Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

[PERSON] через свою представницю - адвокатку О. Соломон звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою, заінтересовані особи: [PERSON] , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на шість місяців, яким визначити такі тимчасові об\-меження його прав: - заборонити перебувати в місці проживання заявниці, що по [ADDRESS] ; - заборонити наближатися на відстань 100 м до місця проживання заявниці; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Свої вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2013 року заявниця з [PERSON] ук\-лали шлюб, відтоді вони проживали разом у місті Рівному в орендованому житлі, вели спільний побут, бюджет, поділяли сімейні права та обов`язки. Під час перебування у шлюбі у заявниці та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2023 № 569/17827/23, яке набрало законної сили 17.11.2023 шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано. Починаючи з середини 2022 року поведінка [PERSON] змінилася: він знов почав зловживати споживанням спитрних напоїв, погро\-жувати фізичною розправою, ображав заявницю, неодноразово це все відбувалося у присут\-ності дітей. Заінтересована особа - [PERSON] також притягався за вчинення домашнього насильства відносно заявниці у 2020 році - постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 12.06.2020 №569/6065/20. У 20232025 роках Рівненський міський суд Рівненської області неодноразово притягував колишнього чоловіка заявниці до адміністративної відповідальності за вчинення до\-машнього насильства щодо неї: постанова від 12.08.2022 у справі № 569/11083/22, по\-станова від 01.12.2023 у справі № 569/21700/23, постанова від 22.12.2023 у справі №569/24497/23. Окрім притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насильства, [PERSON] також притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки перебував за кермом у стані наркотичного сп`яніння - постанова Рівне\-нського міського суду Рівненської області від 12.07.2024 № 569/12523/24. Неодноразово колишній чоловік заявниці вчиняє сварки та побиття у стані алкогольного сп`яніння, оскільки зловживає спиртними напоями. 09 квітня 2025 року [PERSON] , перебуваючи у стані сп`яніння, учинив вдома сварку і знову бив заявницю. Вона викликала патрульну поліцію. Поліцейські на місті склали про\-токол про вчинення колишнім чоловіком домашнього насильства та виписали щодо [PERSON] терміновий заборонний припис терміном на 10 діб. Заявниці було рекомендовано звернутися до Рівненського міського центру соціальних служб за психологічною допо\-могою як такій, що зазнала домашнього насильства від колишнього чоловіка у присут\-ності малолітніх дітей. По теперішній час заявниця проходить реабілітацію. 10 квітня 2025 року до заявниці додому прийшли соціальні працівники з центру та стали свідками порушення [PERSON] термінового заборонного припису. Ко\-лишній чоловік прийшов додому та учинив сварку, був агресивним, погрожував побит\-тям, була викликана поліція та його забрали. Однак він знов приходить до житла заявниці в той час, коли вона знаходиться на роботі. В один із останніх його візитів він викрав із квартири телевізор. Дії [PERSON] викликають у заявниці страх і тривогу за її життя, фізичне та психічне здоров`я. Заявниця не може захисти\-тися самостійно: навіть найменші спроби поговорити з колишнім чоловіком про його поведінку викликають у нього спалах агресії. З огляду на системний характер насильницької поведінки [PERSON] заявниця звертається за захистом своїх прав до суду. В судове засідання заінтересована особа - [PERSON] не з`явився, хоча про дачу, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівіненської області від 17.10.2023 розірвано. Згідно з терміновим заборонним приписом серії АА №618630 від 09.04.2025 [PERSON] зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою терміном на 10 діб. Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12.06.2020 у справі № 569/6065/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. У вказаній справі встановлено, що 10 квітня 2020 року близько 17 год. 00 хв., [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] фізичного та психологічного характеру, а саме: кричав, ображав лайкою, шарпав за одяг, погрожував нанести тілесні ушкодження. Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12.08.2022 у справі № 569/11083/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. У вказаній справі встановлено, що 16.07.2022 близько 19 год. 30 хв., [PERSON] за сіпльним місцем проживання вчинив психологічне і фізичне домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] в присутності малолітніх дітей, а саме: ображав лайкою та погрожував фізичною розправою. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 01.12.2023 у справі № 569/21700/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. У вказаній справі встановлено, що 26.10.2023 близько 19 год. 00 хв., [PERSON] вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] , ображав її лайкою та погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, намагався придавити горло, завдав декілька ударів. Згідно з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22.12.2023 у справі № 569/24497/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді усного зауваження. У вказаній справі встановлено, що 05.11.2023 о 21 год. 21 хв. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не повідомив Рівненський РУП ГУНП в Рівненській області про місце свого тимчасового перебування під час дії ТПЗ стосовно кривдника серії АА № 129245 від 26.10.2023. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2024 у справі № 569/12523/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Згідно листа з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 22.04.2025, відповідно до ІТС "Інформаційний портал Національної поліції України" щодо [PERSON] за вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] було складено 6 протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, а також винесено три термінових заборонних приписів стосовно кривдника. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України). Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти). Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідженими судом доказами, зокрема, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 09 квітня 2025, постановою від\~12.08.2022\~у справі\~№ 569/11083/22,\~по\-становою від\~01.12.2023\~у справі\~№ 569/21700/23,\~постановою від\~22.12.2023\~у справі\~№569/24497/23підтверджено вчинення [PERSON] домашнього насильства. Приймаючи до уваги досліджені письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства щодо [PERSON] . Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви. Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання заявниці, що по [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 100 м до місця проживання заявниці; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. За правилами ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved