Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

27.11.2024 ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в особі представника позивача Балюха Є. О. через систему "Електронний суд" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 36\~080, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 02.05.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 02.05.2024-100001170, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 11\~000, 00 грн строком на 112 днів. Дата надання/ видачі кредиту 02.05.2024. Дата повернення кредиту 21.08.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка\~загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.24% =(15233,54/11000)/112/100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі\~"Комісія", економічна сутність\~плата за надання Кредиту)\~10% від суми Кредиту та дорівнює 1\~100, 00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 110, 00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21.08.2024 становить 36\~080, 00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11\~000, 00 грн, по процентам в розмірі 18 480 грн, комісія 1 100, 00 грн та неустойка 5\~500 ,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 36 080 грн. та понесені судові витрати у сумі 2\~422, 40 грн. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 27.11.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 28.11.2024. Інформаційна довідка з Реєстру Вінницької міської територіальної громади від 02.12.2024 вих. № 44689 одержана судом 10.12.2024. Відповідно до вказаної довідки [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання з 06.06.2023 (а. с. 30). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Копія ухвали суду та судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачу за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 40-41, 43-44, 49-50, 59-60). Судові повістки про виклик до суду також направлялись відповідачу SMS-повідомленнями на зазначений позивачем в позовній заяві номер телефону та були доставлені, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення ( а. с. 38, 58). Крім того, суд здійснював оголошення про виклик до суду [PERSON] на офіційному веб-сайті судової влади ( а.с. 33, 42, 47, 51). Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші клопотання та заяви від відповідача суду також не надійшли. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Балюх Є. О. у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві клопотав розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив нижче зазначені фактичні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 02.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №02.05.2024-100001170, який складається з пропозиції про укладення договору (оферти) кредитної лінії, заявки кредитного договору №02.05.2024-100001170 (кредитної лінії) від 02.05.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору №02.05.2024-100001170 (кредитної лінії від 02.05.2024, інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] (а. с. 16 зворот 21 зворот). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000, 00 грн, строком на 112 днів. Також в кредитному договорі сторони узгодили вище зазначений розмір відсотків, порядок їх нарахування, та розмір і порядок нарахування комісії (а. с 16 на звороті - 19). У той же день [PERSON] підписав інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] (а.с.21 на звороті-22). Крім того, відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту (а. с. 15-16). Всі вище зазначені документи були підписані відповідачем з використанням електроного підпису - одноразового ідентифікатора. Відповідно до квитанції від 02.05.2024 №2456996033, [PERSON] перераховано кошти у розмірі 11\~000, 00 грн (а. с. 12). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №02.05.2024-100001170 від 02.05.2024 заборгованість [PERSON] складає: 11\~000 грн основний борг, 18\~480, 00 грн проценти, 1\~100 грн комісії, 5\~500 грн неустойки. Разом 36\~080, грн (а. с. 9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.(статті 626,628 ЦК України). Відповідно до норм частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.012021 у справі № 524/5556/19, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до частини 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, положення ЦК України визначають обов`язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Згідно зі статтею 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору виникло зобов`язання. При укладенні кредитного договору сторонами було узгоджено його істотні умови. Позивач виконав своє зобов`язання з надання кредитних коштів. Відповідач умови кредитного договору №02.05.2024-100001170 від 02.05.2024 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Отже, відповідачем були порушені вимоги статей 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання з повернення тіла кредиту у встановлений договором строк, суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11 000, 00 грн - заборгованість по тілу кредиту, підлягають задоволенню. Щодо заборгованості в сумі 18\~480, 00 грн по нарахованих відсотках за 112 календарних днів у період з 02.05.2024 по 21.08.2024, суд зазначає, що вона нарахована в межах строку кредитного договору за формулою: 11 000 грн х 1,5% х 112 календарних днів = 18 480, 00 грн, тобто відповідно до вище зазначених умов кредитного договору, а отже позов в цій частині також підлягає задоволенню. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. П. 8 Заявки кредитного договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність - плата за надання кредиту) 10% від суми кредиту та дорівнює 1\~100, 00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Отже, зазначена комісія узгоджена сторонами при укладенні договору, включена в графік платежів п. 9 (а. с. 20), а отже підлягає стягненню з відповідача. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17. Щодо позовних вимог позивача про стягнення неустойки в сумі 5 500,00 грн за невиконання умов кредитного договору суд зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи воєнний стан в Україні не скасовано та не припинено. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення відсутні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 30 580, 00 грн., що складається з: заборгованість по тілу кредиту\~- 11\~000, 00 грн.; заборгованість по відсоткам\~- 18\~480, 00 грн, комісія 1\~100 грн. В іншій частині позовних вимог має бути відмовлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~053, 23 грн пропорційно до розміру задоволених вимог. Сплата судового збору позивачем підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00021409 від 26.11.2024 ( а. с. 23). На підставі викладеного, згідно зі статтями\~207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію`та "Споживче кредитування", статтями 19, 76 ,77, 81, 141, 247, 256, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

Outcome: partial