Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.03.2015 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №2010581684, у відповідності до якого відповідач отримала кошти на споживчі цілі в розмірі 50\~000,00 грн із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Між Публічним акціонерним товариством «ОТБ Банк» та відповідачем 19.03.2015 укладений кредитний договір №2010581717 згідно якого позичальник отримала кошти на споживчі цілі в розмірі 50\~000,00 грн, з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01%. На підставі договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до якого останнє набуло право нового кредитора до відповідача за кредитними договорами. На підставі договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі і за кредитними договорами до відповідача. У зв`язку з невиконанням умов кредитних договорів виникла заборгованість. Просив стягнути з відповідача суму часткової заборгованості за кредитним договором № 2010581684 від 19.03.2015, що становить 42\~729,68 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в межах трьохрічного терміну з 20.03.2017 по 19.03.2020, що складає 32\~452,09 грн, з яких основна сума кредиту (тіло) 32\~446,97 грн (відповідно до графіку платежів), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 29.01.2019 по 23.02.2022 у розмірі 10\~282,71 грн; суму заборгованості за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015, що становить 42\~729,68 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в межах трьохрічного терміну з 20.03.2017 по 19.03.2020, що складає 32\~452,09 грн, з яких основна сума кредиту (тіло) 32\~446,97 грен (відповідно до графіку платежів), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 29.01.2019 по 23.02.2022 у розмірі 10282,71 грн; та судові витрати. У відзиві на позов представник відповідача посилався на те, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження про направлення та отримання відповідачем належно оформленого повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від ПАТ «ОТП Банк» на користь третіх осіб, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а в подальшому від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ТОВ «Прайм Альянс». Як на підставу застосування строку позовної давності, посилався на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2020, яке набрало законної сили 17.01.2022, у справі №545/3086/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» були скасовані виконавчі написи нотаріуса, визнано виконавчі документи такими, що не підлягають виконанню щодо стягнення коштів за кредитними договорами №2010581684 від 19.03.2015 та №2010581717 від 19.03.2015. Вважає, що з 17.01.2021 позивач був в повній мірі обізнаний в тому, що втратив право на стягнення за спірними договорами з боржника, оскільки виконавчі документи правильно судом були визнані такими, що не підлягають виконанню. Фактично позивач дізнався про своє порушене право, але з даними позовом звернувся у вересні 2024, пропустивши відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності, що встановлюється тривалістю у три роки. Вважає, що позивачем подано позов з пропущенням встановленого строку позовної давності. Сума, яку просить стягнути за правову допомогу є завищеною. У задоволені позову просив відмовити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що за кредитними договорами виникла заборгованість. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що мала розрахунковий рахунок в ПАТ «ОТП Банк», кредитна картка автоматично сформувалась, з незначною сумою, якою користувалася та погашала. Зазначила, що нічого не підписувала, клопотань про призначеня почеркознавчої експертизи суду не надала. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги сформульовані на основі припущень, оригіналів договорів не надано. Вважає суму заявлених витрат на правову допомогу необґрунтованою. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, встановив факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 у сумі 42\~729,68 грн, та за кредитним договором № 2010581717 від 19.03.2015 в розмірі 42\~729,68 грн. Відповідно до заяви на видачу готівки №D00N00QZ01 від 19.03.2015 вбачається, що [PERSON] виплачені кошти за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 в сумі 50\~000,00 грн (а.с.14). Згідно з заявою на видачу готівки №D00N00QYM9 від 19.03.2015 [PERSON] виплачені кошти за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015 в розмірі 50\~000,00 грн (а.с.17). Графіком платежів, які є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №2010581684 від 19.03.2015 зазначено, що позичальник за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 - [PERSON] , сума кредиту - 50\~000,00 грн, строк кредиту 60 місяців, процентна ставка 0,01% річних, плата по кредиту (комісія) 2,5% від суми кредиту щомісячно (а.с.13). Графіком платежів, які є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №2010581717 від 19.03.2015 зазначено, що позичальник за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 - [PERSON] , сума кредиту - 50\~000,00 грн, строк кредиту 60 місяців, процентна ставка 0,01% річних, плата по кредиту (комісія) 2,5% від суми кредиту щомісячно (а.с.16). Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідачем було отримано кошти в сумі 50\~000,00 грн за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 та за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015 в розмірі 50\~000,00 грн. Між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 (а.с.30-33). Згідно з п.6.1 договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 у відповідності до умов цього договору фактор (ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «ОТП Банк») за плату, а клієнт (ПАТ «ОТП Банк») відступає факторові (ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») право грошової вимоги до боржника в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта (ПАТ «ОТП Банк») внаслідок укладення з боржником кредитних договорів та надання клієнтом (ПАТ «ОТП Банк») боржникам кредитних коштів (а.с.30-33). Відповідно до п.8.1 договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 всю документацію щодо боржників, яких включено до реєстру боржників (додаток №1). Вказаних в акті приймання-передачі права вимоги до боржників. Клієнт зобов`язаний передати фактору протягом восьми місяців з моменту передачі вищезазначеного реєстру боржників (а.с.30-33). Згідно з витягом з акту приймання-передачі, клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.8.1 договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 документацію боржників, наведених в таблиці №1 до цього акту, зокрема, №п/п - [NUMBER] , найменування боржника/поручителя [PERSON] , номер кредитного договору/договору поруки - №2010581717 від 19.03.2015, назва документу (номер та дата видачі, оригінал/копія) кредитна справа; №п/п 16117 найменування боржника/поручителя [PERSON] , номер кредитного договору/договору поруки - №2010581684 від 19.03.2015, назва документу (номер та дата видачі, оригінал/копія) кредитна справа (а.с.34,35). Відповідно до реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015, тип кредиту споживчий кредит, сума кредиту 50\~000,00 грн, дата видачі кредиту 19.03.2015, дата закінчення договору 19.03.2020. кількість днів прострочення виконання зобов`язань 326, загальна сума заборгованості 64\~736,75 гн, сума строкової заборгованості за кредитом 40\~323,43 грн, сума строкових нарахованих відсотків 1015,85 грн, сума простроченого тіла кредиту 9642,83 грн, сума нарахованих прострочених відсотків по кредиту 13\~754,64 грн (а.с.36). Згідно з реєстром прав вимоги №1 до договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015, тип кредиту споживчий кредит, сума кредиту 50\~000,00 грн, дата видачі кредиту 19.03.2015, дата закінчення договору 19.03.2020, кількість днів прострочення виконання зобов`язань 326, загальна сума заборгованості 64\~736,75 гн, сума строкової заборгованості за кредитом 40\~323,43 грн, сума строкових нарахованих відсотків 1015,85 грн, сума простроченого тіла кредиту 9642,83 грн, сума нарахованих прострочених відсотків по кредиту 13\~754,64 грн (а.с.37). Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладений договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступило ТОВ «ФК «Прайм Альянс» право вимоги до боржників, у тому числі за кредитними договорами №2010581684 від 19.03.2015 та №2010581717 від 19.03.2015 (а.с.38-41). Відповідно до витягу з акту приймання-передачі, клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.8.1 договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 документацію боржників, наведених в таблиці №1 до цього акту, зокрема, №п/п - 15145, найменування боржника/поручителя [PERSON] , номер кредитного договору/договору поруки - №2010581717 від 19.03.2015, назва документу (номер та дата видачі, оригінал/копія) кредитна справа; №п/п 15146 найменування боржника/поручителя [PERSON] , номер кредитного договору/договору поруки - №2010581684 від 19.03.2015, назва документу (номер та дата видачі, оригінал/копія) кредитна справа (а.с.43,44). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 заборгованість становить в сумі 64\~733,43 грн (а.с.42). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 загальна сума заборгованості за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015 становить 64\~736,75 грн (а.с.45). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі №545/3086/20 позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано такими, що не підлягають виконанню: виконавчий напис нотаріуса №НО1 910909 від 25.03.2020 та виконавчий напис нотаріуса №НО1 910929 від 25.03.2020, видані приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості розмірі 144\~241,36 грн (а.с.175-177). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно з графіком платежів за кредитним договір №2010581684 від 19.03.2015 строк кредитування становить 60 місяців, тобто до 19.03.2020. Сума заборгованості за графіком платежів в межах трьохрічного терміну за період з 20.03.2017 по 19.03.2020 за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 складає 32\~446,97 грн - основна сума кредиту (тіло). Відповідно до повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. від 01.04.2025 № 01-29/3888 в рамках виконавчого провадження ВП 62620789 за період з 21.07.2020 по 09.02.2021 з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 7637,16 грн сума стягнення за виконавчим документом. Судом встановлено, що сума в розмірі 7637,16 грн сплачена по кредитному договору №2010581684 від 19.03.2015. Згідно зі ст.534 ЦК України у разі\~недостатності суми\~проведеного платежу\~для виконання\~грошового зобов`язання\~у повному\~обсязі ця\~сума погашає\~вимоги кредитора\~у такій\~черговості,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, сплату коштів в сумі 7637,16 грн відповідно до положень ст.534 ЦК України слід зарахувати на погашення тіла кредиту. Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 складає 24\~814,93 грн (32\~446,97-7637,16=24814,93). Встановлено, що за графіком платежів до кредитного договіру №2010581717 від 19.03.2015 строк кредитування становить на 60 місяців, тобто до 19.03.2020. Сума заборгованості за графіком платежів в межах трьохрічного терміну за період з 20.03.2017 по 19.03.2020 за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2015 складає 32\~446,97 грн. - основна сума кредиту (тіло). Відповідно до повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. від 01.04.2025 № 01-29/3888 у рамках виконавчого провадження ВП 62620673 за період з 21.07.2020 по 09.02.2021 з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 7637,55 грн сума стягнення за виконавчим документом. Судом встановлено, що сума в розмірі 7637,55 грн сплачено по кредитному договору №2010581717 від 19.03.2015. Згідно зі ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, сплату коштів в сумі 7637,55 грн відповідно до положень ст.534 ЦК України слід зарахувати в погашення тіла кредиту. Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2015 складає 24\~814,54 грн (32\~446,97-7637,55=24814,54). В обгрунтування наведеного позивачем обрахунку заборгованості, що різниться від обрахунку суду, позивач зазначав, що сплачні за виконавчим провадженням суми у розмірі 7637,16 грн та 7637,55 грн були зараховані на погашення комісій нарахованих відповідачу за кредитними договорами. З цього приводу суд зазначає наступне. Приписами частини другої, шостої статті 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Судом неодноразово вживалися заходи щодо витребування оригіналу кредитного договору від 19.03.2015 №2010581684 та оригіналу кредитного договору від 19.03.2015 №2010581717. Проте, ухвала суду від 18.12.2024 та ухвала суду від 04.02.2025 про витребування документів не виконані, оригінали кредитного договору суду не надані. Відповідно до повідомлення позивача від 25.11.2024 №950 оригінали кредитних договорів, які передавались ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відповідно до договору факторингу, були передані приватному нотаріусу Київського виконавчого округу Кравцову Олександру Олександровичу для вчинення на них виконавчих написів. Згідно з повідомленням Київського нотаріального архіву №412/01-21 від 20.02.2025 вбачається, що відповідно до акту №1 про вилучення до знищення (документів), не внесених до Національного архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О. серед справ внесених в акт є 202 томів «Копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені» за період з 13 березня по 30 квітня 2020 року. Таким чином, матеріали справи не містять оригіналів кредитних договорів №2010581684 від 19.03.2015, №2010581717 від 19.03.2015. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" у редакції що діяв на час виникнення кредитних відносин, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловлено наступну правову позицію. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. За відсутністю оригіналу кредитних договорів, у суду відсутня можливість перевірити умови та правомірність нарахування відповідачу комісій згідно законодавства існуючого на час виникнення спірних правовідносин, а тому, суд вважає, що такі умови в розумінні ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" є нікчемними. Таким чином, наявність заборгованості за комісіями у відповідача є недоведеною, а тому суд вважає, що позивач безпідставно посилається на те, що стягнуті в межах виконавчих проважень кошти потрібно зараховувати саме на погашення заборгованості за комісіями, а не в рахунок погашення тіла кредиту. Щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 29.01.2019 по 23.02.2022, суд дійшов наступного. З розрахунку позивача вбачається, що останній просить стягнути з відповідача індексу інфляції та 3% річних у період дії кредитного договору. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція щодо нарахування процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Отже нарахування індексу інфляції та 3% річних за період дії кредитного договру є безпідставним. Окрім того, з повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. від 01.04.2025 № 01-29/3888 вбачається, що у рамках виконавчого провадження ВП 62620673 за період з 21.07.2020 по 09.02.2021 з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 7637,55 грн та в рамках виконавчого провадження ВП 62620789 за період з 21.07.2020 по 09.02.2021 з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» 7637,16 грн. Разом із тим, позивачем не надано доказів зарахування зазначених коштів у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту у відповідні періоди та не надано розрахунку розміру індексу інфляції та 3% річних відповідно до заборгованості яка існувала у кожен період з врахуванням стягнутих сум. Судом неодноразово розяснювались сторонам принципи змагальності та диспозитивності викладені в положеннях ст.ст.12, 13 ЦПК України, однак з боку позивача відповідних розрахунків та доказів надано не було. За таких обставин, у задоволенні вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №2010581684 від 19.03.2025 у розмірі 24\~814,93 грн та за кредитним договором №2010581717 від 19.03.2025 у розмірі 24\~814,54 грн, а в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Щодо посилання представника відповідача про відсутність будь-якого підтвердження про направлення та отримання відповідачем належно оформленого повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від ПАТ «ОТП Банк» на користь третіх осіб, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а в подальшому від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ТОВ «Прайм Альянс», суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від\~\~\~23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Таким чином, неналежне повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від\~\~\~26 березня 2020 року у справі № 61-1059св18. Щодо застосування позовної давності суд дійшов наступного. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2010581684 від 19.03.2015 та додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2010581717 від 19.03.2015 строк кредиту 60 місяців, тобто до 19.03.2020. Отже, загальна позовна давність для вимог про сплату заборгованості за кредитом мала б остаточно сплавати 19.03.2023. Однак, 17.03.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX яким розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктами\~19\~такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан було неодноразово продовжено, він триває й на теперішній час. Таким чином твердження представника відповідача, що строк позовної давності сплив є безпідставними, оскільки у зв`язку із набранням чинності вищезазначених норм законодавства на час звернення позивача до суду 04.09.2024 строки визначені ст.257 ЦК України не сплили. Схожі за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від\~ 07.11.2023 по справі №\~910/5188/22 та у Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 по справі № 910/18489/20. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 06.06.2023 між Адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладений договір про надання правничої допомоги №06/06 (а.с.48-50). Відповідно до п.3.1 договору про надання правничої допомоги №06/06 від 06.06.2023 вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку №1 цього договору. Згідно з п.5.1 договору про надання правничої допомоги №06/06 від 06.06.2023 факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до п.2 додатку №1 договору про надання правничої допомоги №06/06 від 06.06.2023 вартість однієї години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (а.с.50). Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №22 від 16.07.2024 Адвокат Дорошенко М.А. надала, а ТОВ «ФК «Прайм Альянс» прийняв послуги за позовом до [PERSON] , а саме: первинна консультація та ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год, підготовка позовної заяви 4 год; всього під час надання професійної правничої допомоги Адвокатом витрачено 6 год. Розмір суми наданої адвокатом професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи складає 9\~084,00 грн (а.с.55). Встановлено, що позивачем сплачені кошти за надання правової допомоги згідно акту №22 від 16.08.2024 в сумі 9\~084,00 грн (а.с.10). У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9\~084,00 грн, посилаючись на необґрунтованість суми витрат. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги №06/06 від 06.06.2023, акт приймання-передачі наданих послуг №22 від 16.08.2024, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога в розмірі 9\~048,00 грн полягала в оплаті послуг адвоката за первинну консультацію та ознайомлення з матеріалами кредитної справи, підготовці позовної заяви. Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання. При цьому, адвокат з яким був укладений договір про надання правничої допомоги №06/06 від 06.06.2023 у судові засідання жодного разу не з`явилася. За таких обставин, суд вважає за необхідне, з огляду на принцип співмірності, реальності та розумності стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 85\~459,36 грн; позов задоволений на суму 49\~629,47 грн, тобто на 58%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1\~756,24 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2\~320,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial