Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимоги позивач зазначив, що згідно із відповідними договорами факторингу до нього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , яка утворилась внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за такими кредитними договорами: - Договір позики від 10 грудня 2023 року № 76345236, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «1безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість у розмірі 28600,96 грн, з яких: 6704,23 грн основний розмір заборгованості; 21896,73 грн заборгованість за відсотками; - Договір про надання фінансового кредиту від 09 грудня 2023 року № 14898-12/2023, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит», заборгованість складає 20000 грн, з яких: 5000 грн основна сума боргу, 15000 грн відсотки; Оскільки, відповідач належним чином свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав, а позивач набув право вимоги до відповідача, просить суд стягнути із [PERSON] всього заборгованість у розмірі 48600,96 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Суд ухвалою від 15 листопада 2024 року справу прийняв до провадження та вирішив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновав відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення цієї ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали від 15 листопада 2024 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Як вбачається, між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 10 грудня 2023 року укладений Договір позики № 76345236, згідно з яким товариство перерахувало відповідачу на картковий рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 8300 грн, строком на 30 днів до 08 січня 2024 року. Договір підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: ByKs76EzEa. Між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем 14 червня 2021 року укладений Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до умов договору фактор зобов`язується передати грошові кошти, в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні прави вимоги. Позивач стверджує, що на підставі зазначеного договору факторингу, додатковими угодами № 2 від 28 липня 2021 року та № 22 від 11 квітня 2024 року до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 11 квітня 2024 року за договором факторингу та витягу з Реєстру Боржників № 22 до нього перейшло право вимоги заборгованості до відповідача у розмірі 28600,96 грн за Договором позики від 10 грудня 2023 року № 76345236. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина перша-четверта статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). Однак, суд встановив, що Договір позики № 76345236 укладений 10 грудня 2023 року, через два роки п`ять місяців після укладення Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникли зобов`язання між первісним кредитором та боржником і здійснена передача невизначених вимог. З огляду на викладене, надані позивачем копії Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, Додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року, Додаткової угоди № 22 від 11 квітня 2024 року до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 11 квітня 2024 року за Договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, Витягу з Реєстру боржників № 22 до Договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21, суд не визнає допустимими і належними доказами щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача за Договором позики від 10 грудня 2023 року № 76345236. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, позивач не довів факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики від 10 грудня 2023 року № 76345236 від первісного кредитора Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити. Крім того, між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] 09 грудня 2023 року укладений Договір про надання фінансового кредиту № 14898-12/2023, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 5000 грн строком на 120 днів у безготівковій формі з використанням банківської платіжної картки [NUMBER] . Договір підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: W2248. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за цим договором, станом на 30 вересня 2024 року розмір заборгованості складає 20000 грн, з яких: 5000 грн основна сума боргу, 15000 грн заборгованість за відсотками, право вимоги якої перейшло до позивача за Договором факторингу від 29 квітня 2024 року № 29042024, укладений між позивачем та первісним кредитором (Акт прийому передачі Реєстру Боржників, витяг з Реєстру Боржників за Договором факторингу від 29 квітня 2024 року № 29042024). Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки на підставі зазначеного договору факторингу право грошової вимоги до відповідача відступлено на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту від 09 грудня 2023 року № 14898-12/2023 є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути 1246 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial