Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

01.04.2021\~до Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя надійшла\~позовна заява\~КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ\~ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~у розмірі\~45\~330,46 грн.\~Обґрунтовуючи заявлені\~вимоги,\~позивач зазначив,\~що КОНЦЕРН\~«МІСЬКІ ТЕПЛОВІ\~МЕРЕЖІ»,\~діючи на\~підставі статуту\~та чинного\~законодавства України,\~надав послуги\~з постачання\~теплової енергії\~відповідачам,\~які проживають\~в квартирі,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Однак,\~відповідачі свої\~зобов`язання з\~своєчасної оплати\~за надані\~послуги за\~встановленими тарифами\~не виконали,\~внаслідок чого,\~за останніми\~утворилась заборгованість\~в сумі\~45\~330,46 грн. за період з\~\~01.03.2014 року по 28.02.2021 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2021 у справі №333/2018/21 позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 45\~330, 46 грн. основного боргу та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05.08.2021 у цивільній справі №333/2018/21 задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2021 у цивільній справі №333/2018/21 скасовано, призначено судове засідання на 23.01.2025 року о 12 год. 30 хв. в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7, каб. 16. В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідачі 1,\~3 до зали судового засідання разу не з`явились, на адресу відповідачів, за якими останні зареєстровані та фактично проживають, судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулися конверти, з невідомих суду причин відповідачі не з`явились за їх отриманням. Відповідач 2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача, представника відповідача, при вирішенні спору врахувати позицію відповідачки, викладену в заяві про перегляд заочного рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). З матеріалів справи слідує, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) в період з 01.03.2014 по 28.02.2021 надано послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 45 330,46 грн. Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, квартиронаймачами (власник, споживач) послуг за вказаною вище адресою є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 5). Також, як вбачається із відповідей відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.04.2021 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У заяві\~про перегляд\~заочного рішення\~ [PERSON] зазначає,\~що з\~2000\~року остання\~не проживає\~за вказаною\~вище адресою,\~а проживала\~разом зі\~своєю бабусею\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~На підтвердження\~викладеного відповідачем\~2\~додано до\~матеріалів справи\~довідку голови\~правління ОСББ\~«Кристал-3».\~(а.с.\~47).\~Отже,\~як вказує\~відповідачка 2,\~оскільки фактично\~остання там\~не проживає,\~то і\~жодних послуг\~у цій\~квартирі не\~отримує.\~Також,\~відповідачка 2\~вказує,\~що не\~є власником\~чи \~співвласником вказаної\~квартири за адресою: [ADDRESS] , а отже не має обов`язків з її утримання та сплаті комунальних послуг з 2014 року по теперішній час. Розглянувши доводи [PERSON] щодо відсутності підстав стягнення з неї заборгованості за отриманні послуги з постачання теплової енергії суд виходить з наступного. Статтею 67 ЖК Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 1 Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (ст. 5 Закону №2189-VІІІ). Відповідно до статті 6 Закону №2189-VІІІ, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (суб`єкти господарювання, що надають комунальні послуги споживачу відповідно до умов договору). За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189-VІІІ, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В силу ст. 9 Закону №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України від 02 червня 2005 року №2633-ІV«Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений був також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (які були чинними на період виникнення спірних правовідносин). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, згідно з зазначеними вище нормами законодавства споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, яку враховує суд при застосуванні відповідних норм права у спірних правовідносинах у цій справі. Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" унормовано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630 (далі - Правила), які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Згідно пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З огляду на викладене, твердження відповідача 2 щодо постійного проживання за адресою: [ADDRESS] та не користування наданими позивачем послугами суд вважає неприйнятними, оскільки матеріали справи не містять даних на час вирішення спору щодо вчинення [PERSON] дій, спрямованих на відмову від користування послугами Концерну. Вбачається, що відповідач 2 від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останньою не надано. До того\~ж,\~з матеріалів\~справи слідує,\~що відповідач\~2\~залишалась у\~заявлений позивачем\~період зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , питання про зняття з місця реєстрації нею не порушувалось, тобто фактично зберігала за собою право на проживання у ньому. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та відповідачем 2 не надано. Законом № 2189-VІІІ, п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документу, що підтверджує його відсутність (довідка з тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Доказів про те, що [PERSON] зверталась до позивача із заявами про відсутність її за місцем реєстрації у спірний період, матеріали справи не містять. Отже, дослідивши надані відповідачем 2 письмові докази, суд дійшов висновку, що жоден з наданих доказів достовірно не підтверджує факт неотримання [PERSON] послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою її реєстрації, а саме: [ADDRESS] , в період з 01.03.2014 по 28.02.2021. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що доводи відповідача 2 про те, що вона фактично не користувалась комунальними послугами, наданими Концерном «МТМ» є недоведеними, а тому відхиляються судом. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Концерном «МТМ», заборгованість в розмірі 45 330,46 грн. складається із заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.6-10). Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності заборгованості в розмірі 45 330,46 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами 1, 2, 3 в ході її розгляду. \~ Відповідач 2 у заяві про перегляд заочного рішення просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. За змістом статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як встановлено вище судом та вбачається із доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, за відповідачами 1, 2, 3 обліковується заборгованість за отриманні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.03.2014 по 28.02.2021. В той же час, позивач у справі звернувся до суду із заявленими вимогами 01.04.2021. Таким чином, оскільки плата за отриманні послуги повинна вноситись не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 13\~387,72 грн., що нараховані за період з березня 2014 року по березень 2018 року (прострочення зобов`язання за березень 2018 починається з 21.04.2018) заявлені поза межами строку позовної давності. За таких\~обставин,\~враховуючи відсутність\~клопотання позивача\~про поновлення\~строку позовної\~давності та\~не встановлення\~судом поважності\~причин такого\~пропуску,\~судом відмовляється\~у задоволенні\~позову в\~частині стягнення\~з відповідача\~2\~суми заборгованості\~в розмірі\~13\~387,72\~грн.,\~за надані\~послуги з централізованого\~опалення,\~централізованого постачання\~гарячої води за період з березня 2014 року по березень 2018 року. Матеріали справи свідчать, що відповідачами 1, 3 заяви про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин у цій справі не заявлено. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 1, 3 суми заборгованості в розмірі 13\~387,72 грн., за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з березня 2014 року по березень 2018 року. Також, враховуючи, що відповідачі 1, 2, 3 оплату решти наданих послуг в сумі 31 942,74 грн. за період з квітня 2018 року по лютий 2021 року не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення основного боргу з відповідачів 1, 2, 3 в сумі 31 942,74 грн. за вказаний вище період є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір покладається на відповідачів 1, 2, 3 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial