Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобалфінанс» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредиту, укладеного 13.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі. Згідно договору відповідачу надано грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. на строк 360 днів, на умовах сплати позичальником [PERSON] відсотків за користування коштами за ставкою 2,0 % на день (730 % річних). Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість в сумі 77\~838,47 грн., з яких: 13 999,00 грн. заборгованість за основним боргом, 63\~838,52 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Сторона звертає увагу на тому, що законодавче врегулювання, яке полягає у запровадженому на підставі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обмеженні рівня можливої до застосування денної відсоткової ставки в умовах правовідносин споживчого кредитування, не поширюється на укладений договір, оскільки згідно з п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено максимальний розмір денної процентної ставки: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З відповідних законодавчих змін слідує, що денна ставка на рівні не більше 2,5% обмежується з 24.12.2023, денна ставка не більше 1,5 % - з 22.04.2024 року, денна ставка не більше 1% - з 20.08.2024 року. Позивач додає, що 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобалфінанс» укладено договір факторингу, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржника за договором кредиту, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» як первісним кредитором. Посилаючись на положення ст.ст. 1054, 526, 629 ЦК України, що визначають зміст кредитного договору, загальні умови виконання зобов`язання, принцип обов`язковості виконання умов договору, а також положення ст. 512 ЦК України заміна кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суми заборгованості в розмірі 77\~838,47 грн., відшкодувати судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000,00 грн. Ухвалою суду від 05.12.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому відповідний учасник заперечує факт отримання грошових коштів за договором кредиту, спираючись на відсутність платіжних документів як належних доказів на підтвердження таких обставин, зауважує на відсутності ознак ідентифікації особи позивача та відповідача за таким правочином. Вказуючи на можливість перевірки існуючої заборгованості виключно за дослідженням первинних документів, оформлених відповідно до статі 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У наданих письмових поясненнях сторона позивача надає роз`яснення щодо порядку укладення договору в електронному вигляді, вказує на обставини переказу грошових коштів за номером платіжної банківської картки, відомої виключно відповідачу. Позивач просить надати оцінку змісту договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.06.2023 року, який місить відомості щодо проставлення позичальником електронного підпису. Ухвалою суду від 12.03.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з АТ «КБ ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) наступну інформацію: - чи емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; - надати виписку з карткового рахунку про рух коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 13.06.2023 року по 18.06.2023 року; - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжню карткою № [NUMBER] за період з 13.096.2023 року по 18.06.2023 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір споживчо кредиту, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» як кредитодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримала грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок за реквізитами картки [NUMBER] . Умовами договору сторони погодили строк користування кредитом 360 днів, обов`язок сплати позичальником відсотків за користування коштами на рівні стандартної ставки як 2,00 % в день, що застосовується протягом усього періоду кредитування, або 0,90 % в день на умовах програми лояльності. Періодичність платежів зі сплати процентів - 20 днів. В подальшому 24.04.2024 року між ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ Факторингова компанія «Укрглобалфінанс» укладено договір факторингу, згідно з яким до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Судом досліджено витяг з реєстру боржників, складеного на виконання положень договору факторингу, з відтвореними відомостями щодо боржника [PERSON] , даними про номер кредитного договору, суму кредиту, заборгованість по тілу кредиту - 13\~999,95 грн., відсотках за користування кредитом 63\~838,52 грн. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом копією договору кредиту № 3741866 від 13.06.2023 року з даними про застосування одноразового ідентифікатора А970, інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішний переказ коштів на суму 14\~000,00 грн. на картку [NUMBER] , інформацією АТ «КБ ПриватБанк» про зарахування 13.06.2023 року коштів в сумі 14\~000.00 грн. на рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 УЦК Україниз за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженої судом інформації за укладеним договором (розрахунком заборгованості) слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість в сумі 77\~838,47 грн., з яких: 13 999,00 грн. заборгованість за основним боргом, 63\~838,52 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідний розмір заборгованості відповідає математичним правилам з урахуванням показників відсоткової ставки, строку кредитування в 360 днів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд приходить до висновку, що, оскільки позичальник порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих сум кредиту, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, правомірно набуто позивачем у справі, вимога про стягнення грошових вимог є обґрунтованими. На підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000,00 грн., що підтверджені змістом договору про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, укладеним між позивачем із адвокатом Руденко К.В., актом приймання-передачі послуг від 30.08.2024 року.

Outcome: approved