Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

18 лютого 2025 року представник позивача адвокат Косякова З.М., звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить суд: визнати за [PERSON] право власності на 9/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представництва після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування зазначила, що [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яку за правом представництва прийняла онука померлої - позивач по справі, шляхом звернення з заявою до нотаріуса. Спадкове майно після померлої [PERSON] складається з 9/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки позивачем не надано нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно. Оригінал свідоцтва про право власності на 9/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у позивача відсутній. Згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 30.12.2004 р. № 2518101-37101, Міськкомунгосп виконкому Запорізької ради народних депутатів ліквідовано, свідоцтво про право власності [PERSON] на частку житлового будинку до Департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради на зберігання не передавалась. Згідно відповіді Державного архіву Запорізької області від 17.01.2025 р. № 05-07/M-3318 в протоколах засідань виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів м. Запоріжжя за 1988 рік рішення (свідоцтво) про право власності на житловий будинок, на 9120 часток житлового будинку по [ADDRESS] відсутнє. За таких обставин позивач позбавлена можливості вирішити питання про оформлення спадку після померлої [PERSON] в позасудовому порядку. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 19 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 10 березня 2025 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. надійшла копія спадкової справи № 47/2023. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, але до суду від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представника позивача та відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На праві власності [PERSON] належало 9/20 частин житлового будинку та належними до нього будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності № 1214 від 30 листопада 1988 року, виданого 12 листопада 2009 року Міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської ради. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 28 липня 1962 року Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя, що підтверджується відбитком штампу в паспорті на ім?я [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] - чоловік [PERSON] і дід позивача по справі, про що зроблено актовий запис № 6162 від 12 липня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції. Подружжя [PERSON] мали сина [PERSON] , [INFO] (батько позивача). Факт народження у подружжя [PERSON] сина [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 5112 від 130 травня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01 липня 1993 року виданого відділом ЗАГС Шевченківського району м. Запоріжжя. 22 травня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 509, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». 21 березня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Бахматської Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. 27 лютого 2003 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Вакуленко С.О.. Відповідно до тексту заповіту, [PERSON] на випадок її смерті робить таке заповідальне розпорядження: усе майно, що буде належить їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповідає [PERSON] .. Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання недійсним договору довічного утримання задоволено. Визнано договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 11 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лучко Н.Г. за реєстровим № 2092 - недійсним. Рішення набрало законної сили 12 грудня 2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11 листопада 2024 року суду «…. [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений 11 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лучко Н.Г. за реєстровим № 2092. Разом з посвідченням договору довічного утримання нотаріусом було внесено заборону на відчуження 9/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до закінчення дії договору довічного утримання. За умовами договору довічного утримання відчужувач [PERSON] передає у власність [PERSON] належні їй 9/20 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] …..». Постановою № 1481/02-31 від 25 грудня 2024 року приватний нотаріус ЗМНО Бахматська Т.М. відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої [INFO] [PERSON] . У зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних документів. Частинами 2, 3 ст.\~3\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до відповіді в.о. директора державного архіву Запорізької області № 05-07/М-3318 від 17.01.2025 року, встановлено, що в протоколах засідань виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів м. Запоріжжя за 1988 р. рішення(свідоцтво) про право власності на житловий будинок на 9/20 часток житлового будинку по [ADDRESS] відсутнє. Відповідно до відповіді першого заступника директора Департаменту з управління житлово-комунального господарства Запорізької міської ради № 2518/01-37/01 від 30 грудня 2024 року не передавалось на зберігання свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого Міськкомунгосп виконкому Запорізької ради народних депутатів в 1988 році. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вищевказаний житловий будинок, незважаючи на відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на 9/20 частину вказаного будинку, належав спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, і позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на нього. Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221,\~1268,\~1296\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину у строк і порядок передбачений законом, проте не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, яке згідно досліджених судом документів належало на праві власності спадкодавцю [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачами зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved