Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.11.2001 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління Донецької області, актовий запис № 223. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що стосунки у подружжя розладились, зникло взаєморозуміння та відчуття любові. Позивачка з дитиною проживає окремо від відповідача, до них з сином відповідач не приїздить. На даний момент шлюб носить формальний характер, тому подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного [PERSON] просить розірвати шлюб відповідачем. У судове засідання позивачем подано письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі. Разом з тим, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності та відзив не надавав. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua. Через неявку відповідача у судові засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта та копію РНОКПП позивачки, довідку про взяття на облік тимчасово переміщену особу, довідку про внесення відомостей до єдиного демографічного реєстру [PERSON] , копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10.11.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 223, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 10.11.2001 року Серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] від 09.07.2009 року. Як зазначено в позові, спільне життя з відповідачем не склалось через погіршення взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки, на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги. На думку позивача збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки і надалі буде проживати з нею. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою про повернення дошлюбного прізвища та стягнення з відповідача на її користь суми судового збору не заявлено, тому суд ці питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved