Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до відповідача про стягнення боргу за договором №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року у розмірі 67046,21 грн., 2422,40 грн судового збору та 10000 грн. витрат на правову допомогу. В позовній заяві посилався на те, що відповідно до укладеного договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 5300 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. 07.01.2024 року укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої сума кредиту була збільшена до 13000 грн. Кредитний договір та додаткова угода були укладені в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти у розмірі 5300 грн. були перераховані відповідачу 31.12.2023 на платіжну картку № [NUMBER] , кредитні кошти у розмірі 7700 грн. згідно додаткового договору були перераховані відповідачу 07.01.2024 на платіжну картку № [NUMBER] . 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ\~«ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу №29/07/2024, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за договором №1206891. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором, у боржника станом на 29.07.2024 року утворилась заборгованість, що складається з: 11883,70 грн - заборгованість за кредитом; 55162,51 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.5. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) за період з 31.12.2023 року по 29.07.2024 року. Ухвалою суду від 24.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.78). Ухвалою суду від 17.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів (а.с.124-126). Ухвалою суду від 17.03.2025 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» про витребування доказів (а.с.127-128). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 132, 135), в наданому клопотанні просив справу розглядати без участі представника позивача (а.с.138). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.97, 134). Надавши заяву про розгляд справи без його участі (а.с.95). Також відповідачем [PERSON] 05.03.2025 року був наданий відзив на позовну заяву (а.с.80-89), в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 29473,40 грн., при цьому відповідач посилався на договір №7473222, укладений 14 січня 2024 року між ним та ТОВ «Авентус Україна», який не є предметом розгляду по вкзаній цивільній справі. Так позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулось з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 67046,21 грн за кредитним догвором №1206891 від 31.12.2023, що був укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , заперечень щодо якого відповідачем у відзиві не викладені. 13.03.2025 року представником позивача була надана заява (відповідь на відзив) (а.с.98-104) зміст якої аналогічний, викладеному в позовній заяві. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, 31 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір №1206891 про надання споживчого кредиту (а.с. 16-19). На підставі даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5300,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків (а.с.16-19). Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.5.1). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90465,53% річних (п. 1.7.1). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 53000 грн (п. 1.8.1). Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором М676 (а.с. 19). Істотні умови кредитного договору №1206891, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному відповідачем одноразовим ідентифікатором. Одночасно з підписанням цього договору [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М676 паспорт споживчого кредиту (а.с.21-22). Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» №20240919-415 від 19.09.2024 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 31.12.2023 на суму 5300 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] (а.с.22 на звороті). Крім того, 07.01.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023, відповідно до якої сума кредиту складає 7700 грн. (а.с.23-24). Вказана додаткова угода була підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором А569 (а.с. 24). Згідно з повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» №20240919-523 від 19.09.2024 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 07.01.2024 на суму 7700 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № [NUMBER] (а.с.24 на звороті). Згідно з\~повідомленням АТ\~КБ "ПриватБанк"\~№20.1.0.0.0/7-250326/93006-БТ\~від 17.03.2025\~та виписками\~по рахунку,\~наданими на\~виконання ухвали\~суду про\~витребування доказів,\~на ім`я\~ [PERSON] в\~банку емітовано\~картку № [NUMBER] \~(IBAN\~ [NUMBER] ), на\~яку 31.12.2023\~року був\~зарахований платіж\~у сумі\~5300\~грн.,\~а 07.01.2024\~року \~7700\~грн.,\~що відповідає\~датам укладання\~кредитного договору та додаткової угоди, та сумам наданого кредиту (а.с.132, 132 на звороті, 133). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Таким чином, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором №1206891 від 31.12.2023 року та додатковою угодою від 07.01.2024 року виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5300,00 грн. та 7700 грн. шляхом перерахування грошових коштів 31.12.2023 року та 07.01.2024 року на банківську картку позичальника, вказану ним при заповненні анкетних (а.с. 16-19). Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України\~«Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікаторомце дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між ТОВ «Селфі Кредит» від 31.12.2023 року №1206891 та [PERSON] , а також додаткова угода від 07.01.2024 року до договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника. Так, у п.10 договору №1206891 від 31.12.2023 року (а.с.19) вказано, зокрема споживач: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ; одноразовий ідентифікатор М676, 31.12.2023, 11:49:26. У п.10 додаткової угоди від 07.01.2024 року до договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року (а.с.23) вказано, зокрема споживач: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ; одноразовий ідентифікатор А569, 07.01.2024, 22:42:56. Доказів на спростування відповідності анкетних даних: [PERSON] в зазначеному договорі та додатковій угоді матеріали справи не містять. Таким чином, вказаний договір та додаткова угода підписані за допомогою електроного підпису, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів про те, що персональні дані відповідача (його паспортних даних, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитного договору та додаткової угоди від його імені, [PERSON] до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору. Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року та за додатковою угодою від 07.01.2024 року до договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року з ТОВ «Селфі Кредит» в сумі кредиту 5300 грн. та 7700 грн. Щодо набуття права грошової вимоги за кредитним договором. Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514\~ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Так, судом встановлено, що 29 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» укладено Договір факторингу №29/07/2024, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.45-49). Як вбачається із Витягу з реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу №29/07/2024 від 29.07.2024 року, до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1206891 в сумі 67046,21 грн., яка складається з: 11883,70 грн - заборгованість за сумою кредиту, 55162,51 грн - заборгованість за відсотками (а.с.50 на звороті). Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитними договорами відповідчем. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.\~\~ При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Так в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором №1206891 про надання споживчого кредиту від 31 грудня 2023 року, та за додатковою угодою від 07 січня 2024 року до договору №1206891 про надання споживчого кредиту від 31.12.2023 року, укладеного з ТОВ «Селфі Кредит». Звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивача зазначав про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором він має заборгованість, яка за даними позивача становить 67046,21 грн., з яких: 11883,70 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 55162,51 грн - сума заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до п.1.5. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом за період з 31.12.2023 року по 29.07.2024 року. При цьому з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається повернення [PERSON] 22.01.2024 року 1116,25 грн. та 28.01.2024 року 0,05 грн. в рахунок повернення кредитних коштів. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору в розмірі 11883,70 грн., підлягають задоволенню. Крім того, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 31.12.2023, додаткову угоду - 07.01.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір № 1206891 про надання споживчого кредиту був укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] 31.12.2023, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 1.5.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. З урахуванням викладеного заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 %. Так, 5300,00 грн. (сума отримана у позику) х 1,00 % = 53,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Розрахунок заборгованості, згідно зі спірним кредитним договором, за період з 31.12.2023 (дату видачі кредиту) по 06.01.2024 включно (дата, після якої сума кредиту була збільшена, в зв`язку з укладанням додаткової угоди до кредитного договору), становить в сукупності 7 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором за період з 31.12.2023 року по 06.01.2024 року, становить 371,00 грн. (53 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно, виходячи з залишку заборгованості\~по кредиту в сумі 5300 грн) х 7 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість). Розрахунок заборгованості за період з 07.01.2024 (дату видачі кредиту за додатковою угодою) по 21.01.2024 (дата, після якої змінився залишок заборгованості по кредиту) включно, становить в сукупності 15 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором за період з 07.01.2024 року по 21.01.2024 року, становить 1950,00 грн. (130 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно, виходячи з залишку заборгованості\~по кредиту в сумі 13000 грн) х 15 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість). Розрахунок заборгованості за період з 22.01.2024 по 29.07.2024 включно, становить в сукупності 190 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором за вищевказаний період становить 22579,03 грн. (118,83 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно, виходячи з залишку заборгованості\~по кредиту в сумі 11883,70 грн) х 190 днів (строк протягом якого розрахована заборгованість). Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором №1206891 від 31.12.2023 року за період з 31.12.2023 року по 29.07.2024 року становить 24900,03 грн. (371,00 грн + 1950,00 грн + 22579,03). Оскільки відповідач фактично отримані кредитні кошти у добровільному порядку та встановлені в договрі строку позивачу не повернув, а також не сплатив відсотки за їх користуванням, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, а також відсотків, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 36783,73 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11883,70 грн та заборгованості за відсотками в сумі 24900,03 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року (а.с.51-52), акт приймання передачі наданих послуг №24 до договору №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року (а.с.55), витяг з реєстру №1 до акту приймання передачі наданих послуг №24 до договору №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року (а.с.55 на звороті), платіжну інструкцію №1864 від 30.12.2024 року (а.с.56). Відповідно до п.п. 3.1., 3.4 розліду 3 Договору №02/08/24 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року передбачено, що вартість послуг виконавця становить, зокрема 10000 грн. складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника. Замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інакше. При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20). Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно якої: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено». Так, суд враховує, що адвокатом Руденком К.В., виходячи з наданого витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №24 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року (а.с.55 на звороті), вчинені такі дії: підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів. Докази вчинення будь-яких інших процесуальний дій надані не були. При цьому розгляд справи відбувався без участі представника позивача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, виходячи з реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку про наявність достатність правових підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 10000 грн до 3000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 54,86 % з розрахунку: 36783,73 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 67046,21 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 54,86 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1328,93 грн. з розрахунку: 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 54,86 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial