Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог 25 березня 2025 року представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ« ПУМБ») за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ АТ« ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами в сумі 100584,30 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17 вересня 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір №2001406882901 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договором страхування, в розмірі 43600,00 грн., строком на 12 місяці, шляхом безготівкового переказу на рахунок клієнта; фіксована стандартна процентна ставка 47,88 % річних. 09 липня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір №1001917674201 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За умовами договору [PERSON] надано кредитні кошти на рефінансування, погашення заборгованості сплата разової комісії банку в сумі 27927,55 грн. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,99%. Розмір процентної ставки: 0,01% річних. Відповідач не виконав належним чином умови договорів, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10 січня 2025 року складає 100584,30 грн. у тому числі: - по кредитному договору від 17 вересня 2019 року №2001406882901 - 64404,58 грн., з яких: 41154,86 грн. - заборгованість за кредитом; 23249,72 грн. - заборгованість за відсотками; - по кредитному договору від 09 липня 2021 року №1001917674201 - 36179,72 грн., з яких: 23760,89 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 6,07 грн. - заборгованість по процентам; 12412,76 грн. - заборгованість по комісією; Позивач надсилав на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про повернення кредитних коштів, однак заборгованість за кредитними договорами відповідачем не погашена. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року справу прийнято до розгляду, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження та призначено до розгляду на 30 квітня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В позовній заяві позивач просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилались відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року 11 лютого 2022 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви №2001406882901. З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 17 вересня 2019 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 30000,00 грн., строк, на який надається кредит - 12 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (пільгова процентної ставки 0 % річних, стандартна процентна ставка відсотків річних 47,88 %), реальна річна процентна ставка, за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду - 47,88%. Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001406882901 від 17 вересня 2019 року, 17 листопада 2020 року кредитний ліміт було збільшено до 43600,00 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором №2001406882901 від 17 вересня 2019 року не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, станом на 10 січня 2025 року становить 64404,58 грн., з яких: 41154,86 грн. - заборгованість за кредитом; 23249,72 грн. - заборгованість за відсотками. Судом встановлено, що 08 липня 2021 року [PERSON] підписано заяву №1001917674201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ». Відповідно до п.10 заяви, підписуючи цю заяву, відповідач уповноважив банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на погашення заборгованості за основним договором - 1001758717501, сума заборгованості - 27927,55 грн., реквізити для погашення - [NUMBER]. З паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 08 липня 2021 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 27927,55 грн., строк, на кредитування - 48 місяців). Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,99%. Розмір процентної ставки: 0,01% річних. Відповідно до платіжної інструкції № TR.50545619.75492.2464 від 08 липня 2021 року, АТ «ПУМБ» перераховано 27927,55 грн. за договором №1001917674201 від 08 липня 2021 року за позикою [PERSON] . Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором №1001917674201 від 08 липня 2021 року не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно із розрахунку заборгованості, станом на 10 січня 2025 року становить 36179,72 грн., з яких: 23760,89 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 6,07 грн. - заборгованість по процентам; 12412,76 грн. - заборгованість по комісією. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем у позовній заяві помилково зазначено, що датою складання кредитного договору №1001917674201 є 09 липня 2021 року. Проте, заяву №1001917674201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» та паспорт споживчого кредиту [PERSON] підписав 08 липня 2021 року; грошові кошти в сумі 27927,55 грн. перераховані також 08 липня 2021 року. Тож, датою укладання кредитного договору №1001917674201 слід вважати 08 липня 2021 року, замість помилково зазначеного 09 липня 2021 року. Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договорів, слідує, що у ній зазначено умови кредитування. АТ «ПУМБ» за вих. КНО-44.2.2/18 від 13 січня 2025 року направило [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 100584,30 грн., проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без відповіді та задоволення. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за кредитним договором шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом перевірені розрахунки заборгованості, надані представником позивача, які суд вважає вірними. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за кредитними договорами №2001406882901 від 17 вересня 2019 року в розмірі 64404,58 грн. та №1001917674201 від 08 липня 2021 року в розмірі 36179,72 грн., а всього в загальному розмірі 100584,30 грн. знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ». Щодо стягнення судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved