Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

19.02.2025 року до суду звернувся представник АТ «Універсал Банк» Сахабутдінов В.Ю. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилалися на те, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 20.05.2019 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 20.05.2019 року та встановивши мобільний додаток Monobank, отримав розрахункову карту [NUMBER] та відкрив розрахунковий рахунок № [NUMBER] . Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в Анкеті Позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно умов Договору (п.11). Отже, 20.05.2019 року між АТ «Універсал Банк» та Відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого Відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 4.16 п.4 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29.07.2024 року направив Відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, Відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно п. 4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості Банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами. Загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 41079,95 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 41079,95 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Прохали стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank в розмірі 41079,95 грн.; покласти на відповідача понесені судові витрати; в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. 20.02.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.03.2025 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що банком до позовної заяви долучено додатки у копіях, якими є: 1) Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг; 2) Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank (витяг); 3) Тарифи за карткою Monobank (витяг); 4) Паспорт споживчого кредиту (зразок). Жоден з вказаних документів, окрім Анкети-заяви, Відповідачем не підписаний. Анкета-заява до Договору надання банківських послуг від 20.05.2019 року не містить жодних умов кредитування, в т.ч. не містить процентної ставки. Тобто Банком виконано документи самостійно і надано їх суду як нібито погоджені умови кредитного договору. Однак дані докази є недостовірними і не відповідають письмовій формі правочину, яка передбачає підписи обох сторін. Банком надано внутрішні шаблони текстів без жодних підписів - ні паперових, ні електронних, причому з обох сторін. Оскільки Відповідачем в дійсності не погоджено жодних умов кредитування у письмовій формі (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, строків кредитування тощо), тому проценти та інші похідні нарахування, які утаємничено включені Банком у заявлену ним «суму основного боргу», не можуть бути стягнуті з Відповідача, а тільки може бути стягнута сума коштів, фактично видана Відповідачу і не сплачена Банку, в межах строків позовної давності. Документи не підписані і не погоджені Відповідачем не можуть вважатися частиною укладеного Сторонами договору і застосовуватись до правовідносин сторін, оскільки не відповідають письмовій формі правочину. Крім того, зі змісту Паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Отже, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. У даному випадку Паспорт споживчого кредиту взагалі не підписаний. Надані Банком копії не містять ніяких підписів Відповідача. Позивачем не доведено видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, процентам, неустойці). Банк вимагає стягнути заборгованість за сумою основного боргу (тілом кредиту) 41079,95 грн., чого бути не може, оскільки останній раз кредитний ліміт був підвищений ліміт 26.04.2023 року до 25000 грн. і більше не збільшувався, доказом чого є Виписки. Кредитного ліміту 100000 грн. Відповідач ніколи не мав. Мало того, за рахунок коштів кредитного ліміту згідно виписки Банком здійснювалися неодноразові списання відсотків та інших сум, наприклад 02.04.2024 року - 1350 грн. штраф з призначенням «монобанк», що свідчить про приховування Банком дійсних обставин справи і утаємничене включення у суму «основної заборгованості» не погоджених у письмовій формі відсотків та інших списань Банку. У наданому Банком розрахунку у колонці 9 «нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом» вказано відсотки у різні періоди, а у колонці 6 вказана процентна ставка 37,2%. Куди в подальшому «зникають» ці нараховані суми відсотків з розрахунку не встановлюється, що особливо видно на останніх сторінках розрахунку. У колонці 3 відображено «залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)», а у колонці 5 - «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)». З чого вона виникла, з Розрахунку не зрозуміло: ні витрат Відповідачем коштів Банку, ні розподілу внесених ним на рахунок коштів, з Розрахунку не встановлюється. За відсутності інформації про витрати клієнтом коштів Банку і внесені на рахунок суми, їх розподіл Банком, неможливо встановити, як і коли утворилась сума основного боргу і чи правильно на неї нараховані проценти та інші похідні не погоджені платежі, утаємничено включені Банком у суму «основного боргу». А тому такий розрахунок не підтверджує заявлений Банком розмір заборгованості і має бути відхилений. Вважає, що доказом надання кредитодавцем кредитних коштів є первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Щодо судових витрат: Банк заявляє у позові вимогу про стягнення сплаченого судового збору, однак Банк намагається отримати її двічі: таємно списавши у позасудовому порядку з рахунку Відповідача (дата 31.01.2025 року), і вдруге у примусовому порядку після можливого рішення суду про стягнення коштів. Щодо відсотків, які неправомірно підвищує Банк: Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського кредиту (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Зарахування до суми основного боргу процентів та штрафних санкцій, врахування надмірних відсотків за прострочення виконання зобов`язання на всю суму боргу (а не тільки «тіло кредиту») у різних розмірах та їх включення у позові до тіла кредиту для приховування їх реального розміру та збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом та нарахування відсотків не на тіло кредиту, а на загальний розмір заборгованості, до якої входили нараховані раніше відсотки, не передбачено ст.1048 ЦК України. Банком до суми основного боргу приховано зараховані неправомірно збільшувані відсотки та відповідальність за порушення грошового зобов`язання списані в період карантину і воєнного стану. Хоча в Розрахунку не відображено збільшення Банком процентної ставки, фактично Банком було вчинено її одностороннє встановлення та збільшення, скільки суми щомісячно нарахованих відсотків у колонці 9 Розрахунку та у Виписці зростають. Також 02.04.2024 року Банком списано 1350 грн. з призначенням Монобанк, що є штрафом і заборонено під час воєнного стану. Власний розрахунок Відповідача: дійсний кредитний ліміт Відповідача становить 25000 грн. Заявлена у позові сума 41079,95 грн. не є сумою основного боргу, а складається з використаних коштів Банку та інших нарахувань: відсотків, платежів розстрочок, інших списань Банку. Відповідно Виписки не погоджені Відповідачем відсотки списувались банком за рахунок кредитного ліміту. Тому розраховувати розмір заборгованості у спосіб вирахування загальної суми надходжень із загальної суми витрат не вірно, тому що витрати здійснені за рахунок списань самого Банку, якими є відсотки, неустойка тощо, не є сумою основної заборгованості. Відповідно Виписки Банком здійснювалися односторонні списання відсотків, які не були погоджені у письмовій формі: 1211.34 грн. 01.04.2024 р., 1056.95 грн. 01.03.2024 р., 1036.97 грн. 01.02.2024 р., 947.38 грн. 01.01.2024 р., 862.89 грн. 01.12.2023 р., 811.21 грн. 01.11.2023 р., 770.04 грн. 01.10.2023 р., 807.94 грн. 01.09.2023 р., 786.76 грн. 01.08.2023 р., 787.34 грн. 01.07.2023 р., 810.67 грн. 01.06.2023 р., 772.96 грн. 01.05.2023 р., 798.78 грн. 01.04.2023 р., 723.12 грн. 01.03.2023 р., 796.38 грн. 01.02.2023 р., 794.54 грн. 01.01.2023 р., 781.66 грн. 01.12.2022 р., 784.74 грн. 01.11.2022 р., 756.81 грн. 01.10.2021 р., 785.10 грн. 01.09.2021 р., 453.45 грн. 01.08.2021 р., 442.95 грн. 01.07.2021 р., 454.18 грн. 01.06.2021 р., 440.80 грн. 01.05.2021 р., 1637.90 грн. 01.04.2021 р. Всього списано відсотків: 20312,86 грн. Враховуючи право Банку визначати позовні вимоги на власний розсуд і те, що у позові вимог про стягнення процентів Банк не пред`явив, то немає підстав стягувати з Відповідача утаємничено включені Банком у заявлену суму відсотки. Прохав стягнути 19417,09 грн., в іншій частині у задоволенні позову відмовити, справу розглянути без його участі. 01.04.2025 року до суду звернувся представник АТ «Універсал Банк» Сахабутдінов В.Ю. з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу через мобільний додаток, тому [PERSON] був ознайомлений саме з правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви. При цьому, жодних звернень про неотримання Умов, чи ознайомлення з іншими умовами ніж ті, що надані банком, Відповідачем не надано. В анкеті-заяві, підписаній [PERSON] 20.05.2019 року, вказано «Прошу відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на моє ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов». Щодо правомірності\~встановлення кредитного\~ліміту:\~відповідно Паспорту\~споживчого кредиту\~кредитний ліміт\~встановлюється до\~100000\~грн.\~та встановлено\~строк кредитування.\~Усі платежі\~щодо користування\~кредитними коштами\~та погашення\~заборгованості за\~кредитом відображені\~у Русі\~коштів по\~картці.\~Відповідач з\~30.06.2019\~року активно\~користувався карткою\~monobank\~за рахунок\~кредитних коштів.\~Позичальнику спочатку\~було надано\~кредитний ліміт\~в сумі\~1000\~грн.,\~якими він\~скористався наступного\~дня. 05.01.2020\~року Банком\~підвищено кредитний\~ліміт до\~13000\~грн.,\~з яких\~8000\~грн.\~ліміт на\~картці та\~5000\~грн.\~на розстрочку. 10.04.2020\~року кредитний\~ліміт знижено\~до 3000\~грн.\~11.04.2020\~року Банком\~підвищено кредитний\~ліміт до\~8600\~грн.\~30.05.2020\~року Банком\~підвищено кредитний\~ліміт до\~15000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 10000\~грн.\~та на\~розстрочку 5000\~грн.\~15.11.2020\~року Банком\~підвищено кредитний\~ліміт до\~20000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 15000\~грн.\~та на\~розстрочку 5000\~грн.\~10.03.2021\~року Банком\~підвищено кредитний\~ліміт до\~53000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн. 10.03.2021 року Банком знижено кредитний ліміт до 10000 грн .\~08.04.2021 року Банком встановлено кредитний ліміт в розмірі 53000 грн .,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн.\~08.04.2021\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~10200\~грн. 11.04.2021\~року Банком\~встановлено кредитний\~ліміт в\~розмірі 53000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн. 26.04.2021\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~9200\~грн. 30.04.2021\~року Банком\~встановлено кредитний\~ліміт розмірі\~53000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн. 27.06.2021\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~9400\~грн. 29.06.2021\~року Банком\~встановлено кредитний\~ліміт розмірі\~53000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн.\~11.08.2021\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~12500\~грн. 12.08.2021\~року Банком\~встановлено кредитний\~ліміт в\~розмірі 53000\~грн.,\~з яких\~ліміт на\~картці 35000\~грн.\~та на\~розстрочку 18000\~грн. 26.07.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~27000\~грн.\~26.07.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~26700\~грн. 30.07.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~25700\~грн. 08.08.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~25200\~грн.\~13.08.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~25000\~грн. 13.08.2022\~року Банком\~знижено кредитний\~ліміт до\~24900\~грн. 26.04.2023 року Банком встановлено новий кредитний ліміт в розмірі 37000 грн., з яких ліміт на картці 25000 грн. та на розстрочку 12000 грн. Аналізуючи Рух коштів по рахунку, чітко вбачається, що Відповідачем використовувалися в переважній більшості кредитні кошти, також відповідачем періодично здійснювалося внесення власних коштів в рахунок часткового погашення кредитних коштів, які в подальшому також використовувалися для власних потреб. AT «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно п.п 4.15-4.19 п.4 Розділу II Умов визначена відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання Клієнтом за Договором. Окрім того, відповідно ч.1 Розділу IV Умов [PERSON] додатково скористався послугою «Розстрочка на карту» та «Покупка частинами» за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою здійснення платежу на строк, визначеній у Заяві Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів, що підтверджується: 1) заявою клієнта № N20.30.0007502096 від 22.09.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення придбання товару на суму 9999 грн., строком на 5 міс., розмір щомісячного платежу становив 1666,50 грн.; 2) заявою клієнта № N20.30.0007633700 від 08.10.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення платежу на суму 2700 грн., строком на 10 міс., розмір щомісячного платежу становив 321,30 грн. Тобто клієнтом додатково отримано кошти в розмірі 12699 грн. Повідомили, що з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів Позичальник був ознайомлений у мобільному додатку, що засвідчив шляхом накладання електронного цифрового підпису, що узгоджується з вимогами ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Розрахунок заборгованості відображає наявність обґрунтованої заборгованості, адже зазначена наступна інформація, зокрема: 5. Процентна ставка (поточна) - 3,2% на місяць (38,4% річних) - (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості) в подальшому з 01.09.2020 року була зменшена до 3,1% на місяць (37,2% річних) 3 01.04.2022 року до 01.08.2022 року була знижена відсоткова ставка та встановлена на рівні 1,6 % на місяць (19,2% річних); 6. Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): - 3,1% на місяць (37,2% річних). З розрахунку заборгованості чітко вбачаються періоди виникнення боргу та факт того, що Відповідач ухиляється від сплати заборгованості, розрахунок повністю узгоджується з випискою по особовому рахунку позичальника. Прохали стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank в розмірі 41079,95 грн.; покласти на відповідача понесені судові витрати; в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. 14.04.2025 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на відповідь на відзив, в яких посилався щодо укладення кредитного договору та його умов: Анкета-заява не є кредитним договором і не містить істотних умов кредитування; Умови і правила, Тарифи, Паспорт кредиту не були підписані Відповідачем; розміщення документів на сайті/у додатку не замінює письмової форми договору; електронний підпис в Анкеті-заяві стосується самої Анкети-заяви; неправомірне посилання Банку на практику щодо інших банків та договорів; твердження Банку, викладене в п.2 Анкети-заяви, про те, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами та іншими документами складають договір, є лише декларацією Банку в його стандартній формі. Воно не може саме по собі створити дійсний договір всупереч вимогам закону. Щодо розміру кредитного ліміту: банк стверджує, що Відповідач погодився на право Банку в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт, однак, ця згода міститься в Анкеті-заяві, яка не є повноцінним кредитним договором. Крім того, згідно з наданою Банком довідкою, кредитний ліміт неодноразово змінювався, причому в лютому 2023 року був встановлений в розмірі 0 грн., що підтверджує, що Відповідач не мав можливості отримувати нові кредитні кошти після цієї дати. Щодо схвалення договору діями (користування кредитом, часткові погашення): банк наполягає, що активне користування кредитними коштами та часткові погашення Відповідачем свідчать про визнання ним боргу та згоду з умовами договору. Відповідач заперечує: користування карткою та кредитними коштами не може «зцілити» нікчемність кредитного договору в частині умов щодо процентів та відповідальності через недотримання письмової форми. Відповідач не заперечує проти обов`язку повернути фактично отримані та використані кредитні кошти (тіло кредиту), однак не погоджується з нарахованими процентами та штрафами, умови яких з ним не були належним чином узгоджені у письмовій формі. Часткові погашення здійснювались Відповідачем з метою повернення основної суми боргу і не можуть розцінюватись як згода з усіма умовами Банку, зокрема, щодо розміру процентів, комісій та їх можливої капіталізації. Щодо розрахунку заборгованості та капіталізації процентів: банк стверджує, що його розрахунок є правильним, підтверджується виписками і відповідає Умовам, зокрема п.4.23, який дозволяє капіталізацію - приєднання несплачених процентів та неустойки до суми основного боргу. Саме цим, вочевидь, пояснюється вимога Банку про стягнення 41079,95 грн. як «заборгованості за тілом кредиту». Неправомірність капіталізації процентів та неустойки. Пункт 4.23 Умов, на який посилається Банк, міститься в документі, який не був підписаний Відповідачем, а отже, ця умова не була з ним погоджена у належній письмовій формі. Таким чином, Банк не мав права приєднувати нараховані (і спірні) проценти та неустойку до суми основного боргу. Хибність твердження про 41079,95 грн. як «тіло кредиту». Аналіз виписок по рахунку Відповідача свідчить, що кінцева сума заборгованості -41079,95 грн. була зафіксована 01.03.2024 року саме після операції «Списання відсотка за лютий», що беззаперечно доводить, що заявлена Банком сума включає в себе нараховані проценти, а не є виключно «тілом кредиту». Відповідач вважає, що сума основного боргу (тіла кредиту), що підлягає поверненню, є значно меншою, фактична заборгованість Відповідача за основним боргом (тілом кредиту), без урахування неправомірно нарахованих та/або капіталізованих процентів, комісій і штрафів, становить 19417,09 грн. Посилання Банку на судову практику щодо визнання виписок та розрахунків належними доказами не спростовує того факту, що сам розрахунок базується на умовах, які не були належним чином узгоджені з Відповідачем. Виписка підтверджує рух коштів, але не доводить правомірність нарахування всіх сум, списаних Банком. Щодо окремих угод на розстрочку: Банк вказує на укладення Відповідачем у 2023 році окремих заяв-договорів на «Покупку частинами» та «Розстрочку на картку» з використанням ЕЦП. Це дійсно мало місце, однак жодним чином не підтверджує належне укладення основного договору про надання кредитного ліміту у 2019 році. Навпаки, це свідчить про те, що для окремих кредитних продуктів Банк використовує процедуру укладання конкретних заяв-договорів з чіткими умовами та підписом клієнта (хоч і електронним), чого не було зроблено для основного кредитного ліміту у 2019 році, де Банк обмежився Анкетою-заявою без істотних умов та посиланням на непідписані Умови та Тарифи. Прохав відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості у розмірі 41079,95 грн., як безпідставних та необґрунтованих в частині, що перевищує 19417,09 грн.; відмовити у задоволенні позову в частині стягнення нарахованих процентів, пені, штрафів та тіла кредиту понад суму 19417,09 грн.; стягнути з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 17417,09 грн., в решті позовних вимог відмовити; судові витрати покласти на позивача. 17.04.2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, у позові не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника. 17.04.2025 року в судове засідання відповідач не з`явився, у відзиві на позов прохав справу розглянути у його відсутність. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Запоріжжя народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 13.11.2010 року, та відповіддю №1133297 від 20.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. 20.05.2019 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Своїм підписом в Анкеті заяві відповідач підтвердив, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки, в т.ч. право відмовитися від отримання рекламних матеріалів засобами дистанційних каналів комунікації. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Згідно з Тарифами Чорної картки Monobank та Паспорту споживчого кредиту Чорної картки Monobank визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами: пільгова процентна ставка 0,00001% річних, базова процентна ставка 3,2% в місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), реальна річна процентна ставка 46,7% річних. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] , розрахунковий рахунок № [NUMBER] . Розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.05.2019 року за карткою № [NUMBER] становив: 29.06.2019 року встановлено кредитний ліміт в сумі 1000 грн., 02.07.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн., 17.11.2019 року кредитний ліміт збільшено до 1000 грн., 18.11.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн., 23.11.2019 року кредитний ліміт збільшено до 1000 грн., 25.11.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн., 27.11.2019 року кредитний ліміт збільшено до 1000 грн., 05.01.2020 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн., 10.04.2020 року кредитний ліміт зменшено до 3000 грн., 11.04.2020 року кредитний ліміт збільшено до 3600 грн., 30.05.2020 року кредитний ліміт збільшено до 10000 грн., 15.11.2020 року кредитний ліміт збільшено до 15000 грн., 10.03.2021 року кредитний ліміт зменшено до 3500 грн., 10.03.2021 року кредитний ліміт збільшено до 10000 грн., 08.04.2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн., 08.04.2021 року кредитний ліміт зменшено до 10200 грн., 11.04.2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн., 26.04.2021 року кредитний ліміт зменшено до 9200 грн., 30.04.2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн., 27.06.2021 року кредитний ліміт зменшено до 9400 грн., 29.06.2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн., 11.08.2021 року кредитний ліміт зменшено до 12500 грн., 12.08.2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн., 25.02.2022 року кредитний ліміт зменшено до 28154,78 грн., 26.07.2022 року кредитний ліміт зменшено до 27000 грн., 26.07.2022 року кредитний ліміт зменшено до 26700 грн., 30.07.2022 року кредитний ліміт зменшено до 25700 грн., 08.08.2022 року кредитний ліміт зменшено до 25200 грн., 13.08.2022 року кредитний ліміт зменшено до 25000 грн., 13.08.2022 року кредитний ліміт зменшено до 24900 грн., 26.04.2023 року кредитний ліміт збільшено до 25000 грн., що підтверджується копією довідки АТ «Універсал Банк» від 26.03.2025 року. Також, [PERSON] скористався послугою «Розстрочка на карту» та «Покупка частинами», що підтверджується: 1) заявою клієнта № N20.30.0007502096 від 22.09.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення придбання товару на суму 9999 грн., строком на 5 міс., розмір щомісячного платежу 1666,50 грн.; 2) заявою клієнта № N20.30.0007633700 від 08.10.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення платежу на суму 2700 грн., строком на 10 міс., розмір щомісячного платежу 321,30 грн. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ Універсал Банк за Договором станом на 04.11.2024 року становить в сумі 41079,95 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 41079,95 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. В ст.15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,\~ч.2\~п.1\~ст.11\~ЦК України\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором, це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, у позові АТ «Універсал Банк» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. Відповідач, уклавши 20.05.2019 року з АТ «Універсал Банк» Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] , розрахунковий рахунок № [NUMBER] . Також, [PERSON] скористався послугою «Покупка частинами»: заява клієнта № N20.30.0007502096 від 22.09.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення придбання товару на суму 9999 грн., строком на 5 міс., розмір щомісячного платежу 1666,50 грн.; та послугою «Розстрочка на карту»: заява клієнта № N20.30.0007633700 від 08.10.2023 року «Невідновлювальна кредитна лінія» для здійснення платежу на суму 2700 грн., строком на 10 міс., розмір щомісячного платежу 321,30 грн. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. До позову долучено Виписки по особовому рахунку відповідача за періоди: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 27.03.2025 року, які є доказами у справі, оскільки мають статус первинного документа, згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5. Згідно Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 року відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідно правового висновку, наведеному у Постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року (справа № 355/558/18) виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту. Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Із наданих позивачем доказів, зокрема виписок за карткою відповідача, видно, що останній користувався кредитними коштами, а також здійснював повернення кредитних коштів позивачу, що свідчить про те, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням. При цьому відповідач не заперечує користування кредитними коштами та визнає заборгованість по тілу кредиту в сумі 19417,09 грн. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 04.11.2024 року становить 41079,95 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 41079,95 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн. При цьому, заборгованість за відсотками позивач визначив у 0 грн., проте з Виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що банк нараховував та списував відсотки: 1211.34 грн. 01.04.2024 р., 1056.95 грн. 01.03.2024 р., 1036.97 грн. 01.02.2024 р., 947.38 грн. 01.01.2024 р., 862.89 грн. 01.12.2023 р., 811.21 грн. 01.11.2023 р., 770.04 грн. 01.10.2023 р., 807.94 грн. 01.09.2023 р., 786.76 грн. 01.08.2023 р., 787.34 грн. 01.07.2023 р., 810.67 грн. 01.06.2023 р., 772.96 грн. 01.05.2023 р., 798.78 грн. 01.04.2023 р., 723.12 грн. 01.03.2023 р., 796.38 грн. 01.02.2023 р., 794.54 грн. 01.01.2023 р., 781.66 грн. 01.12.2022 р., 784.74 грн. 01.11.2022 р., 756.81 грн. 01.10.2021 р., 785.10 грн. 01.09.2021 р., 453.45 грн. 01.08.2021 р., 442.95 грн. 01.07.2021 р., 454.18 грн. 01.06.2021 р., 440.80 грн. 01.05.2021 р., 1637.90 грн. 01.04.2021 р. Всього нараховано та списано відсотків на суму 20312,86 грн. Вказане свідчить про те, що впродовж періоду кредитування банк систематично нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом, сплата та розмір яких не були погоджені сторонами, та здійснював їх автоматичне списання, що призвело до збільшення розміру тіла кредиту, про стягнення якого просить позивач. Тобто, тіло кредиту утворювалось у зв`язку з включенням до нього всіх несплачених відповідачем нарахувань, постійно збільшуючи його, що не було передбачено узгодженими умовами договору, а також списувались відсотки за користування кредитом, що також не було узгоджено сторонами. Натомість вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання банк не пред`явив. Також 02.04.2024 року Банком списано 1350 грн. з призначенням Монобанк. Натомість, у заяві, що підписана [PERSON] 20.05.2019 року, відсутні відомості щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитом, штрафів та неустойки. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Суд звертає увагу, що у зазначеній заяві відсутні відомості щодо умови надання кредитних коштів позивачем, такі як відсотки за користування коштів, штрафи чи інші санкції за порушення умов договору, строків його виконання. Позивачем до позовної заяви, окрім Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 20.05.2019 року, яка підписана відповідачем особисто, додано Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, додатками до якого є Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Monobank, які відповідачем не підписані. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що саме такі тарифи та умови діяли на час укладення договору, оскільки останні не погоджені сторонами. Відтак, у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та комісії, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Посилання банку в позовній заяві на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача є публічно доступними в режимі реального часу за посиланням http://www/monobank.ua/terms, суд не приймає, оскільки вони неодноразово змінювалися самим банком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п.19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Тому суд погоджується доводами відповідача, що внаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшено на суму нарахованих відсотків за користування кредитом, а тому визначена банком заборгованість за тілом кредиту з урахуванням відсотків є необґрунтованою. За таких обставин, нарахування заборгованості в частині відсотків здійснювалось банком неправомірно, а отже не підлягає стягненню, тому кошти, автоматично списані в рахунок відсотків з карткового рахунку відповідача слід враховувати при визначенні розміру заборгованості. Тому, дослідивши контррозрахунок відповідача та виписки з рахунку відповідача суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку фактично витрачених коштів без урахування відсотків та інших платежів, не узгоджених в анкеті-заяві: 41079,95 грн. - 20312,86 грн. - 1350 грн. = 19417,09 грн. Аналогічні висновки зазначено у Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 545/2248/17, у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, у Постанові Верховного Суду від 09.01.2020 року у справі № 643/5521/19. Також, аналогічні справи розглянуто Запорізьким апеляційним судом: Постанова від 12.11.2024 року у справі № 331/2383/24, Постанова від 17.12.2024 року у справі № 334/4351/24. При цьому суд зазначає, що посилання відповідача щодо нарахування позивачем 31.01.2025 року судових витрат в сумі 3028 грн. не є предметом позовних вимог банку, оскільки позивач прохає стягнути з відповідача заборгованість станом на 04.11.2024 року. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Таким чином, позов підлягає задоволенню в тій частині, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача частково, а саме з заявленої суми 41079,95 грн. задоволено вимоги на суму 19417,09 грн., тобто на 47,26 %, то з відповідача на користь позивача відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1431,03 грн.

Outcome: partial