Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

19 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ»\~ (далі ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований\~тим,\~що 24\~січня 2020\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~(далі\~ ТОВ\~«Мілоан»)\~та [PERSON] \~уклали кредитний\~договір №1333473,\~право вимоги\~за яким\~на підставі\~договорів факторингу\~від 09\~жовтня 2020\~року перейшло\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ДІДЖИ\~ФІНАНС» (далі\~ ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»), а 24 січня 2022 року до ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору про споживчий кредит у нього виникла заборгованість в розмірі 19350 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 64, 66), у позовній заяві просив розглядати справу без його участі (а. с. 8). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 68), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою\~від 16 квітня 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановлено, що 24 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1333473 (далі Договір), відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 гривень на строк 15 днів (до 08 лютого 2020 року) шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу зі сплатою процентів від суми позики у розмірі 2250 гривень, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом, а також комісії, пов`язаної з наданням кредиту, в розмірі 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово (а. с. 9-11). Пунктом 1.5.1. Договору передбачена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним пунктом 1.4., якщо позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену пунктом 1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним пунктом 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пунктом 1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. Відповідно до абзацу другого пункту 2.2.3. Договору незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 Договору, в період прострочення позичальником нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. Договір про споживчий кредит № 1333473 підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора. На виконання умов Договору 24 січня 2020 року відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 5000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок (а. с. 14). ТОВ «Мілоан», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку ТОВ «Мілоан» видно, що заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 1333473 від 24 січня 2020 року становить 19350 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 11250 гривень, заборгованість з комісії 1000 гривень, заборгованістю за пенею 2100 гривень (а. с. 15-16). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516\~ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті\~це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»\~укладений договір факторингу № 03/10 (а. с. 17-20). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з Витягом з Додатку до договору факторингу № 03/10 від 09 жовтня 2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1333473 від 24 січня 2020 року становить 19350 гривень (а. с. 30). 24 січня 2022 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Мілоан», уклало з ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» договір факторингу № 1/15 (а. с. 31-33). Відповідно до пункту 11.1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідач [PERSON] є в Витязі з додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 1333473 від 24 січня 2022 року становить 19350 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 5000 гривень, заборгованість за відсотками 11250 гривень, заборгованість за комісією 1000 гривень, заборгованість за нарахованою пенею 2100 гривень (а. с. 36). Зобов`язання по оплаті зазначених договорів факторингу факторами повністю виконані (а. с.24-29). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1333473 від 24 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «Мілоан»\~та відповідачем [PERSON] . Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19350 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 11250 гривень, заборгованість за пенею 2100 гривень, заборгованість за нарахованою комісією 1000 гривень. Враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 5000 гривень є підставними і підлягають до задоволення. Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Також, виходячи зі змісту Договору, розмір процентів, які відповідач повинен був сплатити за користування кредитом, становить 11250 гривень (5000 грн * 3 % / 100 % * 15 дн. = 2250 грн; 5000 грн * 3 % / 100 % * 60 дн. = 9000 грн; 9000 грн + 2250 грн = 11250 грн), комісія 20 % від суми кредиту, що дорівнює 1000 гривень (5000 грн * 20 % / 100 % = 1000 грн) (а. с. 9). Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та комісії підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути 11250 гривень процентів та 1000 гривень комісії. Нарахована позивачем пеня у розмірі 2100 гривень, сплата якої передбачена пунктом 4.1 Договору, за прострочення виконання грошового зобов`язання також підлягає стягненню з відповдіача. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, комісії та пені, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01 листопада 2024 року, додаткову угоду № 1333473 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правової правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт № 1333473 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03 березня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10 від 17 березня 2016 року (а. с. 46, 49-51, 52, 53, 54). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень та судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: approved