Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вимогою до Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер її, [PERSON] , батько - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Позивач, як донька, є єдиним спадкоємцем першої черги за померлим батьком. У встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини у зв`язку з початком війни, яка внесла суттєві непередбачувані зміни у звичайне життя, подальша смерть батька 2024 року, як сніжний ком накрили позивача та стали психологічним ударом, що суттєво вплинуло на стан здоров`я, проявом чого стала ішемічна хвороба серця, серцева недостатність, дифузний кардіосклероз, підвищений тиск на додаток до дуже серйозних проблем з очима, які знайшли своє вираження у вірусному кон`юктивіті. Все це в сукупності перешкоджало можливості як безпосереднього звернення до нотаріуса задля подання заяви про прийнятття спадщини, так і можливості безпосередньої підготовки та написання відповідної позовної заяви. Вважає, що пропустила строк з поважної причини, тому за захистом своїх законних прав звернулася до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 вказана цивільна справа розприділена судді Саламон О.Б. 26 лютого 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] - адвокат Крупський В.В. в судовому засіданні підтримав вимоги позову, посилаючись на те, що у зв`язку з початком війни, яка внесла суттєві непередбачувані зміни у звичайне життя, подальша смерть батька 2024 року, як сніжний ком накрили позивача та стали психологічним ударом, що суттєво вплинуло на стан здоров`я, проявом чого стала ішемічна хвороба серця, серцева недостатність, дифузний кардіосклероз, підвищений тиск на додаток до дуже серйозних проблем з очима, що послугувала причиною пропущення строку звернення до нотаріальної контори. В подальшому, в судове засідання, призначене на 30.04.2025, надав заяву про розгялд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради скористався правом подачі відзиву, у якому зазначив, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Якщо спадоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Доказом поважності причини пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після померлої матері є виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 06.02.2025, консультаційний висновок спеціаліста та щоденником з медичної карти амбулаторного хворого офтальмологічного центру "Ексімер" від 09.01.2025. Просить рішення ухвалити у відповідності до чиного законодавства. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено наступні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про право власності на житло кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . 05 жовтня 2021 року державним нотаріусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємиці майна [PERSON] - дочці [PERSON] (позивач по справі) на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . На підтвердження надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дезазначено про розмір частки у розмірі 1/2, належній [PERSON] . Тобто, 1/2 частина кв. [ADDRESS] перейшла у спадок після матері [PERSON] - дочці [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частина кв. [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності на підставі свілоцтва про право власності на житло. Інша 1/2 частина квартири, як зазначалося вище, належить позивачу, як спадщина після померлої матері. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 25 січня 2025 року (з пропущенням 16 - ти днів) позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. 25 січня 2025 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Позивач, як донька, є єдиним спадкоємцем першої черги за померлим батьком. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 ЦК України. Статтею 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом, зокрема: «1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, за змістом ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Цим же пунктом передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). На виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивачем надано докази на підтвердження поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, при цьому відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували ці обставини. Позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у зв`язку з з початком війни, яка внесла суттєві непередбачувані зміни у звичайне життя, подальшою смертю батька у 2024 році, що як сніжний ком "накрило" позивача та стало психологічним ударом, що суттєво вплинуло на стан здоров`я, проявом чого стала ішемічна хвороба серця, серцева недостатність, дифузний кардіосклероз, підвищений тиск на додаток до дуже серйозних проблем з очима, які знайшли своє вираження у вірусному кон`юктивіті. Все це в сукупності перешкоджало можливості як безпосереднього звернення до нотаріуса задля подання заяви про прийнятття спадщини, так і можливості безпосередньої підготовки та написання відповідної позовної заяви. Доказом поважності причини пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після померлої матері є виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 06.02.2025, консультаційний висновок спеціаліста та щоденником з медичної карти амбулаторного хворого офтальмологічного центру "Ексімер" від 09.01.2025. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved