Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У червні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 квітня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~111368010. Відповідно до Реєстру боржників №\~139 від 22 червня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~111368010. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №\~20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а останній прийняв належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги №\~1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38\~797,00 грн., з яких: 11\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27\~797,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умов укладеного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання по поверненню коштів та сплаті відсотків. Таким чином, позивач зазначає, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №\~111368010 в розмірі 38\~797,00\~грн.,\~з яких:\~11\~000,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу,\~27\~797,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсоткамита понесені судові витрати. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 03 липня 2023 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно розпорядження\~в.о.\~керівника апарату\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Дяченка В.В.\~щодо повторного\~автоматичного розподілу\~справи №191\~від 25\~вересня 2023\~року та\~протоколу повторного\~автоматичного розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 25 вересня 2023 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою судді\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 25 вересня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено судове засідання. 26 червня 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Риженка Олександра Сергійовича надійшов відзив, в якому останній зазначив, що відповідач не погоджується з поданим позовом, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача, зокрема, посилався на те, що позивачем до матеріалів справи не було долучено договір факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого було передано право вимоги первісного кредитора. Крім того, звернув увагу на те, що вказаний договір був укладений раніше ніж кредитний договір з відповідачем. Зазначив, що наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги №\~1 до договору факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року не підписано та не завірено печатками. У зв`язку із викладеним, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. 01 липня 2024 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Летун Тетяни Віталіївни надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що для укладання кожного з договорів необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. У відповідності до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору, а саме [NUMBER] . Представник позивача зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено запит до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з метою отримання доказів переходу прав вимоги за Договором від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у відповідь на який отримав та просить долучити до матеріалів справи: копію Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копію Додаткової угоди №\~26 до Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Витяг з Реєстру прав вимоги №\~139 до Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. У зв`язку із викладеним, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 17 липня 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Риженка О.С. надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що докази, які позивач просить долучити до матеріалів справи разом з відповіддю на відзив не можуть бути прийняті судом, оскільки в порушення вимог ЦПК України, позивач не подав вказані докази разом з позовною заявою, про неможливість подання таких доказів разом з позовною заявою не заявляв та доказів неможливості їх подання разом з позовною заявою не надав. Подане представником\~позивача 01\~липня 2024\~року разом\~з відповіддю\~на відзив\~клопотання про\~долучення доказів\~суд залишає\~без задоволення,\~з огляду\~на ту\~обставину,\~що воно\~подане з\~пропуском строку\~в порушення\~вимог ст.\~83\~ЦПК України. Клопотання про поновлення пропущеного строк з обґрунтуванням неможливості подання доказів у встановлений законом строк з причин, що не залежали від позивача не заявлено. Клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно надати докази разом з позовною заявою не подано. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 22 квітня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір №\~111368010. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 11\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» (п. 1.1). Кредит надається строком на 30 днів (п. 1.2). Порядок нарахування процентів визначається п. 1.4 договору. Із графіку розрахунків вбачається, що укладений договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №\~20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №\~1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38\~797,00 грн., з яких: 11\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27\~797,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК» ЄАПБ» було надано копію договору, копію графіка розрахунків до вказаного договору, копію договору факторингу, витягу з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за укладеним договором. Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77 - ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих суду разом з позовною заявою доказів на підтвердження позовних вимог вбачається, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за договором факторингу №\~20102022 від 20 жовтня 2022 року. За змістом кредитного договору він був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Разом з тим, позивач не надав належних та достатніх доказів того, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перейшло право вимоги за правочином, а саме суду не надано реєстр боржників №\~139 від 22 червня 2021 року та договір факторингу №\~28/1118-01, на які посилається позивач. У зв`язку\~з цим,\~суд позбавлений\~можливості перевірити\~чи дійсно\~до попереднього\~кредитора (ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»)\~перейшло право\~вимоги від\~первісного кредитора\~(ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»)\~на вказану\~суму боргу\~і чи\~дійсно до\~позивача перейшло\~право вимоги\~до [PERSON] \~на заявлену\~до стягнення\~суму,\~а також перевірити її обґрунтованість. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників не містить підпису сторін фактора та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за договором. Безпосередньо реєстр боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу, з яких вбачалося би право вимоги за договором, позивачем надано не було. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Щодо вимоги представника відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача [PERSON] адвокатом Риженком Олександром Сергійовичем на підтвердження надання правничої допомоги надано копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги Серії СВ №\~1092002, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серiї ЧН №\~000064, копію договору про надання правничої допомоги №\~30/04/24 укладеного 30 квітня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Риженком Олександром Сергійовичем та Акт №\~1 прийому-передачі наданих послуг від 19 червня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (детального опису робіт, виконаних адвокатом, актів виконаних робіт, документів, що свідчать про оплату гонорару, тощо). За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з позивача. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed