Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

19 лютого 2025 року Акціонерне товариство\~«ТАСКОМБАНК» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 52450 грн. 11 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 02 вересня 2021 року між сторонами було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11475865-СК_SB, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 31700 грн. зі сплатою процентів за користування ним у сумі 37% річних строком до 01 вересня 2024 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором у встановлений строк не виконав, кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2025 року утворилася заборгованість у сумі 52450 грн. 11 коп., до якої входить: 31664 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом та 20785 грн. 35 коп. заборгованість за процентами, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві зазначає, що позивачем вказано, що заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 02 вересня 2021 року слід розуміти як кредитний договір № 002/11475865-CK_SB від 02 вересня 2021 року. Заява-договір від 02 вересня 2021 року не містить у собі жодного власного номеру, у тому числі - № 002/11475865-CК_SB. У свою чергу, позивачем не надано жодного документа, позначеного номером 002/11475865-CK_SB; походження та підстави застосування даного номеру залишаються невідомими. Також, до позовної заяви не додано повний текст Публічної пропозиції Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, чинної станом на 02 вересня 2021 року. У розпорядження суду та відповідача позивачем надано лише витяг із даної Публічної пропозиції - сторінки 3 та 153-158 включно, що об?єктивно позбавляє суд та відповідача можливості встановити дійсний зміст даного документа. Сам договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція щодо укладання якого була складена Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», також позивачем не надається. Так само у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення (зокрема, шляхом проставлення особистого підпису) відповідача зі змістом Публічної пропозиції Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, чинної станом на 02 вересня 2021 року. Заява-договір від 02 вересня 2021 року містить, зокрема, прохання клієнта відкрити на його ім?я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 20000 грн. зі строком користування 12 місяців. Пункт 14 Заяви-договору вказував, що орієнтовна реальна ставка за кредитом складає 43,96%. При цьому, пунктами 8 та 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов?язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені. Відповідно, «орієнтовна реальна ставка за кредитом» не є процентною ставкою за кредитом. У той же час, у позовній заяві зазначено, що позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 31700 грн. з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом - 37%, зі строком до 01 вересня 2024 року. Жодним із доданих до позовної заяви документів не підтверджено належно здійсненої банком зміни суми кредитного ліміту порівняно із заявою-договором від 02 вересня 2021 року (з 20000 грн. до 31700 грн.), встановлення за згодою сторін, вираженою у належній формі, відсоткової ставки за користування кредитними коштами саме у розмірі 37% річних, а також узгодженої сторонами спору у передбачений законом та договором зміни строку користування кредитними коштами. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, вказавши, що заперечує проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 02 вересня 2021 року [PERSON] підписав заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 23-25). У підписаній заяві-договорі вказано, що підписанням цієї Заяви-договору відповідач акцептує Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на сайті банку за адресою: https://tascombank.ua/) (далі ДКБО) і беззастережно приєднується до умов останнього. Згоден, що дана Заява-договір, а також Тарифи банку є невід?ємними частинами ДКБО. Підтверджує, що ознайомлений з умовами ДКБО, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Проект зазначених документів був наданий йому для ознайомлення перед їх укладенням та підписані ним документи повністю відповідають наданим банком проектам. Також погоджується та підтверджує, що пропозиція банку щодо надання/встановлення кредитного ліміту є відкличною, що перегляд/зміна кредитного ліміту може бути здійснено протягом строку дії останнього. Також розуміє, що строк дії кредитного ліміту може бути подовжено. У випадку зміни кредитного ліміту (зменшення або збільшення) розміру дозволеного кредитного ліміту та/або строку його дії, банк повідомляє його як позичальника, про встановлення нового розміру кредитного ліміту та/або строку його дії, шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток та або шляхом надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону позичальника та/або через інші дистанційні канали зв?язку, відповідно до умов ДКБО. У вказаній заяві-договорі відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та оформити на його ім`я платіжну картку Master Card World, встановити кредитний ліміт на споживчі цілі у сумі 20000 грн. зі строком користування 12 місяців шляхом кредитування поточного рахунку на суму, вказану у мобільному додатку в подальшому при встановленні кредитного ліміту в період дії поточного рахунку. Орієнтовна реальна річна ставка за кредитом складає 43,96% (визначається відповідно до законодавства та складає кількість процентів і зазначається як у паспорті споживчого кредиту) (пункт 14 заяви-договору). Таким чином, у зв`язку\~з укладенням\~договору між\~сторонами виникли договірні зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором станом на 22 січня 2025 року становить 52450 грн. 11 коп.,\~до якої\~входить:\~31664\~грн.\~76\~коп.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту,\~в тому\~числі простроченим,\~та 20785\~грн.\~35\~коп.\~ заборгованість\~за процентами,\~в тому\~числі простроченими (а.с. 65). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписики з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за укладеними договорами. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 26-62). При цьому, з розрахунку, наданого позивачем, слідує, що за період з 02 вересня 2021 року до 01 січня 2025 року витрати відповідача по його рахунку становлять 43995 грн. 41 коп., а зарахування 12330 грн. 65 коп. Таким чином, різниця між використаними і зарахованими (внесеними) відповідачем коштами складає 31664 грн. 76 коп. Також,\~з розрахунку,\~наданого позивачем,\~слідує,\~що відповідачем було сплачено 6783 грн. 35 коп., які зараховані позивачем на погашення процентів за користування кредитом. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Статтею 10561 Цивільного\~кодексу України\~визначено,\~що процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору позики/кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). У заяві-договорі на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 02 вересня 2021 року, яка підписана відповідачем, процентна ставка не зазначена, лише вказана орієнтовна реальна річна ставка за кредитом - 43,96%. Позивач на підтвердження заявлених вимог, крім самого розрахунку заборгованості за договором станом на 22 січня 2025 року, додав до позовної заяви витяг з Публічної пропозиції Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі Публічна пропозиція) та Тарифи кредитної картки Master Card World Contactless. Проте, жоден із зазначених документів відповідачем не підписаний. Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з даною Публічною пропозицією та Тарифами кредитної картки,\~відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме в зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, інформація на самому сайті та роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила надання банківських послуг, відсутність в заяві-договорі домовленості сторін про сплату процентів, їх конкретний розмір, надана банком Публічна пропозиція та Тарифи по кредитній картці Master Card World Contactless не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надану позивачем Публічну пропозицію та Тарифи не можна вважати складовою договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо вказані у них умови прямо не передбачені в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 та підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, така ж позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 березня 2021 року в справі № 669/573/18 та від 23 грудня 2020 року в справі № 191/2648/17. За встановлених обставин, суд вважає, що нарахувння позивачем процентів за користування кредитом є безпідставним, оскільки наявна у матеріалах справи Публічна пропозиція та Тарифи кредитної картки Master Card World Contactless, які передбачають сплату процентів, не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи заяву-договір, погодився на приєднання до цієї Публічної пропозиції, ознайомившись з нею та з наданими тарифами. Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач розумів саме такі умови укладення договору та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім того, з виписки по рахунку відповідача слідує, що позивачем до заборгованості включено комісійну винагороду на загальну суму 235 грн. 35 коп. При цьому, з виписки по рахунку не зрозуміло, за які конкретно банківські послуги, надані відповідачу, вона нарахована та чим передбачена. За вказаних обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 31664 грн. 76 коп. за вирахуванням суми грошових коштів, які були сплачені відповідачем та зараховані позивачем на погашення процентів, які сторони в належній формі не узгодили в сумі 6783 грн. 35 коп. та комісійної винагороди в загальній сумі 235 грн. 35 коп., яка включена до заборгованості, що становить 24646 грн. 06 коп., у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 545/2248/17. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial