Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 106 087,19 грн; витрати на проведення оцінки у розмірі 4 300, 00 грн; 3 % річних у розмірі 998,00 грн; збитки від інфляції у розмірі 768,49 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 36 715, 36 грн; судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки зазнав пошкоджень, на відновлення якого суми, виплаченої страховою компанією, було недостатньо. Тому вона просить суд стягнути з відповідача, котрий є винним у дорожньо-транспортній пригоді, різницю між сумою витраченою на ремонт її транспортного засобу і виплаченою страховою компанією. Відповідач позов не визнав, представник відповідача у відзиві вказала, що матеріали справи не містять інформації щодо предмета доказування - реальних збитків автомобілю «Toyota» (реєстраційний номер [NUMBER]), вони, на думку сторони, отримані з порушенням порядку і на їх основі неможливо встановити дійсний розмір реальних збитків (шкоди). Якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Позивач пред`явив вимогу до відповідача про відшкодування непогашеної частини його страховиком АТ «СГ «ТАС» повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідач вважав, що враховуючи доводи позивача щодо змісту моральної шкоди та обсяг доказів на її підтвердження, ступінь пошкодження автомобіля позивача, розмір матеріальних збитків, що відшкодовано страховиком у позасудовому порядку та розмір збитків, що підлягає стягненню з винуватця ДТП, немає підстав для стягнення моральної шкоди. Вказувала представник, що ані позивачем, ані адвокатом не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених саме нею витрат на правову допомогу у розмірі 25 000, 00 грн, справа незначної складності, наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, тому заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною і необґрунтованою. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 15 червня 2023 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 23 червня 2023 року на запит суду надано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача фізичної особи /а. с. 54-55/. 23 червня 2023 року хвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін /а. с. 56/. 08 серпня 2023 року від представника відповідача засобами поштового зв`язку надійшов до суду відзив на позов та клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи /а. с. 63-70, 71-81/. 24 серпня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та витрати по її проведенню покладено на відповідача /а. с. 95-96/. 29 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив /а. с. 102-112/. 29 серпня 2023 року від представника відповідача засобами поштового зв`язку надійшло клопотання про долучення доказів /а. с. 113-115/. 28 грудня 2023 року матеріали справи направлено засобами поштового зв`язку до експертної установи /а. с. 122, 123/. 06 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання експерта Ізмайлова Д. від 08 січня 2024 року про надання додаткових матеріалів й уточнення поставленого завдання /а. с. 124/. 02 квітня 2024 року до суду надійшло повідомлення експерта, датоване 23 лютого 2024 року, про неможливість проведення експертизи /а. с. 132, 133-135, 136/. 04 квітня 2024 року з експертної установи до суду повернулися матеріали справи без виконання /а. с. 137/. 10 квітня 2024 року зареєстровано у суді повідомлення від 22 січня 2024 року з експертної установи про орієнтовні строки виконання експертизи та проведення попередньої оплати експертизи /а. с. 138, 139/. 03 травня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. № 184, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і передано 07 травня 2024 року судді Литвиновій І. В. 10 травня 2024 року ухвалою судді у справі поновлено провадження у справі /а. с. 148-149/. 20 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про долучення доказів до матеріалів справи - оптичного DVD-диску із кольоровими фотографіями в електронному вигляді. 12 вересня 2024 року ухвалою суду у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження зупинено. 10 грудня 2024 року матеріали справи повернено до суду з висновком експерта від 04 грудня 2024 року. 13 грудня 2024 року ухвалою суду у справі поновлено провадження. Представник позивача підтримала позов і просила задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача і заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 19 березня 2023 року в м. Києві, по бул. Миколи Міхновського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Toyota» (реєстраційний номер [NUMBER] ), що належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/13294/23-п від 02 травня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210423487. Згідно з Полісом № 210423487 розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 160 000, 00 грн, а розмір франшизи дорівнює 1 600, 00 грн, яку 20 березня 2023 року [PERSON] добровільно сплатив [PERSON] [PERSON] 20 березня 2023 року подала до Страховика АТ «СГ «ТАС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду заяву про виплату страхового відшкодування. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна [PERSON] у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Toyota» (реєстраційний номер [NUMBER] ), [PERSON] звернулась до ТОВ «Клевер Експерт» та уклала договір про проведення оцінки. Вимушені витрати [PERSON] на проведення оцінки та складання Звіту про оцінку склали 4 300, 00 грн. На виконання зазначеного договору ТОВ «Клевер Експерт» 29 березня 2023 року складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 105/03-23. відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota Land Cruiser» (реєстраційний номер [NUMBER] ) становить 218 691, 40 грн, а вартість матеріального збитку становить 131 406, 75 грн з урахуванням ПДВ та 118 506, 19 грн без урахування ПДВ. АТ «СГ «ТАС» (приватне), на підставі результатів Звіту про оцінку №105/03-23, 04 квітня 2023 року здійснило першу частину виплати страхового відшкодування у розмірі 86 781, 90 грн та 06 квітня 2023 року здійснило другу частину виплати страхового відшкодування у розмірі 30 124, 29 грн, що разом становить 116 906,19 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ за вирахуванням франшизи). Оскільки [PERSON] прийняла рішення здійснювати відновлення пошкодженого автомобілю «Toyota Land Cruiser» (реєстраційний номер [NUMBER] ) на спеціалізованому СТО ТОВ «ВІДІ Автострада» та здійснила часткову оплату за товари та послуги, що підтверджується квитанцією від 19 квітня 2023 року у розмірі 100 000, 00 грн, з`явились підстави для перерахунку вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку у Звіті про оцінку, враховуючи вартість нормо-години ремонтних робіт на спеціалізованому СТО -ТОВ «ВІДІ Автострада», що становить 1 080, 00 грн. У зв`язку з такими нововиявленими обставинами ТОВ «Клевер Експерт» здійснило перерахунок вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку у Звіті №105/03-23, який було видано [PERSON] у новій редакції від 21 квітня 2023 року. Відповідно до актуалізованого Звіту №105/03-23 від 21 квітня 2023 року вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota Land Cruiser» (реєстраційний номер [NUMBER] ) становить 234 544, 07 грн, а вартість матеріального збитку становить 147 259, 43 грн з урахуванням ПДВ. 18 травня 2023 року з боку ТОВ «ВІДІ Автострада» був завершений відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ «Toyota Land Cruiser» (реєстраційний номер [NUMBER] ) та складено Акт виконаних робіт №ВДиСА-049903 від 18 травня 2023 року на загальну вартість 253 346, 62 грн та 19 травня 2023 року [PERSON] здійснила доплату за відновлювальний ремонт у сумі 153 346, 62 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №65785385. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-24/61651-АВ від 04 грудня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача станом на дату ДТП - 19 березня 2023 року склала 226 888, 04 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становила 138 610, 32 грн. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з п.12.1 ст.12 Закону про ОСЦПВВНТЗ, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту Таким чином, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну позивача, у межах Полісу № 210423487 становить 158 400, 00 грн. Відповідно до ст. 6 Закону про ОСЦПВВНТЗ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону про ОСЦПВВНТЗ). Отже, у розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ ДТП від 19 березня 2023 року за участю транспортних засобів позивача та відповідача є страховим випадком та передбачає для Страховика наслідки обумовлені ст. 22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). Оцінка майна представляє собою процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», про що прямо зазначається у ст. ст. 3-5 цього Закону. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 522/1597/15-ц дійшов наступного висновку: визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Згідно з ст. 29 Закону про ОСЦПВВНТЗ, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу Страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 8.5.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У зв`язку з тим, що позивач здійснила відновлювальний ремонт на спеціалізованому СТО ТОВ «ВІДІ Автострада» та здійснено оплату проведеного ремонту у розмірі 253 346,62 грн, АТ «СГ «ТАС» (приватне) 25 травня 2023 року здійснило доплату податку на додану вартість в рахунок страхового відшкодування у розмірі 28 753, 24 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, яке було сплачено повивачеві становить 145 659,43 грн, що становить різницю між вартістю матеріального збитку з урахуванням ПДВ, визначеного на підставі Звіту №105/03-23 від 21 квітня 2023 року (147 259, 43 грн) та франшизою (1 600, 00 грн). Решта коштів, що залишаються невідшкодованими, які становлять різницю між повним розміром відновлювального ремонту та розміром відновлювального ремонту з урахуванням зносу (що відшкодовує Страховик), підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , враховуючи наступне. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з частиною другою ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як зазначено в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Тобто відновити справність транспортного засобу можливо тільки за допомогою відновлювального ремонту, який здійснюється на станціях технічного обслуговування. Саме тому реальними збитками внаслідок пошкодження автомобілів є повна вартість відновлення автомобіля, а не розрахунками ремонту з застосуванням коригуючих коефіцієнтів. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, з огляду на те, що вина відповідача, у завдані збитків позивачеві встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/13294/23-п від 02 травня 2023 року, враховуючи витрати на проведення ремонту пошкодженого автомобіля у загальному розмірі 253 653, 31 грн, беручи до уваги відповідальність страховика за полісом 210423487 та здійснення виплати страхового відшкодування Страховиком АТ «СГ «ТАС» (приватне), позивач вважає, що витрати яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з відповідача становлять 110 387,19 грн, що дорівнюють різниці між вартістю фактичних витрат на відновлювальний ремонт ТЗ (253 346,62 грн), страховим відшкодуванням (145 659,43 грн), сплаченою франшизою Відповідачем (1 600,00 грн), з додаванням вартості витрат на проведення оцінки пошкодженого автомобіля (4 300,00 грн). У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Тобто вказаним Висновком експерта доведено, що страхова компанія здійснила повний розмір страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування відповідно до ст. 29,36 Закону про ОСЦПВВНТЗ, а реальний розмір збитків на відновлення (вартість відновлювального ремонту) автомобіля позивача має визначатись на підставі Акту виконаних робіт №ВДиСА-049903 від 18 травня 2023 року та сплаченої квитанції станом на момент виконання робіт відповідно до ст. 1192 ЦК України, а тому різницю між фактичним розміром шкоди (фактичними витратами на ремонт) і страховою виплатою має компенсувати саме відповідач відповідно до ст. 1194 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] матеріальна шкода у розмірі 106 087,19 грн; витрати на проведення оцінки у розмірі 4 300,00 грн; 3 % річних у розмірі 998,00 грн; збитки від інфляції - 768,49 грн. Згідно з частиною першою ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В результаті протиправних дій відповідача було спричинення пошкодження майна позивача, що безумовно вплинуло на якість його повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що позивач був вимушений витрачати час на пошук експертної організації, звертатись до СТО та страхової компанії, звертатися за допомогою до юристів тощо. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц чітко вказано, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними. Суд дійшов висновку про задоволення позову у частині вимог про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 1 000, 00 грн. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки позивач не володіє знаннями у сфері цивільного процесуального права, вона скористалась своїм правом на отримання професійної правничої допомоги та уклала Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 78/23 від 01 червня 2023 року з Адвокатським бюро «Ковалевська та партнери». Розмір гонорару відповідно до Договору становить 25 000,00 грн, які сплачені позивачем 01 червня 2023 року. Відповідно до умов Договору про надання професійної правничої допомоги № 78/23, а саме п. 5.3.2 Договору, окрім фіксованої плати у розмірі 25 000,00 грн передбачена додаткова винагорода у розмірі 10% від сум, що будуть отримані від відповідача. Оскільки суд задовольняє позов на загальну суму у розмірі 113153,68 грн, то додаткова винагорода буде становити 11 315, 36 грн Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial