Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

03 березня 2025 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ТОВ «Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11800 грн за кредитним договором № 169330903 від 27 червня 2024 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», право вимоги за яким перейшло до позивача. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 27 червня 2024 року відповідач у електронному вигляді уклав з ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 169330903, за яким отримав кредитні кошти у розмірі 11800 грн шляхом перерахування на зазначену ним картку зі сплатою відсотків відповідно до умов договору та Правил надання грошових коштів у позику. 01 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним зобов`язанням від 27 червня 2024 року. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, то на дату звернення з позовом утворилася заборгованість у розмірі 44055,76 грн, проте позивач просить стягнути з нього лише частину боргу у розмірі 38156,01 грн разом із понесеними судовими витратами, в тому числі і професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн. 19 березня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 23 квітня 2025 р не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у відсутності його представника та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою». Судом враховуються також судові повістки у електронному вигляді, надіслані на електронну пошту, вказану [PERSON] під час оформлення кредиту. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 27 червня 2024 року [PERSON] шляхом подачі заявки на отримання коштів уклав з ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 169330903 з кредитним лімітом у розмірі 11800 грн на споживчі потреби зі сплатою відсотків відповідно до умов договору та Правил надання грошових коштів у позику. Кредитний договір\~укладався за\~допомогою ІТС\~Товариства,\~електронна ідентифікація\~відповідача здійснювалася\~при вході\~клієнта в\~особистий кабінет\~шляхом перевірки\~Товариством правильності\~введення одноразового\~ідентифікатора,\~направленого на\~номер мобільного\~телефону відповідача,\~вказаний при\~вході.\~Текст договору,\~підписаний Товариством\~аналогом власноручного\~підпису уповноваженої\~особи та\~відтиску печатки\~Товариства,\~направлявся в\~особистий кабінет\~відповідача для\~ознайомлення та\~підписання.\~Договір був\~підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором HHSG, відправленим через особистий кабінет 27.06.2024 о 12:18:31, та введений ним 27.06.2024 о 12:19:44. Усі основні умови кредитування за продуктом «СМАРТ» були відображені у паспорті споживчого кредиту, який був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 5395, відправленим через особистий кабінет 27.06.2024 о 12:18:31 та введений о 12:19:44. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» виконало у повному обсязі, надавши відповідачеві у розпорядження кредитні кошти на загальну суму 18000 грн на карткових рахунок [NUMBER] , платіжна картка 4028-08XX-XXXX-2466, перший транш у розмірі 10000 грн 27 червня 2024 року, другий транш 1800 грн 02 липня 2024 року. Також 02 липня 2024 року між сторонами укладено Додаткову угоду до договору, якою визначені умови нарахування відсотків після надходження другого траншу. Угода підписана [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV57SK4, відправленим через особистий кабінет 02.07.2024 о 11:43:12, та введений ним 02.07.2024 0 11:44:08. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та з урахуванням сплачених сум за розрахунками кредитодавця станом на 01 жовтня 2024 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 28657,63 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 11799,50 грн, заборгованість за відсотками 10958,38 грн та заборгованість за неустойкою 5899,75 грн. 01 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № МВ-ТП/2, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» передає, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає право вимоги, у тому числі і до відповідача за договором кредитної лінії № 169330903 від 27 червня 2024 року на суму 28657,63 грн за плату та на умовах, визначених цим договором. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрах боржників, що є невід`ємною частиною договору факторингу. ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» повідомило відповідача про відступлення права вимоги та необхідність погашення заборгованості. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним зобов`язанням. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до умов п. 9.1.17 договору надіслав на електронну пошту відповідача повідомлення про дострокове припинення договору. ТОВ «Таліон Плюс» у межах строку дії договору за період з 01 жовтня 2024 року до 27 грудня 2024 року на суму заборгованості нарахував відсотки, у зв`язку з чим станом на 27 грудня 2024 року заборгованість за договором кредитної лінії № 169330903 склала 44055,76 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 11799,50 грн, заборгованість за відсотками 26356,51 грн, неустойка - 5 899,75 грн. Заявлена до стягнення сума складає 38156,01 грн без нарахованих штрафних санкцій. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням в загальному розмірі 38156,01 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем. За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року № 5, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» і Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», Додаткову угоду № 35 від 30 грудня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року, в якій підготовка до розгляду справи: 4 години - 1000 грн, підготовка досудової вимоги: 2 години 500 грн, підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду: 10 годин 3500 грн, а також платіжну інструкцію № 935 від 30 грудня 2024 року на суму 5000 грн за договором №5 від 02.12.2024 та додаткової угоди № 35 від 30.12.2024. Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 922/445/19. Згідно зі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позову в розмірі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved