Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він із відповідачкою перебуває з 13 листопада 1993 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне сімейне життя між ними не склалося та припинені. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, спору про поділ майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище без змін « [PERSON] ». Ухвалою суду від 10.03.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 25.03.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 01.04.2025 продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 10.04.2025 розгляд справи відкладено, виклик відповідача здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач та його представник адвокат Рудик Ю.В. у судове засідання не з`явилися, заявою від 10.04.2025 просили розгляд справи проводити без їх участі, на розірванні шлюбу наполягають. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причина неявки суду не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ,\~перебувають у\~шлюбі зареєстрованому\~13\~листопада 1993\~року Відділом\~загсу Миронівської\~РДА Київської\~області,\~про що\~зроблено запис\~за №123,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~укладення шлюбу\~Серія [NUMBER] \~від 13.11.1993 (а.с. 7). Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст.\~111\~СК України\~суд вживає\~заходи щодо\~примирення подружжя,\~якщо це\~не суперечить\~моральним засадам\~суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями п.3 ч.2 ст.18, ч.3 ст.ст.51,56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що \~у сторін сім`я розпалася, шлюбні стосунки припинили, позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу, спільного господарства не ведуть. З огляду на викладене, ураховуючи, що надії на збереження сім`ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Щодо позовної вимоги позивача про залишення відповідачці дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд зазначає таке. Згідно ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.11.1993 вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище - « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач просить суд залишити відповідачці прізвище « [PERSON] », однак, в даній частині позов не може бути задоволений, з огляду на те, що ініціатива щодо вирішення питання про зміну прізвища або про відновлення дошлюбного прізвища, або про залишення прізвища відповідача таким, яким вона іменується після укладення шлюбу з позивачем, повинна йти лише від неї, однак вона з вказаним клопотанням до суду не зверталась. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: partial