Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

28.08.2024 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області звернувся в суд з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 КУпАП. Мати з сином проживали за адресою: [ADDRESS] , перебували під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг» з 15.03.2024 року. Проте родина перебуває в полі зору фахівців із соціальної роботи з грудня 2022 року, коли народилась дитина, їй надавалася послуга консультування. Вказують на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, схильна до вживання алкогольних напоїв, не забезпечує належного побутового догляду за дитиною, не підтримує санітарного стану житла в належному стані, не займається з сином, попереджалася про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, висновків не зробила, тому її слід позбавити батьківських прав. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі ( а.с.44 -45). Протокольною ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.09.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду ( а.с. 99 ). Представник органу опіки та піклування Бердичівської міської ради в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачка пред"явлені до неї позовні вимоги не визнала, пояснила, що любить свою дитину. Вона поступово робить ремонт в будинку. Отримує пенсію по інвалідності та шукає роботу. В дитини є батько, який проживає в м. Коростишеві, він там працює, приїздить дуже рідко. В будинку 4 кімнати, 2 кімнати вона вже відремонтувала, в будинку пічне та газове опалення, має заборгованість зі сплати коштів за газопостачання. Коли в неї вилучали дитину, то вона трішки вживала алкоголь, на даний час вже не вживає. Алкоголь вживала з подругою. Борг за газопостачання близько 20000,00 грн., як давно борг, вона не пам"ятає, чому не сплачували за комунальні послуги, не знає. Представник відповідачки заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідачка може виховувати дитину, створити їй всі умови для проживання. З того часу як дитину забрали органи опіки та піклування, відповідачка цікавиться дитиною, намагається виправитися. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка з січня 2023 року отримувала соціальні послуги у вигляді супроводу, їй допомагав соціальний працівник. Послугу надавали протягом року, нагадували відвідувати лікаря, контролювали дії відповідачки. У відповідачки були подруги з асоціальною поведінкою. Послугу припинили надавати в березні 2024 року. В 2024 році бачила у відповідачки синяк. Коли хлопчику було більше року, він не ходив, але повзав, почали відвідувати родину частіше, помітили, що дитина не розвивається, записали дитину на прийом до невропатолога. Вказала, що бачила відповідачку брудною, дитина теж була брудна, немита. Відповідачка варила дитині їжу, в якій були смажені шкварки. Від відповідачки відчували запах алкоголю. Також вона бачила [PERSON] , співмешканця відповідачки, який поводився досить агресивно, був у стані алкогольного сп"яніння. 11.04.2024 року виявили відповідачку в стані алкогольного сп"яніння. Зазначила, що коштів у відповідачки на продукти харчування не було, однак на алкоголь кошти знаходилися. Дитина постійно була брудна, немита, хлопчик постійно падав на підлогу, вдарявся головою. У хлопчика є спадкові захворювання по лінії матері. 20.04.2024 року визвали поліцію (кум відповідачки). [PERSON] побив відповідачку, хоча вона це заперечувала. В будинку було 16 градусів тепла. В 1 рік і 4 місяці дитина не ходила. 18.06.2024 року відповідачку знову застали в стані алкогольного сп"яніння, продуктів харчування не було, в хаті було брудно. 20.08.2024 року відповідачка була з синцем під оком, брудна, хлопчик теж був брудний, немитий. На підлозі був бруд, залишки їжі, дитину не було в що вдягнути. В будинку було багато мух. 20.08.2024 року дитину було вилучено у відповідачки. Супровід закінчився з негативним висновком. Повернення дитини до матері буде суперечити інтересам дитини. Свідок [PERSON] суду повідомив, що відповідачку знає тривалий час, оскільки її співмешканець [PERSON] був під адміністративним наглядом, порушував громадський порядок. Влітку 2024 року відвідував їхню родину - умови проживання жахливі, антисанітарія, нестерпний запах в будинку, продукти харчування неналежної якості. Дитина була занедбана, відповідачці зробили зауваження. 18.06.2024 року було повторне відвідування, відповідачка нічого не виправила, відносно неї оформили протокол за ст. 184 КУпАП. 20.08.2024 року був виклик до поліції, викликала поліцію відповідачка, яка повідомила про хуліганські дії. Коли приїхали до її помешкання, то побачили, що умови для проживання в будинку жахливі, відповідачка була в стані алкогольного сп"яніння, вона це заперечувала, також в будинку була стороння особа, яка також була в стані алкогольного сп"яніння. Хлопчик був без одягу, немитий, брудний, в дитячій кімнаті були брудні речі. Санвузол непрацював, водопостачання відсутнє, харчові продукти неналежної якості, залишки їжі скрізь. Відповідачка не могла пояснити, чим вона годувала дитину. У відповідачки дуже низький батьківський потенціал. Хлопчика одягали працівники служби, а відповідачка лише метушилася. За два місяці, що дали відповідачці на виправлення, вона нічого не зробила. Свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою відповідачки, знає її протягом 22 -х років. Відповідачка інколи зверталася до неї за допомогою. Їй робили зауваження, що вона не дивиться за дитиною. Вона заходила в будинок разом з сусідкою і бачила, як дитина сиділа в фекаліях ( можливо собачих чи котячих). Хлопчик постійно був брудний, в хаті не прибиралося, їсти відповідачка не варила. В будинку немає газопостачання, води також немає. Зазначила, що з продуктів харчування бачила лише банку з кислим молоком, ніколи не бачила ні йогурту дитячого, ні банана. В зимовий період відповідачка в будинку не проживає, там холодно. Також вона бачила дим в будинку, з грубки весь дим йде в будинок. Вказала, що відповідачка дуже знає свої права, але не виконує материнських обов"язків. Коли відповідачка отримує пенсію, то в неї " свято", вона йде в магазин і купує горілку. В будинку з нею проживав її співмешканець [PERSON] і її подруга [PERSON] , вона з ними пила. Відповідачка їй скаржилася, що на неї кидається [PERSON] , а дитина кричить. За 6 місяців, які дитина проживає окремо від неї, відповідачка нічого не зробила в будинку, говорила їй, що дитині краще в дитячому будинку. Додатково пояснила, що відповідачка всім лише обіцяє виправитися, але нічого не робить. Вона пропонувала їй тюлі, щоб повісити на вікна, відповідачка відмовилася, сказала, що має свої тюлі, однак на вікна так нічого і не повісила. Зазначила, що була свідком ситуації, коли відповідачка сварилася з нянькою, яка їй допомагала, бачила брудні каструлі. 19.08.2024 року вона приносила хлопчику гостинці, останній раз в будинку відповідачки вона була в січні 2025 року - повна хата диму, через вікно туди - сюди залазили коти, вогонь з печі йшов на кімнату. Туалет в будинку відсутній. Вказала, що дитину повертати матері неможливо, всі сусіди просять забрати в неї дитину, вона не спроможна її доглядати та виховувати. Свідок [PERSON] пояснила, що була в будинку відповідачки, коли хлопчик був маленький і коли в неї забрали дитину. Зазначила, що відповідачка добра людина, і, на її думку, вона зможе виховувати дитину під контролем соціальних служб. Останній раз у відповідачки вона була в листопаді 2024 року, в будинку були мішки зі сміттям, газу немає. За період, коли у відповідачки вилучили дитину, по листопад 2024 року вона нічого в будинку не зробила, нічого не змінилося. Свідок [PERSON] ( батько хлопчика) суду пояснив, що відповідачка за дитиною постійно дивилася, купала, продукти харчування були в холодильнику, в будинку було чисто. Він не записаний батьком дитини у свідоцтві про його народження, оскільки не має паспорта. В будинку відповідачки 4 кімнати, він допомагав фарбувати в одній кімнаті та штукатурив кімнату. Відповідачці потрібно дати час, щоб навести в будинку лад. Вказав, що душової кабінки в будинку немає, вони купали дитину у ванночці, це було рік потому, дитині тоді був один рік і пару місяців. Вихованням та утриманням дитини займалася [PERSON] , він привозив гроші, а [PERSON] купувала дитині продукти харчування. Причину, з якої забрали дитину, знає зі слів відповідачки. При ньому 5 разів приїздили працівники соціальної служби, дійсно попереджали, що дитина неохайно одягнена, дитина дійсно була тоді брудна. В будинку води немає, газу також немає. [PERSON] палить піч, обігрівають дві кімнати. Потрібно два місяці, щоб навести лад в будинку. Додатково пояснив, що передає відповідачці по 9000,00- 10000,00 грн, куди вона витрачає кошти, він не знає. Все, що написано в позовній заяві, відповідає дійсності, враховуючи всі обставини, дитину повертати назад до відповідачки на даний час неможливо. Свідок [PERSON] вказала, що проживає по сусідству з відповідачкою з дня її народження. Коли [PERSON] народила дитину, всі соціальні служби їй допомагали ( коляска, одяг). Спочатку було все добре, потім з"явилися [PERSON] і [PERSON] , можливо, коли вона отримала кошти на дитину. В будинку були крики, гулянки, п"яні сварки. [PERSON] отримувала пенсію і за три дні грошей вже не було. Друзі в неї неадекватні. [PERSON] запустила хату : води та газу немає, немає за що годувати дитину. До них неодноразово приїздила поліція. Вона лише один раз бачила, як відповідачка купила дитині йогурт і банан. Родичі з нею не спілкуються, дитину їй немає куди забирати. Додатково пояснила, що спочатку дитина була доглянута, з нею жила жінка, яка їй допомагала, а з появою [PERSON] почалися п"янки. Бачила, як відповідачка годувала дитину [PERSON] супом, якому було пару днів. Бачила, як хлопчик сидів в фекаліях, був весь брудний, відповідачка теж була брудна, немита. [PERSON] і [PERSON] з"явилися, коли хлопчику було 6 місяців, а зникли, коли дитину забрали. До серпня 2024 року відповідачка вживала алкоголь. Біля будинку дуже захаращено, раніше до неї приїжджали її тітки, допомагали їй саджати города. На даний момент дитину їй повертати не можливо, будинок холодний, дров немає. В будинку вона нічого не робила з серпня 2024 року, як забрали дитину, [PERSON] їй сказала, що в 2- х кімнатах лопнули батареї. Свідок [PERSON] вказав, що знає відповідачку зі школи. Вона проживала з [PERSON] , умови проживання в її будинку не сильно комфортні, якщо їй хтось допоможе, то вона все налагодить. Коли він приходив до хлопчика, то дитина була чиста. Його сестра передавала речі, дитяче харчування, коли хлопчику було 6 місяців. Восени 2023 року приїздили соціальні служби , а [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] пили, [PERSON] попередили про необхідність змінити поведінку. [PERSON] потрібно трішки потренуватися, щоб бути матір"ю. Він пропонував [PERSON] допомогу, однак вона до нього не зверталася. Влітку 2024 року він був також в будинку відповідачки, бачив що [PERSON] вживає спритні напої, вона йшла по вулиці напідпитку, дитина в той час була з [PERSON] . Також він бачив, як [PERSON] вживає алкоголь. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 КУпАП, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 22.12.2022 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046658914 від 23.08.2024 (а.с. 8, 34 - 35). Як вбачається з повідомлення КУ "Центр надання соціальних послуг" №189 від 11.04.2024, родина [PERSON] , яка має ІІ групу інвалідності (психоневрологічне захворювання), є одинокою матір`ю. 11.04.2024 фахівцями Центру здійснено планове відвідування родини та виявлено розпивання алкогольних напоїв матір`ю дитини з її співмешканцем [PERSON] (судимим 7 разів) та подругою. В помешканні брудно, наявний різкий запах алкоголю, накурено. Про вказаний факт повідомлено міську службу у справах дітей. З матір`ю проведено роботу (а.с.9). Згідно з повідомленням КУ «Центр соціальних послуг» Бердичівської міської ради №204 від 19.04.2024 стан здоров`я [PERSON] не дозволяє їй забезпечити повноцінний та необхідний догляд, розвиток, медичну й психологічну реабілітацію дитині (а.с.10). 24.04.2024 Міською службою у справах дітей на адресу директора КНП "Бердичівська міська лікарня" направлено запит про здійснення медичного обстеження [PERSON] для з`ясування наявності тривалої хвороби з обмеженням життєдіяльності, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків по відношенню до сина (а.с.11). Відповідно до виписки з постанови психіатричної ЛКК № 112 від 03.05.2024 року, не виявлено ознак тривалої хвороби, яка б перешкоджала виконанню батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] (а.с.13). 18.06.2024 року начальнику Міської служби у справах дітей надійшло повідомлення в телефонному режимі від начальника сектору ювенальної превенції Бердичівського РВП Чубохи О.Я. про те, що [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння, дитина недоглянута, в житловому приміщенні неналежні санітарно-гігієнічні умови. Працівниками поліції спільно з працівниками міської служби у справах дітей складено Акт проведення рівня безпеки дитини та Акт обстеження умов проживання. Прийнято рішення помістити дитину з матір`ю до медичного закладу. Матері рекомендовано привести житлове приміщення до належного санітарно-гігієнічного стану, пройти курс лікування від алкогольної залежності, попереджено про можливість вилучення дитини в разі неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с.14-20). 24.06.2024 працівниками міської служби у справах дітей повторно відвідано родину [PERSON] , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 24.06.2024. [PERSON] прибрала в будинку, зробила мінімальний запас продуктів (а.с.21). На підставі наказу Міською службою у справах дітей №105 від 25.06.2024 дитину [PERSON] , [INFO] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків (а.с.22). Внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків, [PERSON] постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.07.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення (а.с.39). Згідно з Актком обстеження умов проживання від 09.08.2024 працівниками Міської служби у справах дітей спільно з фахівцями з соціальної роботи відвідано малолітнього [PERSON] , [INFO] за місцем проживання. В помешканні було брудно, одяг і продукти харчування в обмеженій кількості. Матері надано рекомендації, попереджено про відповідальність (а.с.24). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 20.08.2024 фахівцями з соціальної роботи знову відвідано родину [PERSON] за місцем проживання. Остання була з синцем під оком, брудна та занедбана. Малолітній син [PERSON] голий, босий у власних фекаліях, голодний. Житлове приміщення в антисанітарному стані, відсутні продукти харчування, сезонний одяг для дитини (а.с.26). Працівниками Міської служби у справах дітей, Бердичівського РВП, фахівцями з соціальної роботи КУ ЦНСП складено Акт рівня безпеки дитини, зроблено висновок про небезпеку перебування дитини в таких умовах, прийнято рішення помістити дитину до медичного закладу та ініціювати негайне відібрання дитини від матері у зв`язку з загрозою її життю та здоров`ю (а.с.27-31). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.08.2024 розглянуто питання про доцільність відібрання дитини від матері та звернення до суду з позовом та висновком про позбавлення батьківських прав матері. Прийнято рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 21.08.2024 № 311 «Про негайне відібрання дитини від матері у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю (а.с.32). Наказом Міської служби у справах дітей №147 від 22.08.2024 [PERSON] , [INFO] поставлено на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.33). Ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини підтверджується висновком виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування від 05.09.2024 року №321, з якого вбачається, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина, схильна до вживання алкогольних напоїв, не забезпечує належного побутового догляду за дитиною, не підтримує санітарного стану житла в належному стані, не займається сином, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити матір батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.51-53). З оглянутих в судовому засіданні фотокарточок встановлено, що в помешканні, де проживала малолітня дитина, брудно, повна антисанітарія ( а.с. 54 -57). Як вбачається з довідки КНП " ЦМР та ПДД" ЖОР, дитина [PERSON] [INFO]. дійсно перебуває в даному закладі з 10.09.2024 року, за час перебування дитини мати [PERSON] відвідувала свою дитину ( а.с. 74, 76). Згідно виписного епікризу від 10.09.2024 року [PERSON] , [INFO]. поступив у приймальне відділення КНП " БМЛ" БМР 20.08.2024 року. Загальний стан : середньої важкості. Основний діагноз : гострий фарингіт. Супутній : соціально занедбана дитина ( а.с.77). Відповідно до довідки про отримання допомоги, [PERSON] , [INFO]. перебуває на обліку в Управлінні сім"ї та соціального захисту населення Бердичівської міської ради з 01.10.20058 року отримує пенсію особам з інвалідністю з дитинства, 3 група, за період з березня 2024 року по серпень 2024 року - 14 166,00грн ( а.с.78). В період з березня 2024 року по серпень 2024 року [PERSON] отримувала щомісячну соціальну допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі по 860 грн щомісячно, разом отримала 5160,00 грн ( а.с.79). Будинок, в якому проживає [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2009 року, належав [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с. 82 -84). Мати відповідачки - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 85). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, орган опіки та піклування стверджував про ухилення матері хлопчика від виконання нею батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання їх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09 від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « Скоццарі та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98 від 13 липня 2000 року). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретного закладу (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідачка свідомо, протягом тривалого часу ( з квітня 2024 року по серпень 2024 року - зафіксовані факти ) не піклувалася про свого малолітнього сина, не створила для нього належних умов для життя та розвитку, не забезпечувала належним доглядом та харчуванням. Протягом вказаного періоду вживала спиртні напої з друзями, на зауваження працівників соціальних служб змінити свою поведінку, провести житлове приміщення до належного санітарно - гігієнічного стану належним чином не відреагувала, що призвело до того, що в неї 20.08.2024 року було вилучено малолітню дитину. Згідно показів свідків, зокрема сусідок відповідачки, судом встановлено, що і після вилучення дитини вона не привела житлове приміщення до належного стану, щоб там могла проживати малолітня дитина, навпаки, судом було встановлено, і відповідачка це підтвердила, що в будинку відсутній газ, вода, наявні борги за комунальні послуги. Станом на 16.04.2025 року ситуація не покращилася, дитина не може бути повернута в будинок до матері,де немає належних умов для її проживання. Під час розгляду справи відповідачка намагалася запевнити суд, що вона в майбутньому виправиться, влаштується на роботу, змінить своє відношення до дитини, приведе будинок до належних умов для проживання, однак суд звертає увагу на те, що з серпня 2024 року по 16.04.2025 року у відповідачки було достатньо часу, щоб усвідомити, що доля дитини залежить цілковито від її поведінки, а не перекладати даний обов"язок на інших осіб, зокрема соціальні служби. Така поведінка відповідачки, її ставлення до дитини, яка, враховуючи її вік, не здатна про себе піклуватись самостійно, свідчить про небезпеку залишення її з відповідачкою. Суд погоджується з доводами представника позивача, що однієї материнської любові для виховання та утримання дитини недостатньо, про дитину потрібно піклуватися, лікувати її, займатися її розвитком. Суд звертає увагу на те, що всі допитані в судовому засіданні свідки, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідачки, ствердили, що дитину повертати матері неможна, відсутні умови для її проживання та розвитку. В судовому засіданні 16.04.2025 року [PERSON] в своїй промові зазначила, що в майбутньому буде старатися створити умови для належного життя дитини, отже знову " в майбутньому", хоча умови для належного виховання, проживання та утримання дитини мали б бути створені відповідачкою протягом перебування даної цивільної справи на розгляді в суді, а не відкладатися на майбутнє, таким чином суд констатує, що в будинку, де на даний час проживає відповідачка, умов для розвитку, проживання малолітньої дитини немає, відповідачка дійсно не вживає спиртних напоїв, однак так і не привела своє помешкання до належного санітарно - гігієнічного стану, щоб там могла безпечно проживати малолітня дитина ( відсутні газопостачання, вода, після зими в будинку сирість). Протягом всього часу перебування даної цивільної справи на розгляді склалося враження, що відповідачка не спроможна самостійно приймати відповідальні рішення, в тому числі і щодо її малолітнього сина, не розуміє, що несе відповідальність за життя малолітньої дитини, вона потребує сторонньої допомоги. Так, приймаючи рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме інтересам малолітньої дитини, яка через свій вік, хворобу потребує особливого догляду та сторонньої допомоги, суд приймає рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина, ставлячи інтереси хлопчика вище інтересів відповідачки, суд вважає, що так хлопчику буде безпечніше, ним будуть опікувати люди, яким він не буде байдужий, він буде проживати та зростати в належних для життя та розвитку умовах. Суд роз"яснює відповідачці, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни їх поведінки. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно роз`яснень, наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Суд стягує із відповідачки [PERSON] на особовий рахунок дитини аліменти у розмірі, заявленому у позові, тобто 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved