Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

04 жовтня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 08 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №38. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року за заявою відповідача сторонам був наданий строк на примирення два місяці, провадження у справі зупинено до завершення наданого строку на примирення до 17 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року провадження у справі поновлено. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, посилаючись на те, що приймає участь у іншому судовому процесі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Строк на припинення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на час розгляду справи до суду не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 08 жовтня 2015 року, серії [NUMBER] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, сторони уклали шлюб 08 жовтня 2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 38. Під час державної реєстрації шлюбу позивачем прізвище не змінювалося (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження повторно виданим виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 13 червня 2016 року, серії [NUMBER] (а.с. 8). Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] є громадянкою Республіки Молдова (а.с. 5-6). Відповідно до вимог частини 1 статті 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з пунктом 1 статті 16 вказаного Закону, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. Статтею 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до частини 1 статі 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. У своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Наданий судом строк для примирення сторін не надав будь-яких результатів. Статтею 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved