Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

08.01.2025 року до Кагарлицького районного суду Київської області за підсудністю від Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява АТ «Банк «Кліринговий дім». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05.01.2024 року між ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та відповідачкою укладено Заяву-Договір № 119171 від 05.01.2024 року про надання споживчого кредиту, згідно якої банк надав позичальнику кредит в розмірі 150000,00 грн., строком на 18 місяців, тобто до 05.07.2025 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 65,0 % річних. Однак, відповідачка порушила умови кредитного договору щодо своєчасності та повноти сплати заборгованості за кредитом та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 162817,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом 127760,44 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 35057,44 грн. Враховуючи викладене, АТ «Банк «Кліринговий дім» просить стягнути із відповідачки заборгованість у загальному розмірі 162817,88 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує, крім цього не заперечують проти винесення у справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, згідно поштового трекінгу адресат відсутній за вкказаною адресою. Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, тобто відповідач належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивачки суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ст. 280 ЦПК України, суд, враховуючи вказані факти, згоду позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.01.2024 року між ПАТ «Банк «Кліринговий дім» та [PERSON] укладено Заяву-Договір № 119171 про надання споживчого кредиту. За змістом п. 1 Заяви-договору, банк надає позичальнику споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тип кредиту - «Споживчий кредит на власні потреби», сума кредиту 150000,00 грн., строк - 18 місяці, дата остаточного повернення кредиту 05.07.2025 року. Відповідно до умов п. 1 Заяви-договору, розмір процентної ставки за кредитом складає 65,0 % річних. Сторонами погоджено порядок повернення кредиту та сплати відсотків, згідно якого дата платежу: до 5 числа кожного місяця згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 до Заяви-Договору). З матеріалів справи вбачається, що АТ «Банк «Кліринговий дім» належним чином виконало умови договірних зобов`язань, перерахувавши суму кредиту у загальному розмірі 150 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 119171 від 05 січня 2024 року на суму 150000 грн. Відповідно до Додатку 1 до Заяви-Договору № 119171 від 05.01.2024 року - Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, сума кредиту визначена у розмірі 150000 грн. Із умовами надання кредиту позичальник ознайомлений 05.01.2024 року згідно паспорту споживчого кредиту, про що свідчить підпис відповідача сформований кваліфікованим електронним підписом «Дія.Підпис». З наявної в матеріалах справи Виписки/особового рахунку вбачається, що відповідачка [PERSON] належним чином умови договірних зобов`язань не виконав, у встановлений договором строк кредит не повернув, відсотки не сплатив. 22.10.2024 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про дострокове погашення кредиту №;03-02/03/4372.. Із наданого 19.11.2024 року позивачем розрахунку заборгованості вбачається, 19.11.2024 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Банк «Кліринговий дім» становить 162817,88 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 127760,44 грн., та заборгованості за відсотками у розмірі 35057,44 грн. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису' відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Уст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] сума заборгованості за Заявою-договором № 119171 від 05.01.2024 року не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задоволення у повному обсязі та стягнення із відповідачки на користь позивача суми боргу у розмірі 162817,88 гривень. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved