Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у листопаді 2024 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми несплаченого страхового відшкодування в розмірі 78067 грн 10 корп. без ПДВ, понесені судові витрати на проведення експертизи у розмірі 4200 грн 00 коп., судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2023 приблизно о 19 год. 05 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі в напрямку Жулянського шляхопроводу навпроти вул. Соборна, 6, с. Софіївська Борщагівка, за участю автомобіля «Даф» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] , сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено вказані автомобілі. Постановою Святошинського районного суду м. Кива від 09.02.2024 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Станом на момент скоєння ДТП, автомобіль «Даф» д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивач повідомив відповідача про страховий випадок. У подальшому, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 44188 грн 89 коп. Не погоджуючись з оцінкою, проведеною ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», позивачем було замовлено проведення незалежної експертизи. Відповідно до звіту про оцінку від 17.01.2024, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власникові «Форд» д.н.з. [NUMBER] , в т.ч. ПДВ на запасні частини, становить 139640 грн 44 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в т.ч. без ПДВ на запасні частини, становить 122255 грн 99 коп., вартість проведення експертизи складає 4200 грн 00 коп. Позивач звернувся до страхової компанії щодо перегляду суми страхового відшкодування, проте відповіді отримано не було, а тому з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 78067 грн 10 коп. 10.12.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що відповідачем було своєчасно та в присутності позивача проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. Зауважень щодо переліку пошкоджень, ремонтних впливів, комплектації автомобіля позивачем у акті не зазначалось. Згідно звіту від 02.01.2024 про оцінку пошкодженого автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,70) становить 50004 грн 14 коп. Позивачу 17.10.2024 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 44 238 грн 89 коп., за вирахуванням франшизи в розмірі 2600 грн 00 коп., ПДВ на запчастини, що підлягали заміні в розмірі 3165 грн 25 коп. Відповідач повністю виконав свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, який розрахований на підставі норм закону, а тому правові підстави для стягнення додаткового відшкодування відсутні. Звіт, наданий позивачем, не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки огляд пошкодженого автомобіля страховиком було проведено у встановлений строк, відповідачем не порушено порядку оцінки розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, дотримано умови положень Закону. При складанні звіту від 17.01.2024 та розрахунку матеріального збитку, оцінювачем враховано вартість запасних частин та роботи щодо їх заміни, складових частин, пошкодження яких не було виявлено у звіті від 02.01.2024. Крім того, автомобіль «Ford Fuison» не поставляється офіційними дилерами в Україну, як і оригінальні запчастини до нього. На момент огляду транспортного засобу на замовлення страховика 22.12.2023 показання однометра становили 277664 км., а на момент огляду оцінювачем на замовлення позивача, показання були іншими, що свідчить про використання позивачем автомобіля та ставить під сумнів факт, що виявлені пошкодження відносяться до ДТП від 15.12.2023. Крім того, звіт не містить акту огляду транспортного засобу, тому неможливо визначити чи оглядав особисто оцінювач пошкоджений автомобіль. Позивачем не надано доказів оплати проведеного ремонту автомобіля. Також страховика не було належним чином повідомлено про огляд транспортного засобу (а.с.69-75). 10.03.2025 позивач подав відповідь на відзив, зазначає, що звіт від 17.01.2024 проведено з дотриманням норм діючого законодавства, на підставі огляду від 09.01.2024. Вказаний звіт є належним доказом підтвердження витрат, які особа мусить зробити для відновлення свого права, відповідачем вказаний розмір не спростовано. Позивач має право на відшкодування у повному обсязі завдної майнової шкоди. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 115-118). 21.03.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що страховик не відшкодовує потерпілій особі вартість відновлювального ремонту на підставі наданих потерпілою особою звітів, виконаних оцінювачами на власне замовлення, оскільки до обов`язку страховика входить здійснення виплати страхового відшкодування, розмір якого має бути визначений з урахуванням зносу. Інші доводи є аналогічними тим, що зазначались у відзиві на позовну заяву (а.с. 130-132). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 59-60). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 61-62). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2024 витребувано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» належним чином засвідчену копію звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 63-64). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом ухвали про відкриття провадження від 20.11.2024. Пояснення щодо позову до суду не направлялось, жодних заяв з процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 15.12.2023 приблизно о 19 год. 05 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі в напрямку Жулянського шляхопроводу навпроти вул. Соборна, 6, с. С. Борщагівка, [PERSON] , керуючи автомобілем «Даф» д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав дорогу автомобілю «Форд» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху на яку він мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , позивачу на праві власності належить автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 16). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Даф» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу №215135101, страхова сума становить 160000 грн 00 коп. (а.с. 19). Позивач повідомив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також подав заяву про виплату страхового відшкодування. 22.12.2023 відповідачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Форд» д.н.з. [NUMBER] та складено протокол огляду (а.с. 27-28). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №57916 від 02.01.2024, складеного ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», замовником якого є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Форд» д.н.з. [NUMBER] , станом на 22.12.2023 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ, 50004 грн 14 коп. (а.с. 79-91). 17.12.2024 позивач отримав від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплату страхового відшкодування в розмірі 44188 грн 89 коп. (а.с. 30). Не погоджуючись із виплаченою сумою страхового відшкодування, на замовлення позивача виготовлено звіт №154278 про оцінку колісного транспортного засобу від 17.01.2024, проведеного ФОП « [PERSON] », коефієнт фізичного зносу становить 0,6049, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 299843 грн 84 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, в тому числі ПДВ на запасні частині становить 139690 грн 44 коп. (а.с. 31-42). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV (в редакції, чинній на дату виникнення правовідносин щодо відшкодування шкоди, завданої в наслідок ДТП). Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, а також те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Даф» д.н.з. [NUMBER] , що був учасником ДТП під керуванням [PERSON] , на момент ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивачем отримано від страховика суму страхового відшкодування у розмірі 44188 грн 89 коп. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», на думку позивача, в порушення вимог Закону №1961-IV здійснив виплату страхового відшкодування лише частково, внаслідок чого сума недоплаченого розміру страхового відшкодування становить 78067 грн 10 коп. За змістом статті 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі №756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі №554/8473/19. Статтею 34 Закону №1961-IV передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, будь - яких доказів порушення відповідачем вказаних положень закону, суду надано не було. Відповідно до абзацу 1 пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed