Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання, в обґрунтування якого зазначила, що 4 червня\~2006\~року її батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис N? 114. Вона народилась народилась [INFO] та її батьком є [PERSON] - відповідач по справі. 20 січня\~2009\~року шлюб між батьками розірвано. Батько позивача [PERSON] сплачував аліменти на їїх утримання у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 квітня\~2008\~року до мого повноліття, тобто до [INFO] . На даний час позивач навчається на 1-му курсі освітнього рівня «бакалавр» в Навчально-науковому інституті екологічної економіки і менеджменту Національного лісотехнічного університету України за спеціальністю 053 «Психологія» Початок навчання - 01 вересня 2024\~року, закінчення навчання - 30 червня\~2028\~року - довідка НЛУ №? 807 від 10.10.2024\~року, і потребує матеріальної допомоги (іжа, одяг і т.д.). Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] бажає продовжувати надавати матеріальну допомогу з зв?язку з продовженням навчання, але бажає щоб аліменти сплачувалися на підставі ріщення суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ізюм Харківської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на коористь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , користь аліменти на утримання у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 грудня\~2024\~року по 30 червня\~2028\~року. Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Судом на адресу місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2024 року. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Відповідно до змісту позовної зави позивач просить провести розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Від позивача не надходило заперечень проти заочного розгляду справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, відповідно до ухвали суду від 29 квітня 2025 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до довідки \~Національного лісотехнічного\~університету України\~N?\~807\~від 10.10.2024\~року,\~ [PERSON] навчається\~ на 1-му курсі освітнього рівня «бакалавр» в Навчально-науковому інституті екологічної економіки і менеджменту Національного лісотехнічного університету України за спеціальністю 053 «Психологія». Початок навчання - 01 вересня 2024\~року, закінчення навчання - 30 червня\~2028\~року. Відповідно до Довідки Ізюмського відділу ДВС в Ізюмському районі Харківської області від 14.09.2024\~року № 70585 [PERSON] сплачував аліменти відповідно до виконавчого листа № 2-724 виданого 27.05.2008 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 квітня\~2008\~року до її повноліття, тобто до [INFO] . Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Потреба повнолітньої [PERSON] у матеріальній допомозі батька витікає з її навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти не надав, як і не надав доказів того, що він є непрацездатним. Водночас частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач не має можливості виконувати свій обов`язок з утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. Також, судом враховано, що [PERSON] навчається на безоплатній формі навчання та у разі успішного навчання має право на отримання стипендії. Позивачка всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на час її навчання у зазначеному позивачкою розмірі. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 17 грудня 2024 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до 30 червня 2028 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial