Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

26.03.2025 сторона позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501390083 від 12.11.2021 укладеного з АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є позивач, що утворилась станом на 07.10.2024 в розмірі 341801,91 грн. Ухвалою суду від 26.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. В судове засідання представник позивача АТ «Сенс банк» не з`явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належними чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс банк» підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК України\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених\~ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої\~статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а в ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 12.11.2021 між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501390083, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 170 000,00 грн. строком на 60 місяці з процентною ставкою 40,00% річних. Відповідно до оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту, а саме: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 170 000,00 грн., процентна ставка 40,00 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 12.11.2026 (п. 2 Оферти). Згідно п.3 Оферти кредит надається для: власних потреб у загальній сумі 170 000,00 грн. шляхом переказу на рахунок. Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток до укладеного між сторонами договору №501390083 від 12.11.2021 року. 03.02.2022 за меморіальним ордером №695940094 АТ «Сенс Банк» перерахував [PERSON] 170 000,00 грн. 01.12.2022 року найменування АТ «Альфа - Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк» згідно Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12.08.2022р. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 07.10.2024 утворилася заборгованість, що становить 341801,91 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 165865,19грн., 175936,72грн. відсотків за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором №501390083 від 12.11.2021 в сумі 341801,91 грн. Окрім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 4101,61 грн. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач прохає стягнути з відповідача 27430,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «СмартЛекс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №1006 від 28.01.2025 про надання послуг. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до п.1.1 договору №1006 від 28.01.2025 про надання послуг замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п.3.1 договору №1006 від 28.01.2025, а також договір передбачає умови щодо передачі реєстру боржників за актом приймання-передачі в роботу виконавця за відповідними додатками. Разом з тим, представником позивача окрім договору №1006 від 28.01.2025 жодного додатку які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому в т.ч. відносно передачі матеріалів в роботу по [PERSON] суду не надано, що позбавляє можливість встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні вимог за необґрунтованістю.

Outcome: approved