Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До Близнюківського районного суду Харківської області, згідно розпорядження Барвінківського районного суду Харківської області від 20.03.2025, надійшла позовна заява [PERSON] до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про відшкодування моральної шкоди, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 81000,00 грн як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю відповідача. На обґрунтування позовної заяви зазначив, що у відповідності до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки, кадастрові номера 6320482500:07:000:0407, 6320482500:07:000:0403, 6320482500:07:000:0409, 6320482500:07:000:0404, 6320482500:07:000:0405, 6320482500:07:000:0399, 6320482503:00:000:0006 та 6320482503:00:000:0009 належать йому на праві приватної власності, цільове призначення вказаних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, категорія земель землі сільськогосподарського призначення. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 Барвінківська міська територіальна громада віднесена до території, на яких ведуться (велися) бойові дії. У зв`язку з цим на вказаних вище його земельних ділянках і взагалі у контурі № 1188 побудовані фортифікаційні споруди відкритого типу, що унеможливлює по теперішній час використання земель за їх призначенням. Крім того, на вказаних вище земельних ділянках існує потенційна загроза їх забруднення вибухонебезпечними предметами, що тягне за собою визнання земельних ділянок непридатними для використання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про протимінну діяльність в Україні» від 6 грудня 2018 року № 2642-VIII пріоритетність захисту прав, законних інтересів, життя і здоров`я людини, довкілля, ресурсів держави та забезпечення національної безпеки при здійсненні заходів у сфері протимінної діяльності; 10) забезпечення відкритості і доступності інформації у сфері протимінної діяльності. Згідно ст. 35 вказаного вище Закону інформація про мінну небезпеку та виконання заходів у сфері протимінної діяльності є публічною інформацією. Розпорядники такої інформації оприлюднюють її та надають інформацію на запити відповідно до законодавства України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2022 р. № 288-р затверджено Оперативний план заходів з протимінної діяльності. 26 червня 2024 року відповідно до положень ст. 32 Основного Закону України, Законів України «Про звернення громадян», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», відповідачу засобами електронного зв`язку із застосуванням КЕП на його електронну адресу позивачем поданий запит надати інформацію. В порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» листом Барвінківського міського голови Ізюмського району Харківської області [PERSON] за № 09-13/М-48/49 від 02.07.2024 його запит розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, тобто інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача, чим порушені його права. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 520/ 19463/24, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/19463/24 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області щодо ненаправлення запиту [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику. Зобов`язано Барвінківську міську раду Ізюмського району Харківської області, як розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, направити запит [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це [PERSON] .. Отже, вважає, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди. Вказує, що завдана йому моральна шкода полягає у бездіяльності Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, яка призвела до неможливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності земельними ділянками і погіршення стану через наявність на них фортифікаційних споруд і загрози від вибухонебезпечних предметів, що унеможливлює обробіток цих ділянок та втрату врожаю і доходу. Таким чином, факт завдання йому моральної шкоди в результаті бездіяльності відповідача встановлений Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 520/19463/24. З Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено наступне. Відповідач листом від 26.03.2025 № 02-28/1182, на виконання Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 520/19463/2 направив запит [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це [PERSON] , лист вих. № 02-28/1183 від 26.03.2025, що підтверджується копією протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Таким чином, відповідач у межах компетенції своєчасно виконав вимоги суду за Рішенням Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 520/19463/24. Аргумент відповідача про те, що у 1986 році позивачу довелося безпосередньо виконувати обов`язки військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і внаслідок чого став інвалідом 2-ї групи згідно довідки МСЕК серія МСЕ-ЧНВ No270984 від 28 жовтня 2004 року, жодним чином не стосуються предмету спору справи № 520/19463/24, за якою позивач звернувся з вимогами про стягнення моральної шкоди, що стосуються направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, з чого не вбачається протиправної бездіяльності або незаконних дій відносно завдання моральної шкоди позивачу. Позивач жодним чином не обґрунтовує у власному позові і підстави відшкодування моральної шкоди, зокрема: завдання відповідачем фізичного болю та страждань, душевних страждань внаслідок своєчасного виконання вищезазначеної судової постанови, приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Позивач також не надає до суду належних, достовірних та достатніх доказів з обґрунтування розміру завданої відповідачем моральної шкоди позивачу виключно у грошовому еквіваленті - 81000 гривень 00 копійок (розрахунків, довідок, довідок медичних установ, листків непрацездатності, тощо). Звертає увагу, що не обґрунтування заподіяння моральної шкоди та не обґрунтування заявленого розміру відшкодування моральної шкоди є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди, у відзиві зазначено, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. [PERSON] не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру з боку Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування того, що бездіяльність (щодо ненаправлення запиту належному розпоряднику) Барвінківською міською радою Ізюмського району Харківської області мали негативний вплив на нього, також не надано жодного доказу, що негативні емоції позивача досягли рівня страждання або приниження, не доведений причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та бездіяльністю відповідача та шкодою позивачу. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступного. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 520/ 19463/24, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/19463/24 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області щодо не направлення запиту [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику. Зобов`язано Барвінківську міську раду Ізюмського району Харківської області, як розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, направити запит [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це [PERSON] .. Листом від 26.03.2025 № 02-28/1182, на виконання Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025 року у справі № 520/19463/2 направив запит [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику, з одночасним повідомленням про це [PERSON] , лист вих. № 02-28/1183 від 26.03.2025, що підтверджується копією протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджено даними посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії [NUMBER] від 24.12.2019 та посвідчення серії [NUMBER] від 12.04.2010. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 520/ 19463/24, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/19463/24 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області щодо не направлення запиту [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику. Зобов`язано Барвінківську міську раду Ізюмського району Харківської області, як розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, направити запит [PERSON] від 26.06.2024 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це [PERSON] .. Таким чином позивачем факт завдання йому моральної шкоди в результаті бездіяльності відповідача встановлений Постановою Другого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17). Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа "Науменко проти України"). Оскільки судовим рішенням встановлено протиправну бездіяльність відповідача, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такою бездіяльністю моральної шкоди. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. При визначенні розміру відшкодування , суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, тривалість допущеної відповідачем бездіяльності та ступінь моральних страждань позивача, що полягають у психологічному напруженні, розчаруванні та незручності. За вищенаведених обставин, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, вважає достатнім у даній ситуації визначити розмір морального відшкодування на користь позивача у сумі 3000,00 грн. З вищенаведених підстав, суд відхиляє заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, щодо недоведеності спричинення позивачу моральної шкоди. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial