Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У вересні 2024 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до КНП КДЦ Шевченківського району м. Києва про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії, в якому просила суд визнати неправомірною відмову у наданні інформації, протизаконною, протиправною дією відповідача, зобов`язати відповідача надати запитувану в інформаційному запит від 21.03.2024 р. інформацію, а саме: копію у паперовій формі Плану реабілітації, складеного 20.08.2022 р. лікарем ФРМ Петренко О.І. КДЦ Шевченківського району м. Києва. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 21.03.2024 р. позивач звернулась до відповідача з інформаційним запитом та отримала відповідь на нього 27.03.2024 р., за змістом якої відповідач повідомив про відсутність запитуваної інформації. Позивач вважає, що відповідач надав відповідь не по суті запиту, чим порушив Закон України «Про доступ до публічної інформації», що стало підставою для звернення до суду. Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення позову, зазначив, що створення та внесення індивідуального плану реабілітації в електронну систему охорони здоров`я було запроваджено 02.02.2023 р. та на момент складання реабілітаційного плану від 20.08.2022 р. такої можливості не було. Вважає, що відповідь була надана по суті запитуваної інформації та відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також звертає увагу, що копія Плану реабілітації [PERSON] була надана разом з листом від 26.01.2023 р. №01-02-вих.4 У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач повинен був надати на інформаційний запит від 21.03.2024 р копію у паперовій формі Плану реабілітації, складеного 20.08.2022 р. лікарем ФРМ [PERSON] КДЦ Шевченківського району м. Києва, чого зроблено не було, чим порушено Закон України «Про доступ до публічної інформації». В судовому засіданні позивач позов підтримала, за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити. Представника відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді від 13.09.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 06.11.2024 витребувано у Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м.Києва (повний текст належним чином завіреної копії індивідуального Плану реабілітації [PERSON] , оформленого лікарем ФРМ [PERSON] , частина якого була долучена до відзиву на позов. Ухвалою суду від 03.12.2024 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її судовий розгляд по суті. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2024 р. [PERSON] звернулась до КНП КДЦ Шевченківського району м. Києва з інформаційним запитом вх. 659, в якому просила надати (надіслати поштою) витяг із електронної картки інформації, а саме: План реабілітації, складений 20.08.2022 р. лікарем ФРМ [PERSON] у паперовому (роздрукованому вигляді, формі). Як вбачається з відповіді КНП КДЦ Шевченківського району м. Києва від 27.03.2024 р. №01/02-вих.2 створення та внесення індивідуального плану реабілітації в електронну систему охорони здоров`я впроваджено з 02.02.2023 р. (підстава - лист Національної служби охорони здоров`я від 02.02.2023 р. №3757/6-15-23 «Роз`яснення НСЗУ щодо внесення в ЕСОЗ інформації про надану реабілітаційну допомогу доросли і дітям у амбулаторних умовах за пакетом «Реабілітаційна допомога дорослим і дітям у амбулаторних умовах») Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати неправомірною відмову у наданні інформації, протизаконною, протиправною дією відповідача, зобов`язати відповідача надати запитувану в інформаційному запит від 21.03.2024 р. інформацію, а саме: копію у паперовій формі Плану реабілітації, складеного 20.08.2022 р. лікарем ФРМ Петренко О.І. КДЦ Шевченківського району м. Києва. Позивач, допитана як свідок повідомила суду, що 20.08.2022 р. вона була на прийомі у лікаря [PERSON] . Під час прийому не були дотримані вимоги законодавства, у лікаря був відсутній комп`ютер, в електронному та письмовому варіанті записи не були вчинені. Індивідуальний план реабілітації за 20.08.2022 відповідач не надав та не складав. На запитання суду позивач пояснила, що відсутність індивідуального плану в електронній формі позбавляє її можливості отримувати медичні послуги з реабілітації, але вказала, що із часу введення в дію електронної системи з 02.02.2023 р. по даний час вона до лікарні із створенням індивідуального плану в електронній формі та за отриманням медичної допомоги не зверталась. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Згідно з ст.20 вказаного Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Як вбачається з інформаційного запиту [PERSON] від 21.03.2024 за вх.№659Ж, остання просила надати (надіслати поштою) витяг із електронної картки інформації, а саме: План реабілітації, складений 20.08.2022 р. лікарем ФРМ [PERSON] у паперовому (роздрукованому вигляді, формі). На ухвалу суду від 06.11.2024 р. про витребування доказів КНП КДЦ Шевченківського району м. Києва надало копію карти №452 реабілітації пацієнта [PERSON] в амбулаторних умовах в паперовому вигляді, в якій міститься розділ: «Індивідуальний план реабілітації» з цілями та реабілітаційними втручаннями. Між тим, прохальна частина позовної заяви - зобов`язання відповідача надати копію в паперовій формі плану реабілітації не відповідає змісту інформаційного запиту від 21.03.2024 р., який оскаржується у справі, в якому позивач просила надати витяг із електронної картки інформації, на що їй була надана відповідь про запровадження внесення плану реабілітації в електронну системи охорони здоров`я з 02.02.2023 р. Досліджуючи можливість надання відповідачем саме: витягу із електронної картки інформації - Плану реабілітації, складений 20.08.2022 р. лікарем ФРМ [PERSON] , варто зазначити наступне. Відповідно до наказу МОЗ України від 28.02.2020 № 587 «Деякі питання ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я» установлено, що за умови наявності відповідної технічної можливості в електронній системі охорони здоров`я внесення медичних записів, записів про направлення та рецептів на лікарські засоби і медичні вироби до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я є обов`язковим: 1) з 01 квітня 2020 року - для всіх надавачів медичних послуг, які уклали договори з Національною службою здоров`я України про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та їх залучених до виконання такого договору осіб, обов`язковим є внесення медичних записів про надання медичних послуг в амбулаторних умовах, про госпіталізацію, виписку зі стаціонару, записів про направлення та рецептів на лікарські засоби, які підлягають реімбурсації; 2) з 01 січня 2021 року - для всіх інших закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та які зобов`язані надавати пацієнтам медичну допомогу безоплатно відповідно до закону або договору; 3) на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни - для всіх закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, обов`язковим є внесення відповідних медичних записів осіб з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом захворювання на коронавірусну хворобу (COVID-19); 4) з 01 квітня 2023 року - для всіх закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, є обов`язковим внесення до електронної системі охорони здоров`я рецептів на лікарські засоби, для яких Правилами виписування рецептів на лікарські засоби і медичні вироби, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 2005 року № 360, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 липня 2005 року за № 782/11062 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2023 року № 494), встановлено електронний рецепт, а для суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, обов`язковим є внесення до цієї системи відповідних медичних записів про погашення рецептів на зазначені лікарські засоби; 5) відповідно до умов, встановлених програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на поточний рік, для всіх закладів охорони здоров`я (незалежно від форми власності та підпорядкування) та фізичних осіб - підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, є обов`язковим внесення до електронної системі охорони здоров`я рецептів на медичні вироби, що підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, а для суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, обов`язковим є внесення до цієї системи відповідних медичних записів про погашення рецептів на зазначені медичні вироби. 5. Установлено, що: технічна можливість в електронній системі охорони здоров`я, передбачена пунктом 4 цього наказу, виникає з дати оприлюднення на вебсайті електронної системи охорони здоров`я інформації про підключені до центральної бази даних електронні медичні інформаційні системи та відповідне розширення їх функціональних можливостей, які передбачені технічними вимогами, затвердженими Національною службою здоров`я України; 2) вимоги абзаців дев`ятого, чотирнадцятого підпункту 4 та абзаців тринадцятого, чотирнадцятого підпункту 5 пункту 11 Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я є обов`язковими за умови набрання чинності нормативно-правовими актами, що регулюють дані питання та наявності технічної можливості в системі. До наявності цих умов застосовується шкала Ренкена. 7. Установлено, що на період дії воєнного стану на території України у разі відсутності технічної можливості ведення медичних записів в електронній системі охорони здоров`я, медичні записи ведуться на формах первинно-облікової документації у паперовій формі. У разі ведення медичних записів на формах первинно-облікової документації у паперовій формі, вимоги щодо ведення медичних записів, визначені Порядком ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженим цим наказом, не застосовуються. Згідно з п. 8-1 розділу «Завдання та функціональні можливості електронної системи охорони здоров`я» Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я (в редакції станом на 20.08.2022 р.) електронна система охорони здоров`я дає змогу, зокрема, здійснювати виконання таких функцій, пов`язаних з реабілітацією у сфері охорони здоров`я: 1) ведення медичних записів з урахуванням моделі Міжнародної класифікації функціонування, обмеження життєдіяльності та здоров`я; 2) забезпечення оперативного, прозорого, неупередженого та якісного ведення обліку потреб осіб у реабілітації; 3) забезпечення ефективного надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я; 4) інформаційна взаємодія з Єдиною інформаційною системою соціальної сфери; 5) проведення моніторингу та оцінювання якості та результативності надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я; 6) унеможливлення подвійного фінансування реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я з різних джерел. Згідно п. 6 Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я (в редакції станом на 20.08.2022 р.) інформація про результати реабілітаційного обстеження, мету та завдання реабілітації з визначенням орієнтовних строків їх досягнення, перелік необхідних реабілітаційних заходів, потреби щодо професійного складу мультидисциплінарної реабілітаційної команди та щодо необхідної кількості фахівців з реабілітації для ефективної та безпечної реалізації програм терапії, реабілітаційного та іншого обладнання, потреби у технічних та інших засобах реабілітації та медичних виробах, програми терапії відповідних фахівців з реабілітації, поточні показники функціонального стану особи, яка потребує реабілітації, та їх зміни, відомості про надані реабілітаційні втручання та їх результативність вносяться фахівцями з реабілітації до медичних записів відповідно до Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 411 "Деякі питання електронної системи охорони здоров`я" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 46, ст. 1604), до реєстрів центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я згідно з порядками їх ведення із урахуванням технічної можливості електронної системи охорони здоров`я та до медичних інформаційних систем закладів охорони здоров`я та реабілітаційних закладів. Національна служба здоров`я України надала роз`яснення в листі від 02.02.2023 р. щодо правил ведення електронних медичних записів в електронній системі охорони здоров`я, які запроваджуються з 01.02.2023 р., а саме: Реабілітаційна допомога дорослим та дітям у амбулаторних умовах. (а.с. 25-26) Тобто, саме з 01.02.2023 р. запроваджено необхідність ведення електронних медичних записів в електронній системі охорони здоров`я в частині реабілітаційної допомоги дорослим та дітям у амбулаторних умовах. Згідно з ст.ст. 1, 23 Закону України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» індивідуальний реабілітаційний план - документ, розроблений мультидисциплінарною реабілітаційною командою на підставі результатів реабілітаційного обстеження особи з обмеженнями повсякденного функціонування (або такої, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування), що визначає мету та завдання реабілітації та комплекс заходів, необхідних для їх досягнення. Індивідуальний реабілітаційний план розробляється та узгоджується мультидисциплінарною реабілітаційною командою після проведення реабілітаційного обстеження особи кожним членом мультидисциплінарної реабілітаційної команди та з урахуванням наявних порушень, обмежень повсякденного функціонування та потреб особи та затверджується на загальних зборах команди лікарем фізичної та реабілітаційної медицини. Положення про індивідуальний реабілітаційний план, порядок його фінансування та реалізації затверджуються Кабінетом Міністрів України. Варто зазначити, що Положення про індивідуальний реабілітаційний план, порядок його фінансування та реалізації було затверджено постановою Кабінету Міністрів України лише від 16 грудня 2022 р. № 1462. Крім цього, Постановою КМУ від 30 березня 2023 р. № 279, яка набрала чинності 05.04.2023 р., було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268, а саме у Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженому зазначеною постановою: абзац перший пункту 6 викладено в такій редакції: "6. Фахівці з реабілітації вносять медичну інформацію про реабілітаційну допомогу в центральну базу даних електронної системи охорони здоров`я (далі - система) відповідно до Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 411 "Деякі питання електронної системи охорони здоров`я" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 46, ст. 1604), з урахуванням наявної технічної можливості. У разі коли фахівці з реабілітації, що входять до мультидисциплінарної реабілітаційної команди, не мають технічної можливості вносити записи з реабілітації до системи, такі записи за них вносять лікарі фізичної та реабілітаційної медицини, які очолюють мультидисциплінарну реабілітаційну команду."; Доповнено Порядок пунктами 23-1 і 23-2 такого змісту: "23-1. Надавачі реабілітаційної допомоги особам, які потребують реабілітації, ведуть первинно-облікову медичну документацію шляхом внесення відповідних електронних записів до системи. Такі електронні записи вносяться до системи одразу після здійснення відповідних втручань, визначених в індивідуальному реабілітаційному плані. Індивідуальний реабілітаційний план в електронній формі розробляється мультидисциплінарною реабілітаційною командою на підставі результатів реабілітаційного обстеження особи, яка потребує реабілітації, і визначає мету та завдання реабілітації, комплекс заходів, необхідних для їх досягнення, і є сукупністю електронних записів за усіма реабілітаційними циклами. 23-2. Електронні записи вносяться до системи в такому порядку: після прийняття лікарем фізичної та реабілітаційної медицини рішення про необхідність надання особі, яка потребує реабілітації, реабілітаційної допомоги за результатами первинного реабілітаційного обстеження лікарем фізичної та реабілітаційної медицини і необхідними фахівцями з реабілітації до системи вносяться електронні записи щодо стану функціонування особи, яка потребує реабілітації, за НК 030:2022 "Класифікатор функціонування, обмеження життєдіяльності та здоров`я"; лікар фізичної та реабілітаційної медицини одержує інформовану згоду особи або її законного представника на отримання реабілітаційних послуг і вносить до системи записи, які містять інформацію про план реабілітаційного циклу, зокрема інформацію про цілі реабілітаційної допомоги поточного реабілітаційного циклу, строки та показники досягнення запланованих цілей у якісному та кількісному вираженні; кожен із фахівців з реабілітації, залучений до надання реабілітаційної допомоги, у рамках своїх професійних компетентностей і відповідно до загальної мети та завдань реабілітації поточного реабілітаційного циклу надає особі, яка потребує реабілітації, інформацію про заплановані реабілітаційні втручання в межах реабілітаційного циклу та вносить до системи записи, що містять, зокрема, такі відомості: про призначення реабілітаційних втручань відповідно до НК 026:2021 "Класифікатор медичних інтервенцій" та їх кількість; про призначення допоміжних засобів реабілітації (технічних та інших засобів реабілітації) та їх кількість згідно з ДСТУ EN ISO 9999:2021 (EN ISO 9999:2016, IDT; ISO 9999:2016, IDT). Після кожної реабілітаційної сесії відповідно до програми терапії за планом поточного реабілітаційного циклу фахівець з реабілітації вносить до системи про це запис, що містить, зокрема, такі відомості: про проведення реабілітаційних втручань відповідно до НК 026:2021 "Класифікатор медичних інтервенцій"; про дату і час початку та закінчення реабілітаційної сесії. Після закінчення реабілітаційного циклу фахівці з реабілітації здійснюють заключне (етапне) реабілітаційне обстеження особи, яка потребує реабілітації, та вносять до системи відповідні записи, які містять, зокрема, відомості щодо стану функціонування особи за НК 030:2022 "Класифікатор функціонування, обмеження життєдіяльності та здоров`я", а також інформацію про призначення та надані рекомендації." Відтак, лише з 05.04.2023 р. набрала чинності Постанова КМУ від 30 березня 2023 р. № 279, якою доповнено порядок внесення електронних медичних записів надавачами реабілітаційної допомоги, в тому числі ведення індивідуального реабілітаційного плану в електронній формі. Вказане свідчить, що відповідач правомірно відмовив позивачу у надані витягу з електронної системи охорони здоров`я, а саме: індивідуального плану реабілітації, складеного 20.08.2022 р. лікарем ФРМ Петренко О.І. КДЦ Шевченківського району м. Києва, оскільки на момент його складення була відсутня технічна можливість заповнення такого плану в електронній формі. Вказаний план заповнювався в паперовій формі, що вбачається з матеріалів справи, а інформаційний запит від 21.03.2024 р. вимог щодо надання саме паперової копії Плану реабілітації від 20.08.2022 р. не містив. При цьому, дії (бездіяльність) відповідача щодо заповнення в паперовій формі, а не в електронній картки № [NUMBER] реабілітації пацієнта [PERSON] в амбулаторних умовах, в якій міститься індивідуальний план реабілітації, не оскаржувались позивачем (доказів протилежного суду не надано). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вони посилаються, підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії,, суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed