Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період його навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається в Лозівській філії Харківського автомобільно-дорожнього фахового коледжу на денній формі навчання, за рахунок коштів фізичних осіб. У зв`язку з цим, син потребує матеріальної допомоги, відповідач ніякої допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість надавати зазначену допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача адвокатом Федіним А.М. було подано відзив на позовну заяву, до змісту якого позовні вимоги представник відповідача визнає частково, а саме, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. В обґрунтування такої позиції зазначає те, що на його утриманні знаходяться його дружина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач, як мати, теж повинна приймати участь в утриманні повнолітнього сина, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, відповідно до відзиву, представник відповідача просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції. На час розгляду справи [PERSON] , [INFO] , навчається в Лозівській філії Харківського автомобільно-дорожнього фахового коледжу на денній формі навчання, за рахунок коштів фізичних осіб, відповідно до довідки навчального закладу дата закінчення навчання 30 червня 2027 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Жодних доказів того, що сплата аліментів є надмірним тягарем для відповідача суду не надано. При цьому судом встановлено що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , а також дружину: [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON] . При визначенні розміру аліментів на повнолітню особу, суд також зауважує, що [PERSON] є повнолітньою особою, навчання у навчальному закладі не свідчить про непрацездатність останнього, який, в силу віку та фінансової потреби, має можливість працювати за неповним робочим днем, або отримувати підробіток, з урахуванням того, що воєнний стан перевів більшу частину навчання в дистанційну форму. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, бере до уваги викладені обставини та вважає за можливе зобов`язати відповідача виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на час його навчання в Лозівській філії Харківського автомобільно-дорожнього фахового коледжу, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 03 грудня 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, суд покладає на відповідача сплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial