Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.09.2024 частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. Зокрема, з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір. З метою захисту прав та інтересів [PERSON] у цивільній справі про поділ спільного майна подружжя, [PERSON] уклала з адвокатом Тодоровим А.І. договір про надання правової допомоги №21/11-22/Ц від 21.11.2022. В подальшому між сторонами 21.11.2022 було укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги відповідно до п.1 якої сторони домовилися про те, що гонорар адвоката за виконання доручення складається з розрахунку 2400 грн за одну годину роботи. Відповідно до пункту 4 додаткової угоди остаточний розрахунок проводиться по завершенню слухання справи в суді першої інстанції. На виконання умов договору про надання правової допомоги, адвокатом складено детальний опис виконуваних робіт, а також надано акт приймання-передачі наданих юридичних послуг б/н від 21.03.2025. Також, на доказ внесення авансового платежу оплати надано квитанції про отримання грошових коштів від 25.11.2022 на суму 15000 грн, від 23.12.2023 на суму 15000 грн та від 24.12.2024 на суму 15000 грн. Отже загальний розмір витрат позивача на правову допомогу у цій справі складає 62400 грн. Заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 62400 грн. \~ \~ \~ \~04.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на подану заяву, згідно якого відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 62400 грн, так як в позовній заяві представником позивача повідомлено що понесені позивачем витрати становлять 7463,6 грн (оплата судового збору), 12000 грн (витрати за надання правової допомоги), та очікують понести додатково витрати 10000 грн. З огляду на зазначене вбачається що сума судових витрат, заявлена до відшкодування у розмірі 62400 грн, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку і різниця складає 50400 грн. Заява про відшкодування витрат на правничу допомогу не містить доказів, що позивач не міг передбачити такі витрати, що є самостійною підставою передбаченою процесуальним законодавством для відмови позивачу у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення. З огляду на норми ЦПК України справи про поділ майна подружжя відносяться до категорії не складних справ, які не потребують великого обсягу часу для вивчення судової практики та складання правової позиції, надання тригодинних консультацій, складання великого обсягу процесуальних документів. З опису виконуваних робіт представником позивача зазначено що ним 21.11.2022 надано усну консультацію Клієнту, яка тривала 2 години, разом із тим вважаємо, що такі дії (послуги), як надання усної консультацій є складовою процесу підготовки позовної заяви, при цьому в матеріалах справи відсутня конкретизація наданих усних консультацій протягом 2 год., а з огляду на предмет та підстави позову, однотипність та стандартність справи, відповідач ставить під сумнів її тривалість. Також з опису виконуваних робіт представником позивача зазначено що ним 22.11.2022, 28.11 02.12.2022 здійснювалось опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, аналіз судової практики, формування правової позиції на яку представник Позивача витратив 3 години, але і в цьому випадку з огляду на предмет та підстави позову, однотипність та стандартність справи, відповідач ставить під сумнів її тривалість. Щодо підготовки процесуальних документів таких як позовна заява, клопотання, заяви, письмові пояснення, заперечення на клопотання та заяви відповідача, апеляційна скаргу Представник позивача зазначає, що витратив на такі послуги 8 годин. При цьому позивачем зазначено лише загальний перелік документів визначений цивільним процесуальним кодексом без конкретизації. Але необхідно відзначити що апеляційна скарга відповідача була залишена без задоволення, клопотання про призначення судової оціночної експертизи було відмовлено, відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про долучення доказів, відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, відмовлено у клопотанні представника позивача про залучення співвідповідача та третьої особи, нарешті задоволено клопотання представника позивача про відмову від частини позовних вимог, яке фактично нівелювало необхідність поданих представником позивача клопотань пов`язаних із позовними вимогами у цій частині. З огляду на вказані обставини вбачається, що більшість процесуальних документів складених представником позивача були недоцільними та не неминучими, оскільки вони всі були відхилені судом. Отже твердження представника позивача про витрачання 8 годин на складання процесуальних документів (надання послуг), більшість з яких не відповідає критерію «необхідності та неминучості», ставить під сумнів розрахунок представника позивача в їх реальності. Щодо участі представника позивача у судових засіданнях у кількості 13 годин у 13 судових засіданнях то необхідно звернути увагу на наступне. Представник відповідача зазначає, що приймав участь у судових засіданнях за такими датами: 02.03.2023 згідно матеріалів справи судового засідання 02.03.2023 не було. 02.05.2023 відбулось судове засідання на якому розглядались клопотання сторін. Тривалість судового засідання складає 21 хвилина. При цьому необхідно зауважити що клопотання позивача стосувалось витребування документів пов`язаних із частиною позовних вимог, від яких в подальшому позивач відмовився. 07.06.2023 відбулось судове засідання на якому розглядались клопотання сторін. Тривалість судового засідання складає 11 хвилин. 12.07.2023 згідно матеріалів справи судового засідання 12.07.2023 не було. 12.09.2023 відбулось судове засідання на якому було розглянуто клопотання представника Позивача про призначення судової оціночної експертизи, про долучення доказів, та у задоволенні клопотань представника позивача було відмовлено. З урахуванням необхідності дотримання критерію «необхідності та неминучості» витрат на правову допомогу, проведення судового засідання для розгляду клопотань представника позивача в задоволені яких було відмовлено, вбачається, що участь у даному судовому засіданні не може включатись до розрахунку витрат на правову допомогу. 26.10.2023 судове засідання фактично не відбулось, оскільки відповідач та його представник в судове засідання з об`єктивних обставин не з`явились. При цьому відповідач 23.10.2023 надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи призначене на 26.10.2023 із доказами надіслання вказаного клопотання позивачу. З огляду на вказані обставини, вбачається що участь у даному судовому засіданні не може включатись до розрахунку витрат на правову допомогу, оскільки представнику позивача було відомо про заявлене клопотання та він не заперечував щодо його задоволення. 29.11.2023 відбулось судове засідання на якому було розглянуто клопотання представника Позивача про залучення співвідповідача та третьої особи, про витребування доказів, а також заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Южного міського суду від 29.11.2023 суд відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог представника позивача, відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідача та третьої особи, а також відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. З урахуванням необхідності дотримання критерію «необхідності та неминучості» витрат на правову допомогу, проведення судового засідання для розгляду клопотань представника позивача в задоволені яких було відмовлено, вбачається, що участь у даному судовому засіданні не може включатись до розрахунку витрат на правову допомогу. 11.01.2024 судове засідання не відбулось, оскільки судова справа була надіслана до Одеського апеляційного суду за апеляційною скаргою представника позивача на ухвалу суду від 29.11.2023. 13.11.2024 відбулось судове засідання на якому було розглянуто клопотання представника Позивача про відмову від частини позовних вимог по цивільній справі за позовом представника [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. З урахуванням необхідності дотримання критерію «необхідності та неминучості» витрат на правову допомогу, проведення судового засідання для розгляду клопотання представника позивача про відмову у частині позовних вимог, яке було задоволено вбачається, що участь у даному судовому засіданні не може включатись до розрахунку витрат на правову допомогу. 09.12.2024 згідно матеріалів справи судового засідання 09.12.2024 не було. 20.01.2025, 17.02.2025, 20.03.2025 судове засідання відбулось. З огляду на вказані обставини вбачається, що із заявлених 13 судових засідань, лише 4 судових засідання в яких приймав участь представник позивача можна віднести до категорії «необхідних та неминучих». Отже твердження представника позивача про витрачання 13 годин на участь у судових засіданнях вартість яких складає 31200 грн не відповідає критерію «необхідності та неминучості», та ставить під сумнів розрахунок представника позивача в їх об`єктивності. Разом із тим, як вже зазначалась у цьому клопотанні, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 62400 грн є завищеним, не відповідає складності справи з огляду на однотипність та стандартність справи, є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, а час витрачений на більшу частину наданих послуг не відповідає критеріям «необхідності та неминучості», а також істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, заявлений позивачем у позовній заяві в розмірі 12000 грн. Вважає, що реальними витратами на надання правничої допомоги наданої представником позивача у цій нескладній справі, які дійсно пов`язані з розглядом справи та їх необхідністю складають 8000 грн, які підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 485,26 (56591/932950) грн. Просить зменшити витрати на надання правничої допомоги та задовольнити їх у розмірі 485 гривень 26 коп. \~ \~ \~ \~16.04.2025 від заявника надійшла відповідь на відзив, згідно якої витрати на професійну правничу допомогу є безпосередньо пов`язаними з розглядом справи № 519/86/23 та належним чином підтвердженими до заяви додано всі необхідні документи (договори, акти, рахунки тощо). Щодо тверджень відповідача про те, що частина судових засідань, у яких брав участь представник позивача, тривали незначний час, а частина не відбулись, звертає увагу на наступне. Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання, є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката, а тому є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі в судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц). Звертаю увагу суду на те, що адвокат Тодоров А.І. працює і мешкає у м. Одесі і кожного разу на прибуття у судове засідання у м. Южне витрачав як най менше дві години. Отже витрати на участь в судових засіданнях є очевидно виправданими Крім цього, відповідач ніяк не обґрунтовує свої розрахунки, в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 62400,00 грн до 8 000,00 грн, не зазначає, чим обумовлена саме така сума витрат на правничу допомогу. Враховуючи п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Учасники справи в судове засідання по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати не з`явились, повідомлялись належним чином. В матеріалах справи містяться заяви від сторони позивача та відповідача про розгляд заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу у їх відсутності. Стаття 270 ЦПК України, регламентує, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи приписи ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторін або інших учасників справи в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву без учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляну на таке. Судом установлено, що 11.09.2024 Южним міським судом Одеської області було ухвалено рішення про часткове задоволення позову представника [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна та стягнуто судовий збір. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів\~справи вбачається,\~що представництво\~інтересів позивача\~ [PERSON] \~в суді\~здійснював адвокат\~Тодоров А.І.\~на підставі\~Договору про\~надання правової\~допомоги №21/11-22/Ц\~від 21.11.2022;\~Додаткової угоди\~до договору\~про надання\~правової допомоги\~№21/11-22/Ц\~від 21.11.2022;\~Акту прийому-передачі\~виконаних робіт\~(наданих\~юридичних послуг)\~від 21.03.2025;\~опис виконуваних\~робіт за\~договором про\~надання правової\~допомоги №21/11-22/Ц\~від 21.11.2022. Також надані\~квитанції на\~оплату юридичних\~послуг від\~22.11.2022\~на суму\~15000\~грн,\~23.12.2024 на суму 15000 грн та 24.12.2024 на суму 15000 грн. Пунктом 1 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №21/11-22/Ц від 21.11.2022 визначено, що гонорар адвоката на виконання доручення складається із розрахунку 2400 грн за одну годину роботи. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Із розрахунків витрат на правничу допомогу, які наведені в акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 21.03.2025, вбачається, що адвокатом надано послуги, загальна вартість яких складає 62400 грн. Визначаючи час на надання зазначених в акті послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Частина 5, 6 ст.137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17.11.2023 у справі №754/7992/20. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПКУкраїни, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Судом встановлено, що адвокат Тодоров А.І. брав участь у дев`ятьох судових засіданнях по даній справі, які відбулися: 02.05.2023, 07.06.2023, 12.09.2023, 26.10.2023, 29.11.2023, 13.11.2024, 20.01.2025, 17.02.2025 та 20.03.2025, отже витрати зазначені адвокатом в Акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг) щодо тйог участі у судових засіданнях є завищеним. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та доводів щодо їх неспівмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір до 25000 грн. Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення 20.03.2025 питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відповідно до ст.141 ЦПК України не вирішувалось, тому, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, участю адвоката у судових засіданнях, а також враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача [PERSON] адвоката Тодорова А.І. та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1516,45 (25000 *56591 / 932950) грн понесених витрат на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial