Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ "ФК «Пінг-Понг» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що в особистому кабінеті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] подала заяву на отримання кредиту, таким чином 14.04.2021 відповідач уклала Договір споживчого кредиту №102237142 з ТОВ «МІЛОАН», (первісний кредитор), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 7000 грн. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти. 29.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 28036,13 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, згідно якого з вимогами, зазначеними у позові не згідна. У відзиві вказує, що у зв`язку із сімейними обставинами вона 14.04.2021 звернулася до кредитної організації ТОВ «МІЛОАН» та надала свої дані для укладення договору, де їй пообіцяли відразу видати кредит після підписання договору в електронній формі. Після надання відповідачкою своїх даних, вона не отримала від товариства ні договору для підписання, ні обіцяних коштів. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] будь-яким способом застосувала одноразовий ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання відповідачкою цього одноразового ідентифікатора, також відсутні докази реєстрації [PERSON] у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН». Таким чином кредитний договір не було укладено у електронній формі. Також позивачем не надано жодного доказу підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів за кредитним договором, отримання таких відповідачкою та наявності у [PERSON] простроченої заборгованості у зв`язку із користуванням цими коштами. Крім того, просить застосувати строки позовної давності, оскільки відповідно до Договору від 14.04.2024 строк дії кредиту складає 30 днів, тобто до 14.05.2021, доказів пролонгації кредитного договору матеріали справи не містять. Тому позові подано за межами строків позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 1.3 Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно якого вказує, що підписання кредитного договору з ТОВ «МІЛОАН» здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер телефону, вказаний позичальником при укладені договору. Цей же номер телефону зазначено відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Алгоритм дій відповідачки щодо порядку укладення правочину дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що Договір про споживчий кредит № 102237142 від 14.04.2021 був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме відповідачем, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем. Щодо підтвердження надання [PERSON] грошових коштів зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 102237142 від 14.04.2021 перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 7 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26749304 від 14.04.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Вказане платіжне доручення та деталізований розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 102237142 від 14.04.2021 (відомість про щоденні нарахування та погашення), сформований ТОВ «МІЛОАН», що були долучені до позовної заяви являються доказом видачі та порушення відповідачем умов погашення Договору про споживчий кредит № 102237142 від 14 квітня 2021 року. Адже відповідно до змісту Деталізованого розрахунку заборгованості відбулася видача коштів, проводилося списання тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії за пролонгацію, а також останній містить детальний і повний опис сум фінансових зобов`язань, що підлягає погашенню. Просить позовні вимоги задовольнити. 1.3 Відповідачка подала додаткові пояснення у справі, згідно яких на підтвердження своєї позиції долучає до матеріалів справи виписку надходжень коштів по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 14.04.2021 по 15.04.2021, в якій відсутня інформація про переказ коштів від ТОВ «ФК «МІЛОАН» в сумі 7000 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 20.11.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 29.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним, наявний відзив. Заяв та клопотань до суду не надходило. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 14.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102237142. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн., строк надання кредиту 15 днів, до 29.04.2021. Комісія за надання кредиту становить 1050,00 грн., яка нараховується за ставкою 1,70% від суми кредиту одноразово. Стандартна процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договором передбачена пролонгація кредиту. Даний Договір укладено у електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.26-29). У додатку №1и до Договору міститься «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.30). Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.30 зворот -31). Відповідно до платіжного доручення №26749304 від14.04.2021 платник ТОВ «МІЛОАН» перерахував отримувачу [PERSON] 7000 грн. на картку VISA № [NUMBER] . Призначення платежу: кошти згідно договору 102237142 (а.с.38). Згідно виписки про надходження по рахунку № [NUMBER] від 11.01.2014 за період з 14.04.2021 по 15.04.2021, наданої відповідачкою, відсутнє зарахування грошових коштів у розмірі 7000 грн. ТОВ «МІЛОАН» на вказаний рахунок (а.с.89). Разом з тим, на виконання ухвали суду від 29.01.2025. АТ КБ «Приватбанк» було також надано інформацію, згідно якої на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] . Також, вказано номер, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] за період з 14.04.2021 по 20.04.2021 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.100). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 14.04.2021 по 20.04.2021 вбачається, що 14.04.2021 на карту [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 7000 грн. (а.с.100 зворот-101). Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №102237142 наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» 14.04.2021 [PERSON] було надано кредит у розмірі 7000 грн. Разом з тим, 29.04.2021, 06.05.2021 та 13.05.2021 було здійснено сплату комісії за пролонгацію кредиту. Крім того, за період з 14.04.2021 по 11.07.2021 здійснено сплату процентів по кредиту в загальному розмірі 1309,00 грн. та погашення тіла кредиту в розмірі 742,00 грн., а ТОВ «Мілоан» проводив щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору. Загальний розмір заборгованості складає 28036,13 грн., з яких: 6258,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 0,0020728,13 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1050,00 грн. - комісія (а.с.12-13). Також, судом встановлено, що 29.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №102237142 щодо відповідача (а.с.18-22). Відповідно до Додатку №1 до Договору, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28036,13 грн., з яких: 6258,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 20728,13 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1050,00 грн. - комісія (а.с.86). В свою чергу, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу №1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором №102237142 щодо відповідача (а.с.32-34). Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28036,13 грн., з яких: 6258,00 грн. - сума заборгованості за тілом, 20728,13 грн. - сума заборгованості за відсотками та 1050,00 грн. - комісія (а.с.87). [PERSON] було надіслано досудову вимогу про погашені заборгованості за Договором про споживчий кредит №102237142, що підтверджується листом №102237142-АВ від 02.09.2024 (а.с.46). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 14.04.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору про споживчий кредит 102237142. [PERSON] , будучи вільною в укладенні Кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується належними та допустимим доказами, дослідженими судом, зокрема платіжним доручення від 14.04.2021 за яким платник ТОВ «МІЛОАН» перерахував отримувачу [PERSON] 7000 грн. на картку VISA № [NUMBER] . Належність банківської карти № [NUMBER] та зарахування коштів на вказану карту у сумі 7000 грн. підтверджується інформацією наданою банком емітентом АТ КБ «Приватбанк». Фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною картою №4731219122237575, співпадає з номером телефону, який вказаний у Анкеті-зяві на кредит від 14.04.2021 та у п. 10 Договору про споживчий кредит від 14.04.2021 - реквізити позичальника. Крім того, зазначений номер телефону вказаний відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Таким чином, [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. 5.2 Суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві, що Кредитний було укладено з порушенням вимог винного законодавства, оскільки такі не підтверджені жодними належними доказами. Таким чином, підстав для невідповідності умов укладеного сторонами кредитного договору вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не встановлено. Крім того, суд звертає увагу, що у тому ж відзиві на позовну заяву відповідачка не заперечувала того факту, що вона дійсно зверталася до ТОВ «МІЛОАН» з метою отримання коштів у кредит. 5.3 Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам Договору про споживчий кредит та строку його дії, з урахуванням здійснених відповідачем пролонгацій кредиту. Зокрема, за умовами договору строк кредитування складає 15 днів. Разом з тим, 29.04.2021, 06.05.2021 та 13.05.2021 відповідачкою було сплачено комісію за пролонгацію, у зв`язку з чим строк дії договору було продовжено. В подальшому, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 60 днів, що також відповідає умовам кредитного договору. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, товариство відповідно до п. 1.5.2 Договору нарахувало відповідачу проценти в розмірі 3224,53 грн. у період з 14.04.2021 по 16.05.2021. В подальшому Договір було авто пролонговано та відповідачу було нараховано проценти у розмірі 18 812,60 грн. за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування за 60 днів, отже за період з 14.04.2021 по 11.07.2021 первісним кредитором було нараховано заборгованість за відсотками на загальну суму 22037,13 грн. і таке нарахування відповідає умовам Договору. Крім того, у вказаній відомості відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів, а саме: з 1404.2021 по 11.07.2021 [PERSON] здійснила сплату процентів по кредиту в загальному розмірі 1309 грн. та погашення тіла кредиту в розмірі 742 грн. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит №102237142, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. При цьому, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. 5.4 Щодо клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Судом встановлено, що строк кредитування за Договором від 14.04.2021 становить 15 днів, термін повернення кредиту - 29.04.2021, відтак строк позовної давності сплив 29.04.2024. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. 5.5 Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. 5.6 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Пінг-Понг» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024; Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 30.09.2024; детальним описом виконаних адвокатом робіт від 30.09.2024 (а.с.14-17, 36). Зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. Суд зазначає, що від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, як і не вказано про таке зменшення у відзиві на позовну заяву. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відтак, витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. підлягають стягненню з відповідачаки. 5.7 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підляже стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved