки мають місце шахрайські дії, вчинені третьою особою, що підтверджується копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.10.2021, відповідно до якого до ЄРДР за № 12021163250000308 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознакою ч. 3 ст. 190 КК України, вчинене відносно [PERSON] . 37. Отже правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування з приводу шахрайських дій відносно [PERSON] , пов`язаних із заволодінням грошовими коштами ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Правова кваліфікація ч. 3 ст. 190 КК України. Протилежного ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не доведено. 38. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. 39. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. 40. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. 41. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 42. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13.09.2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20.11.2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17.06.2021 року у справі № 759/4025/19 та від 16.08.2023 року у справі №176/1445/22. 43. З виписки/особового рахунку слідує, що з карткого рахунку № [NUMBER] , здійснена видача готівки та отримання коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором споживчого кредиту у сумі 26220,77 гривень, на яку в подальшому здійснено нарахування заборгованості за простроченими відсотками. 44. Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 45. У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». 46. У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що: «встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. 47. Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». 48. Отже, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 49. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15. 50. Позивач не надав доказів, порушення [PERSON] Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та передав картку та ПІН третім особам. 51. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, не є підставою для задоволення позову. 52. Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача відбулося не за його волею, відтак він не повинен нести відповідальності за такі операції. 53. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. 54. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 55. Отже, суду не підтверджено належним чином, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 56. Верховний Суд, переглядаючи справу № 580/806/16 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, «оскільки позивачем не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 11 692,85 грн, як кредитні кошти банку, списані з її рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відповідача». 57. Встановивши, що ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не доведено вчинення [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персональних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». 58. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про визнання недійсною заяви-договору, суд дійшов наступного висновку. 59. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 60. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 626, 628 ЦК України). 61. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 62. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). 63. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 64. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. 65. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст.\~229-233\~ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто, у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. 66. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. 67. За ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 68. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі ч. 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 69. Частиною 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 70. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. 71. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)). 72. Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21.12.2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20)). 73. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. 74. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов). 75. Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. 76. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. 77. Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). 78. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. 79. Тлумачення ч. 1 ст.\~203\~ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в ст. 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). 80. У ч. 1 ст.\~627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 81. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 82. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). 83. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). 84. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»). 85. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 86. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. 87. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». 88. З огляду на наведене, та з урахуванням того, що [PERSON] заперечує виявлення своєї волі до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язкі, що підтверджується належними доказами, суд вважає що [PERSON] обрано належний спосіб захисту своїх прав і інтересів, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про визнання недійсною заяви-договорує обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 89. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). 90. Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 91. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. 92. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. 93. В постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 94. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18). VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 95. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» судовий збір, витрати по сплаті якого понесені [PERSON] і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції про сплату № 8301-6216-3585-6135 від 01.07.2024 року (а.с. 59) [PERSON] було сплачено 968,96 гривень судового збору за подачу зустрічної позовної заяви, який підлягає стягненню з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Outcome: approved