Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 08.11.2003 року у відділі РАГС Золочівського РУЮ Львівської області між сторонами було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , останній на даний час досяг повноліття. Вказує, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, безвідповідальність відповідача до належного виконання обов`язків щодо матеріального забезпечення сім`ї, що неодноразово ставало причиною сварок та конфліктів між ними, свідками чого ставали їх неповнолітні діти. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально та суперечить як інтересам позивача, так і інтересам неповнолітніх дітей, а тому просить такий розірвати. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилася, подавши при цьому заяву, якою просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим відправленням, скерованим за відомою суду адресою місця реєстрації відповідача, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. \~ \~ \~ \~В постанові ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, у справі №10/249-10/19 від 15.06.2020 року, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. \~ \~ \~ \~Окрім того, в постанові КЦС ВС від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, ВС зауважив, що відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, якщо це підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Згідно з ч.1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували такий 08.11.2003 року у відділі РАГС Золочівського РУЮ Львівської області, актовий запис №256. Із копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , судом встановлено, що у цьому шлюбі у сторін народилися діти, які на даний час є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3,4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітніх дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у зв`язку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задовольнити. Окрім того, враховуючи клопотання позивача, судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved