Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (далі ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні обґрунтовують тим, що 15 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАЙМЕР" (далі ТОВ "ЗАЙМЕР") та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 98726, відповідно до умов якого ТОВ "ЗАЙМЕР" надав відповідачці кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування кредитом 2 % в день або 730 % річних. 28 жовтня 2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з яким ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право грошової вимоги за кредитним договором № 98726 від 15 грудня 2019 року. Відповідачка умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого допустила заборгованість у розмірі 7280,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000,00 грн, та простроченої заборгованості за процентами 5280,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати. У відзиві на позовну заяву, представник відповідачки [PERSON] - адвокат Трофименко А.О. просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказує, що спірний кредитний договір був укладений без участі відповідачки та без її волі. Відповідачка не реєструвалася на сайті позивача, не заповнювала ніякої анкети, не отримувала ніяких кодів та не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання позики. Відповідачка ніколи і ні за яких обставин з позивачем не досягали домовленості про можливість укладення договору у електронній формі. Покликається також на те, що позивачем не надано жодного доказу отримання відповідачкою кредитних коштів за спірним кредитним договором. Відповідач вважає, що у даному випадку вона має відносини із фінансовими шахраями, які використали її дані паспорту та ідентифікаційного номеру. У зв"язку з цим, 06 січня 2020 року відповідачка подала відповідне повідомлення до ВП № 2 Баштанського РВ ГУНП України в Миколаївській області, у якому вказала що впродовж 2019 року невідомі їй особи шахрайським шляхом без її відома оформили на неї кредити у різних банках України на загальну суму 37000,00 грн, відомості про ке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020150310000011 (а.с. 57-59). У відповіді на відзив представником позивача Пархомчук С.В. підтримано позовні вимоги у повному обсязі, наголошено на необхідності їх задоволення, яка обґрунтовується тим, що обставини на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені та суперечать умовам укладених правочинів (а.с. 63-68). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Пархомчук С.В. у відповіді на відзив на позовну заяву просив розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача - адвокат Трофименко А.О. також згідно письмової заяви просив про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника, в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 грудня 2019 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та позичальником, вказаним у договорі як [PERSON] , в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 98726, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https:www.clu.com.ua/ - одноразовий ідентифікатор KL3178 15 грудня 2019 року відправлено на номер телефону [NUMBER] , згідно довідки ТОВ "ЗАЙМЕР" про ідентифікацію позичальника (а.с. 16). Відповідно до умов п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору, ТОВ "ЗАЙМЕР" надає позичальнику кредит у розмірі 2000,00 грн строком на 14 днів, а саме до 28 грудня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської кртки, вказаної клієнтом (а.с. 22-24). Транзакція зарахування кредитних коштів у розмірі 2000,00 грн проведена 15 грудня 2019 року на платіжну картку № [NUMBER] емітованої CONCORD BANK, за даними довідки ТОВ "Платежі Онлайн" від 10 січня 2025 року (а.с. 30). 28 жовтня 2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №01-28/10/2021, у відповідності до умов якого ТОВ "ЗАЙМЕР" передав (відступив) ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату, а ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" прийняв належні ТОВ "ЗАЙМЕР" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 25-29). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 98726 від 15 грудня 2019 року в сумі 7280,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума виданого кредиту, 5280,00 грн залишок по відсоткам (а.с. 15). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Даними документами є зокрема, як і визначено Законом, направлення споживачу оферти на укладення договору, отримання акцепту, погодження умов, отримання споживачем екземпляру кредитного договору, підписання даного договору споживачем. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено порядок підписання електронного договору, зокрема порядок обміну інформацією, яка є по своїй суті істотними умовами електронного договору. Частина 6 вказаної статті містить відомості щодо порядку підписання електронних договорів, яка відразу робить відсилку на порядок підписання, передбаченого статтею 12. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент отримання письмового повідомлення про заміну кредитора. Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первісному кредитору належним. Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилається на ті обставини, що підписання спірного кредитного договору № 98726 від 15 грудня 2019 року відповідачкою здійснювалось її електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідачки. Кошти кредиту надані відповідачці у безготівковій формі шляхом їх перерахування первісним кредитодавцем в сумі 2000,00 грн на банківську картку № [NUMBER] емітованої АТ "АКБ "КОНКОРД". Відповідачка вказані обставини заперечила. На виконання ухвали суду щодо надання запитуваної інформації АТ "АКБ "КОНКОРД" надало відповідь про те, що рахунки на ім"я [PERSON] не відкривались, за номером платіжної картки зазначеної № [NUMBER] не маючи інформації про ідентифікатор клієнта (частина карти, яка прихована зірочками), банк не може визначити власника платіжної банківської картки та надати інформацію. Таким чином, оскільки [PERSON] не відкривала рахунки в АТ "АКБ "КОНКОРД", відповідно вказаний банк не видавав їй платіжні карти, зокрема платіжну карту з № [NUMBER] . Позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, на підтвердження перерахування первісним кредитором та відповідно отримання відповідачкою кредитних коштів за кредитним договором № 98726 від 15 грудня 2019 року, право вимоги за яким перейшло до позивача, та доказів, що такий договір взагалі був укладений [PERSON] , а не іншою особою з використанням анкетних даних [PERSON] . В своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає алгоритм дій при укладенні кредитного договору в електронній формі, так в п. 9 вказаного алгоритму вказано, що додатково здійснюється верифікація банківської карти клієнта, що дає змогу встановити власника банківської карти та особу яка заповнює заявку як одну і ту саму особу. Однак, як було зазначено вище, згідно відповіді АТ "АКБ "КОНКОРД", рахунки на ім"я [PERSON] не відкривались, та, відповідно, АТ "АКБ "КОНКОРД" не могла бути видана [PERSON] платіжна карта з № [NUMBER] . Таким чином незрозуміло яким чином кредитодавець ідентифікував особу яка подала заявку на отримання кредиту та власника банківської карти як одну і ту саму особу. Також в своїй відповіді на відзив представник позивача зазначає, що [PERSON] могла звернутися до банку для отримання виписки по рахунку з метою підтвердження або спростування факту перахування грошових коштів. Однак вказні твердження є безпідставними, оскільки, як було вказано вище, [PERSON] рахунки в АТ "АКБ "КОНКОРД" не відкривала, та відповідно до ст. 60, 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність" не має права на отримання виписок по рахунках відкритих не на її ім"я. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог ТОВ"ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

Outcome: dismissed