Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

у січні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, з наступним зменшенням позовних вимог (а.с.64), мотивована тим, відповідач, який проживає за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 47,8 кв.м. зобов`язання зі сплати послуг з постачання теплової енергії належним чином не виконує, а тому за період з 01.02.2022 по 01.01.2025 утворилася заборгованість за надані послуги в розмірі 4 626,06 грн. В зв`язку з добровільною частковою сплатою відповідачем 11.03.2025 заборгованості за послугу з постачання теплової енергії в сумі 4626,06 грн, представник позивача просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 440,47 грн та 3% річних в сумі 107,89 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. В установлений судом строк відповідач направив відзив на позов в якому не згоден з наданими позивачем обліковими даними та розрахунком заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та укладеними договорами між ним та ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго», оскільки з 2008 року будь-які договірні відносини між ним та суб`єктом господарювання взагалі відсутні, з 2008 року і по даний час його квартира за адресою: [ADDRESS] відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Дані обставини підтверджуються зверненням відповідача у формі заяви від 16.06.2006 до ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» про надання дозволу на відключення його квартири від центрального опалення, для подальшого встановлення двоконтурного котла. Відповідно до рішення міжвідомчої комісії при виконкомі Машівської селищної ради з розгляду питань щодо відключення споживачів від централізованої системи теплопостачання від 03.08.2006, відповідачу надано дозвіл на відключення від централізованої системи теплопостачання та встановлення автономного опалення в квартирі, що належить відповідачу на праві особистої власності. В подальшому, враховуючи вимоги відповідно до переліку технічних умов, наданих «Полтаватеплоенерго» на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачем було замовлено в ТОВ «Форос-Агро» виготовлення робочого проекту. Відповідач зазначає, що в матеріалах робочого проекту на відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання наявна пояснювальна записка, в якій відображена інформація про проєкт автономного опалення та зазначено, що «Полтаватеплоенерго» погоджено в частині відключення системи опалення і гарячого водопостачання від централізованого теплопостачання, а також згідно акту, складеного представником ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» - інженером Дударенком Д.В.в присутності власника квартири відповідача, від 11.12.2008, підтверджено відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж центральної системи теплопостачання будинку, в зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення. Проектна документація на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання погоджено з «Полтаватеплоенерго». Борг станом на 01.12.2008 року відсутній. Враховуючи викладені обставини, відповідач вважає, що у позивача відсутні прямі докази, які підтверджують його заборгованість за отримані послуги з теплопостачання, оскільки з 2008 року він не користується послугами «Полтаватаплоенерго», на даний час являється користувачем послуг газопостачальної компанії Нафтогаз, будь-які договірні відносини між ними відсутні, а позовні вимоги щодо предмета спору позбавляють можливості підтвердити в повному обсязі обґрунтованість заявлених вимог. У лютому 2025 відповідачу було повідомлено про його перебування у списках боржників за отримані послуги з теплопостачання, тому з метою досудового врегулювання спору 12.02.2025, 11.02.2025, 04.03.2025 та 11.03.2025 ним було сплачено на рахунок позивача кошти в сумі 5\~150,00 грн та у зв`язку з тим, що позивач звернувся до суду про стягнення з нього заборгованості за послуги теплопостачання, які ним не отримано, відповідач вважає, що наперед сплачені ним кошти в сумі 5\~150,00 грн є безпідставно набутими позивачем не маючи на це законних підстав та особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому, а тому просить зобов`язати ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» повернути йому безпідставно отримані кошти в розмірі 5\~150,00 грн (а.с.42-46). 18.04.2025 року позивач направив до суду відповідь на відзив (а.с.73-76), в якій наполягає на задоволенні позову та зазначає, що відповідачу [PERSON] надано дозвіл на відключення від системи централізованого теплопостачання та встановлення автономного опалення в квартирі, яка належить йому на правах особистої власності, за умови погодження з відповідними службами. Також у наданій відповідачем копії технічних умов ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» на відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання застережено, що проектом на відключення квартири власника необхідно було передбачити розрахунок теплового навантаження на систему опалення квартири, яке розраховано у пояснювальній записці до виданих відповідачу технічних умов. Крім того, технічними умовами ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» застережено, що після введення в експлуатацію індивідуального джерела опалення, необхідно заключити договір відшкодування вартості теплової енергії, що припадає на відключену від ЦСО квартири на опалення місць загального користування. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Позивач наголошує, що внутрішньо будинкові мережі центрального опалення якраз і належать до інженерного(технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. І за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи мереж водопостачання, водовідведення, інших комунікацій для всіх мешканців будинку, незалежно від того, приєднані їх помешкання до центрального опалення чи від`єднані. Позивач зазначає, що в квартирі відповідача з 2008 встановлена індивідуальна система опалення, що не заперечується сторонами. Проте, згідно п.38 постанови КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 (із змінами), споживач, у разі відключення його квартири від мереж централізованого опалення будинку, не звільняється від оплати за послуги з відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Оскільки квартира [ADDRESS] знаходиться у багатоквартирному п`ятиповерховому будинку, на її власника (співвласників) покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками (співвласниками) квартир цього будинку. Отже, в розумінні п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії за вказаною у позові адресою. У будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, який обліковує фактично спожиту теплову енергію, використану на опалення приміщень, будинку. Позивач зазначає, що згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах різних моделей, в тому числі з співвласниками багатоквартирних будинків. У разі неприйняття рішення про вибір моделі договірних відносин, між співвласниками будинку та виконавцем комунальної послуги укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Станом на 01.12.2021 співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не повідомили ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. З огляду на викладене, з 01.12.2021 між ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] діє індивідуальний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії та згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п.14 Правил №830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Відповідно до п.12 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ їх житлових/нежитлових приміщень. Позивач звертає увагу, що згідно з положенням Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182, та Правил №830, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Зважаючи на викладене, нарахування за послугу з постачання теплової енергії [PERSON] проводиться підприємством відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо вимоги відповідача повернути сплачені ним кошти на загальну суму 5150,00 грн, позивач зауважує, що відповідач має право визнати позов (всіх або частину позовних вимог) на будь-якій стадії. У зв`язку з добровільною частковою сплатою відповідачем заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, що підтвердило факт визнання [PERSON] частини позовних вимог, представник позивача зменшив розмір позовних вимог та надіслав до суду та відповідачу відповідну заяву, а в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, представник позивача підтримував позовні вимоги в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Позивач звертає увагу, що [PERSON] добровільно, як вказує у відзиві на позов сам відповідач «з метою досудового врегулювання спору та подальшого вирішення питання в позасудовому порядку», проводилися оплати із зазначенням назви послуги теплопостачання, на загальну суму 5150,00 грн, тобто до відкриття провадження у справі ним здійснені оплати двічі: 12.02.2025 та 11.02.2025, що підтверджує його наміри. Після першої добровільної сплати відповідачем грошових коштів за послугу з теплопостачання, будь-яких заяв на адресу позивача про повернення як помилково сплачених коштів, не надходило. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Також позивач зауважує, що вимога про зобов`язання ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» повернути сплачені відповідачем кошти на загальну суму 5\~150,00 грн за послугу з постачання теплової енергії може бути заявлена [PERSON] виключно в межах зустрічної позовної заяви, які відповідач мав право подати у строки, встановлені чинним законодавством. 28.04.2025 відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву та зазначив, що не може погодитись із заявленими позовними вимогами, в тому числі із заявою про зменшення позовних вимог та викладені позивачем обставини та додані документи жодним чином не спростовують його позицію, як відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Щодо долучених позивачем копій розпоряджень виконавчого комітету Машівської селищної ради, в першу чергу відповідач зазначає, що копії розпоряджень не можуть бути використані як докази та не можуть бути враховані судом під час прийняття рішення. Окрім того, позивачем не підтверджено, на підставі належних та допустимих доказів про те, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває в особистій приватній власності, приєднана до мережі централізованого опалення та гарячого постачання води, а потім переобладнано на індивідуальне користування послуг по газопостачанню та газифікації ВАТ «Полтавагаз». Посилаючись на норми чинного законодавства, відповідач зазначає, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з цим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Отже, з аналізу наведеного вбачається, що споживач здійснює оплату послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, за відсутності договору з позивачем, проте за наявності на те законних підстав доведеності факту отримання таких послуг. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Враховуючи вищевикладене та вимоги до переліку технічних умов, наданих «Полтаватеплоенерго» на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачем було замовлено виготовлення робочого проекту на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, в матеріалах якого також зазначено, що «Полтаватеплоенерго» погоджено в частині відключення системи опалення і гарячого водопостачання від централізованого теплопостачання. Згідно акту, оформленого представником ПОКВПТП «Полтаватеплоенерго» про відключення квартири [ADDRESS] від внутрішньо будинкових мереж теплового постачання у зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення, підтверджено факт відключення квартири відповідача від внутрішньо будинкових мереж центральної системи теплопостачання будинку. Разом з цим, у цьому акті зазначено, що відключення виконано шляхом видимого розриву приєднань радіаторів, термоізоляція транзитних стояків опалення опломбована, відгалуження від стояків гарячого водопостачання заварено, термоізоляція стояків закрита оздоблювальними матеріалами, система опалення та гарячого водопостачання квартири підключена до двоконтурного котла на газовому паливі. Проектна документація на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання погоджено з «Полтаватеплоенерго», також зазначено, що боргові зобов`язання станом на 01.12.2008 відсутні. Також відповідач звертає увагу, що з 2008 року після отримання ним всіх дозвільних документів для індивідуального користування послугами по газопостачанню та газифікації ВАТ «Полтавагаз» до січня 2025 року у позивача будь-яких претензій та вимог про сплату боргових зобов`язань щодо користування ним послугами «Полтаватеплоенерго» не виникало. Зазначені вище обставини підтверджують безпідставне нарахування позивачем боргу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2022 по 01.01.2025 з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, в загальній сумі 5\~174,42 грн, оскільки такі послуги фактично відповідачем не отримано, належні і допустимі докази щодо фактичного споживання наданих послуг та протиправності дій зі сторони відповідача щодо відключення від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у спосіб, що не передбачений чинним законодавством у матеріалах справи відсутні (а.с.90-94). Ухвалою від 25.02.2025 Машівський районний суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 21). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і завчасно, про що свідчить довідки про доставку електронного документу позивачу (а.с.23,24), відповідач отримав судову повістку особисто (а.с.25 на зв.). Представник позивача [PERSON] у заяві про зменшення позовних вимог просила розглядати спарву за її відсутності, позов з урахуванням зменшення позовних вимог підтрмиала (а.с.64), відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченнях (а.с.110). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом установлено, що за витягом №1143437 від 25.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). З розрахунків заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , убачається, що за період з лютого 2022 по грудень 2024 утворилася заборгованість в розмірі 4 626,06 грн, 3% річних від простроченої суми боргу за послуги теплопостачання складають 107,89 грн за 346 днів прострочення, інфляційні втрати з січня 2024 по грудень 2024 становлять 440,47грн, а всього заборгованість складає 5 174,42 грн (а.с.11-13). Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство «Полтаватеплоенерго» надає послуги теплопостачання в будинок за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] відкрито о/р № [NUMBER] (а.с.11-14). Актом про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж теплопостачання в зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення підтверджено відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованої системи теплопостачання будинку в зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення за адресою: [ADDRESS] (а.с.29, 58). Рішенням міжвідомчої комісії при виконкомі Машівської селищної ради з розгляду питань щодо відключення споживачів від централізованої системи теплопостачання від 03.08.2006, [PERSON] надано дозвіл на відключення від системи централізованого теплопостачання та встановлення автономного опалення в квартирі [ADDRESS] , що належить йому на правах особистої власності за умови погодження з відповідними службами (а.с.31,50, 96). На а.с.32-34, 51-57 зазначені технічні умови «Полтаватеплоенерго» на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання №968 від 25.03.2007 квартири [ADDRESS] . 16.06.2006 [PERSON] звернувся із заявою до ОВП ПТС про надання дозволу на відключення його квартири від центрального опалення (а.с.36, 47). Як видно з дублікатів чеків [PERSON] через «Приват 24» здійснено оплату за централізоване опалення, отримувач Машівський підрозділ «Полтаватеплоенерго», 11.02.2025 року у сумі 1000,00 грн, 04.03.2025 у розмірі 1000,00 грн, 11.03.2025 у розмірі 2000,00 грн та 02.03.2025 у сумі 1000,00 грн, а всього в розмірі 5000,00 грн (а.с.59-60). Згідно з довідкою про відсутність заборгованості №3878687-В від 03.04.2025 за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , немає заборгованості за користування природним газом (а.с.61). За довідкою Машівської ДЕГС Карлівського УЕГС АТ «Полтавагаз» по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , борг за розподіл природного газу станом на 03.04.2025 відсутній (а.с.62). На а.с.80-86 є копії рішень виконавчого комітету Машівської селищної ради про початок та закінчення опалювальниї сезонів на території Машівської селищної територіальної громади за період з жовтня 2021 року по жовтень 2024 року. На а.с.97-105 зазначені технічні умови на установку двоконтурного газового котла з відводом продуктів згорання через зовнішню стіну та виготовлена проектна документація на газифікацію квартири [ADDRESS] . На а.с.106-109 є надані відповідачем фотознімки опломбованих стояків у квартирі. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про комерційний\~облік теплової\~енергії та\~водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10\~цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716сво17). Положеннями частини першої статті 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У постановах від 26 вересня 2018 року (справа № 703/58/16-ц) та від 03 жовтня 2019 року (справа № 539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (№ 703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 № 359. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Відповідно до ст. 14 КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Даний обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між усіма споживачами відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із Законом України\~«Про комерційний\~облік теплової\~енергії та\~водопостачання» від п.2 ст. 10 «Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (надалі МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі квартири/нежитлового приміщення за Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (від 22 листопада 2018 року № 315 у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) (надалі «Методика…»), затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства»; «МЗК загальнодоступні місця у будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо)». Відповідно до Методики загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних складових: Обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення, визначений за показниками лічильника; Обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення, донарахований до мінімальної частки середнього питомого споживання (середнє споживання із загального обсягу спожитого тепла у будинку для нежитлових приміщень (квартир) з індивідуальними лічильниками); Обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Відповідно до п.12 р. IV Методики…» «Обсягтепловоїенергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опаленнябудинку, розподіляєтьсяміжусімавласниками (співвласниками) приміщеньбудинку (включаючиприміщення з індивідуальнимопаленням та окреміприміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюванихплощїхжитлових/нежитловихприміщень» та п. 8 р.IV «У разівідсутностіданихщодозагальнихплощ для розрахунківможуть бути застосованіплощі, визначені на базіпроектнихплощвідповідноїсеріїбудівлі/будинку. У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25 %» - власне за таким розрахунком проводяться нарахування по об`єкту споживача. Згідно до Розділу IV, п.8 « Методики» - У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Судом установлено, що квартиру відповідача було відключено від мережі централізованого опалення, вказану обставину позивач не заперечує. Для квартир з індивідуальним опаленням нарахування витрат на теплову енергію здійснюється за транзитні ділянки трудобпроводів та за загальнобудинкові потреби (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення). Відповідно до п.2 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг обов`язок надати відповідну документацію про відсутність стояків чи їх ізоляцію покладається на власника помешкання з індивідуальним опаленням. Якщо споживач не надав інформацію щодо свого відключеного приміщення, виконавець послуги має обліковувати все те опалення, яке знаходиться у квартирі, як наявне, неізольоване. У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 зазначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення. Отже, за спожиту теплову енергію, яка заходить у будинок, мають сплачувати усі співвласники багатоквартирного будинку, у тому числі і ті, в кого індивідуальне опалення. На підставі наведенного вище суд дійшов висновку про обґрунтоване нарахування позивачем плати за отримані житлово-комунальні послуги, оскільки для квартир з індивідуальним опаленням нарахування витрат на теплову енергію здійснюється за транзитні ділянки трудобпроводів та за загальнобудинкові потреби (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення). Частиною 1 статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст.\~625\~ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, та враховуючи ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем послуги, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань. З огляду на добровільну сплату відповідачем грошових коштів в розмірі 5000,00 грн, що стверджується квитанціями на а.с.59,60, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути кошти в сумі 174,00 грн. Суд зазначає, що з наданих відповідачем копій квитанцій вбачається сплата відповідачем [PERSON] коштів в розмірі 5000,00 грн, квитанція про сплату 150,00 грн свідчить про оплату [PERSON] послуг з розподілу газу на користь АТ «Полтавагаз», тому до уваги судом не приймається. За вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволена відповідачем після пред`явлення позову, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial