Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У грудні 2024 року від представника позивача до суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 1 900 грн. та судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що 27.01.2023 відповідач надав документи, передбачені постановою КМУ від 09.09.2018 № 792 та в період з 27.01.2023 по 05.06.2023 перебував на обліку в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. Актом № 121 від 18.07.2023 встановлено, що перебуваючи на обліку, [PERSON] надавав послуги згідно з договором № 39 від 01.03.2023 та отримав у березні 2023 року дохід у розмірі 5 000 грн. На підставі вказаного акту розслідування Білоцерківським МРЦЗ винесено наказ про повернення [PERSON] виплаченої йому допомоги по безробіттю в сумі 1 900 грн, також відповідачу надіслано претензію з пропозицію повернути незаконно отримані ним грошові кошти. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 05.03.2025. В матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням задовольнити вимоги в повному обсягу та розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходили, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27.01.2023 [PERSON] звернувся до Білоцерківського МРЦЗ центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. 27.01.2023 між [PERSON] та Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості погоджено персональну картку № 105223012700004 про надання статусу безробітного та індивідуальний план працевлаштування по безробіттю. 01.03.2023 між ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з переробки полімерів в кількості 9770 кг, за змістом якого відповідач отримує за надані послуги 5 000 грн винагороди. Згідно з актом про надання послуг № 6 від 31.03.2023, складеним між ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» та [PERSON] , останній надав послуги в повному обсязі та отримав винагороду в обумовленому розмірі. 18.07.2023 Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості складено акт № 121 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», згідно з яким [PERSON] , перебуваючи на обліку як безробітний з 27.01.2023 по 05.06.2023, надавав послуги ТОВ «Фін-Трейд Сервіс» з 01.03.2023 по 31.03.2023 та отримав дохід в розмірі 5 000 грн. Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості видано наказ № 184/01-08 від 21.07.2023 про повернення [PERSON] виплаченої йому допомоги по безробіттю в сумі 1 900 грн за період з 01.03.2023 по 27.04.2023. Згідно з довідкою позивача від 05.11.2024, дохід [PERSON] з 01.03.2023 по 27.04.2023 становить 1 900 грн. Позивачем на адресу відповідача надіслано претензію з вимогою про повернення грошових сум. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах - ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону мають також: молодь, яка закінчила або припинила навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних; одинока мати (батько), яка (який) здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, та один з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновитель, опікун, піклувальник дитини з інвалідністю підгрупи А, які відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" мають право на призначення надбавки на догляд за дитиною у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних - ч. 2 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг - п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг - п. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку - ст. 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, патронатні вихователі, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства; одинока мати (батько), яка (який) здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, та один із батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновитель, опікун, піклувальник дитини з інвалідністю підгрупи А, які відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" мають право на призначення надбавки на догляд за дитиною. Особи, зазначені в абзаці шостому цієї частини, мають право на отримання статусу зареєстрованого безробітного та одночасно отримання допомоги по безробіттю відповідно до законодавства". Статусу зареєстрованого безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи - п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування). Індивідуальне надання послуг безробітному, який подав заяву про надання статусу зареєстрованого безробітного, здійснюється кар`єрним радником, а безробітним, які потребують сприяння в адаптації до умов ринку праці, - спеціалізованим кар`єрним радником. Послуги зареєстрованому безробітному надаються відповідно до індивідуального плану працевлаштування, що складається кар`єрним радником або спеціалізованим кар`єрним радником спільно з такою особою. Порядок реєстрації, перереєстрації зареєстрованих безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, в територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного - ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення». Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу зареєстрованого безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг - п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Статтею 1213 Цивільного кодексу України зазначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір у справі, сплачений за подання позовної заяви в сумі 3 028 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved