Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

1. Короткий зміст доводів пред`явлених позовів. У травні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та посилалась на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Їй належала 1/3 частка в блоці-секції №6 в гуртожитку по [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) розміром 1,00 в умовних кадастрових гектарах. За час свого життя вона не склала заповіт. Після її смерті спадкування здійснюється за законом. Позивач вчасно подала до Другої бориспільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа. Після спливу 6 місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] . Однак 25 квітня 2024 року державний нотаріус Другої бориспільської державної нотаріальної контори виніс постанову №626/02-31, якою відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у [PERSON] був ще один спадкоємець - її син [PERSON] , непрацездатний, інвалід 2 групи з дитинства, який знаходиться на повному державному утриманні в Бородянському психоневрологічному інтернаті, відтак [PERSON] має право лише на 1/2 частку в спадковому майні. Незважаючи на те, що [PERSON] також є спадкоємцем першої черги, в передбачений законом строк після смерті матері, він не скористався правом на подачу заяви про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини [PERSON] не був визнаний недієздатною особою та не проживав постійно зі спадкоємцем. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Тому позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори №626/02-31 від 25 квітня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В ході розгляду цивільної справи представник третьої особи [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , пред`явила позов, в якому посилалася на те, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства та має захворювання олігофренія в ступені імбецильності. З 8 травня 1984 року він був влаштований до Святошинського дитячого будинку-інтернату, а з 3 березня 1995 року перебуває в Бородянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та опіки. Він є дієздатним, оскільки незважаючи на його стан здоров`я, ніхто з його рідних не порушував питання про визнання його недієздатним або обмежено дієздатним. Його рідні (ні матір, ні сестра) не приїжджали до [PERSON] та не цікавились його життям. Про смерть матері [PERSON] стало відомо лише в травні 2024 року з листа державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори. [PERSON] з поважних причин, пов`язаних з його станом здоров`я, не зміг вчасно звернутись до нотаріуса. Тому [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк у три місяці, відлік якого починати від дати набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 травня 2024 року (а.с.27) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 травня 2024 року (а.с.30) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2024 року (а.с.63-64) було прийнято до розгляду позов, пред`явлений [PERSON] , змінено процесуальний статус [PERSON] з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2024 року (а.с.65) було витребувано у Другої бориспільської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 вересня 2024 року (а.с.215-216) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. Крім того, вони категорично заперечують проти задоволення позову [PERSON] , оскільки йому було відомо про смерть матері ще в грудні 2022 року з телефонної розмови з позивачем. І [PERSON] , і її син [PERSON] підтримують зв`язок з [PERSON] , цікавляться його життям, надсилають на карту працівнику інтернату [PERSON] грошові кошти для [PERSON] . Державний нотаріус Другої бориспільської державної нотаріальної контори не повідомила вчасно [PERSON] про відкриття спадщини, а направила йому лист лише в травні 2024 року. [PERSON] з неповажних причин пропустив строк для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Тому [PERSON] та її представник [PERSON] просять відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Завідувач Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипка А.О. не визнає первісний позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що [PERSON] при зверненні до нотаріуса повідомила, що [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Бородянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням, є особою з інвалідністю та потребує постійної опіки. Нотаріус одразу пояснила позивачу, що вона матиме право на отримання 1/2 частки в спадковому майні, оскільки на іншу 1/2 частку в спадковому майні має право [PERSON] , який відноситься до особливо вразливої категорії осіб, а саме є особою з психічними розладами. Відтак вимога [PERSON] про визнання її такою, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є безпідставною. 17 травня 2024 року державний нотаріус Скрипка А.О. направила [PERSON] лист, в якому роз`яснила право на подачу до суду позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] скористався таким правом. Тому завідувач Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипка А.О. просить суд задовольнити позов, пред`явлений [PERSON] . Представник третьої\~особи Лук`янова\~Н.М. підтримує позов, пред`явлений її довірителем, та заперечує проти задоволення позову [PERSON] . 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 2022 року (а.с.10). Станом на день смерті [PERSON] їй належала 1/3 частка в блоці-секції №6 в гуртожитку по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією рішення Гірської сільської ради №1891-93-VІІ від 17 жовтня 2020 року (а.с.104). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 жовтня 2023 року (а.с.79), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00039609358 від 10 травня 2023 року (а.с.82) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00039609476 від 10 травня 2023 року (а.с.83). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 7 вересня 1976 року (а.с.55). Зі змісту\~інформаційної довідки\~зі Спадкового\~реєстру №72412212\~від 10\~травня 2023\~року (а.с.99)\~вбачається,\~що за\~час свого\~життя [PERSON] не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснюється за законом. 10 травня 2023 року, тобто в передбачений законом шестимісячний строк, [PERSON] подала до Другої бориспільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.77). Нотаріусом була зареєстрована спадкова справа 111/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №72412268 від 10 травня 2023 року (а.с.100). Спірні правовідносини регулюються положеннями книги шостої «Спадкове право» ЦК України та Законом України «Про нотаріат». 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.1, ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до\~ч.1\~ст.49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріус або\~посадова особа,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії,\~відмовляє у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~якщо:\~1)\~вчинення такої\~дії суперечить\~законодавству України; 2)\~не подано\~відомості (інформацію)\~та документи,\~необхідні для\~вчинення нотаріальної\~дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6)\~правочин,\~що укладається\~від імені\~юридичної особи,\~суперечить цілям,\~зазначеним у\~їх статуті\~чи положенні,\~або виходить\~за межі\~їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав для визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] та спадкоємцями першої черги. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем та на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України може вважатися таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері. Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] є недієздатною особою або особою, цивільна дієздатність якої обмежена, щоб він на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України міг вважатись таким, що прийняв спадщину. В такому випадку [PERSON] мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак в матеріалах спадкової справи №111/2023 (а.с.76-111) відсутня така заява [PERSON] . Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 25 квітня 2024 року [PERSON] подала до Другої бориспільської державної нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.108). В цей же день державний нотаріус Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипка А.О. винесла постанову №626/02-31 (а.с.13-14), якою відмовила у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, в цілому, що належало її матері [PERSON] . Вказана постанова обґрунтована тим, що крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] згідно з ст.1261 ЦК України є також син спадкодавця [PERSON] , непрацездатний, інвалід 2 групи з дитинства, який знаходиться на повному державному утриманні в Бородянському психоневрологічному інтернаті. В зв`язку з цим, [PERSON] має право отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку в спадковому майні. Оскільки [PERSON] не прийняв спадщину шляхом подання заяви про її прийняття, а також не мав правових підстав для її прийняття, передбачених ч.3 та ч.4 ст.1268 ЦК України, [PERSON] мала право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що належало [PERSON] . При цьому обставина непрацездатності [PERSON] та наявність в нього інвалідності не має значення для здійснення права на спадкування. Відтак постанова державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №626/02-31 від 25 квітня 2024 року не ґрунтується на чинному законодавстві. З огляду на це суд висновує про те, що належить визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори №626/02-31 від 25 квітня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. б. щодо підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З довідки завідуючого МСЕК №367 від 9 червня 1992 року (а.с.60) вбачається, що [PERSON] має діагноз: олігофренія в ступені імбецильності та підлягає переведенню в будинок-інтернат для психохроніків. З 8 травня 1984 року [PERSON] був влаштований до Святошинського дитячого будинку-інтернату, що підтверджується наказом цього закладу №80 від 8 травня 1984 року (а.с.58). З 3 березня 1995 року [PERSON] був направлений до Бородянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням, зарахований в цей заклад на постійне місце проживання, що підтверджується путівкою №4-18 (а.с.59) та випискою з наказу №63 від 3 березня 1995 року (а.с.60). З довідки серії 2-18 АЗ №146630 від 24 травня 1996 року (а.с.18) вбачається, що [PERSON] має 2 групу інвалідності з дитинства, є непрацездатним. Зі змісту довідки директора Бородянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням №26 від 13 червня 2023 року (а.с.11) та листа №01/20-109 від 15 березня 2024 року (а.с.20) вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрований у цьому закладі з 3 березня 1995 року, знаходиться на повному державному утриманні та є дієздатним. Допитані у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] повідомила [PERSON] про смерть матері по відеозв`язку, після чого він почав плакати. У нього немає свого телефону, тому зв`язок відбувається через його няню [PERSON] . Влітку 2024 року адміністрація Бородянського психоневрологічного інтернату направила нотаріусу документи на підтвердження перебування [PERSON] в цьому закладі. Суд критично оцінює показання позивача та її сина [PERSON] щодо обізнаності [PERSON] в частині можливості здійснення ним права на спадкування. Так, з листа директора Бородянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням №01/20-199 від 20 червня 2024 року (а.с.136) вбачається, що до закладу лист / запит Другої бориспільської державної нотаріальної контори з приводу отримання будь-якої інформації про відкриття спадкової справи стосовно мешканця інтернату [PERSON] не надходив. Лист від Другої бориспільської державної нотаріальної контори [PERSON] отримав 28 травня 2024 року разом з повідомленням від Бориспільського міськрайонного суду. [PERSON] має навички письма і читання, розуміє зміст прочитаного йому з детальним роз`ясненням, однак він не може самостійно пересуватись в межах Київської області. Аналіз цих обставин свідчить про те, що в силу своєї хвороби, вродженого слабоумства олігофренії в ступені імбецильності, яка полягає в затримці фізичного і психічного розвитку (статичних і локомоторних функцій, розуміння і відтворення мови, інтелекту й особистості), не мав можливості вчасно, тобто до 12 червня 2023 року, реалізувати своє право на спадкування. Лише 17 травня 2024 року державний нотаріус Скрипка А.О. направила на адресу Бородянського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням (смт. Бородянка, Ветеранів,1) на ім`я [PERSON] лист №722/02-14 (а.с.49), в якому повідомила про відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] , а також те, що він не подав заяву про прийняття спадщини, а відтак вважається таким, що не прийняв спадщину. Також йому було роз`яснено право на подачу до суду позову про визначення додаткового строку для подання такої заяви. Тому хвороба [PERSON] визнається судом поважною причиною в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує ступінь захворюваності [PERSON] та постійне, вже як тридцять років, його перебування в Бородянському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням. З огляду на це суд висновує про те, що [PERSON] слід визначити додатковий строк у три місяці, відлік якого починати від дати набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 1 травня 2024 року (а.с.22). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд висновує про те, що з Другої бориспільської державної нотаріальної контори на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі п.9\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» [PERSON] був звільнений від сплати судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. З огляду на це суд висновує про те, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved