Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бостан Олександр Іванович, звернулася до суду із позовною заявою до Філії «Хотинський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, третя особа без самостійних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилалася на те, що вона є власником автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, ДНЗ СЕ0863ZА, 2022 року випуску. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 жовтня 2024 року біля 07 год. 55 хв. її племінниця [PERSON] рухалась на її автомобілі, в межах населеного пункту, а саме у селі Шилівці по вулиці Маковійчука Дністровського району Чернівецької області зі сторони с. Бочківці в напрямку с. Малинці, та проїжджаючи АЗС «ОIL - ВОХ», відчула сильний гуркіт у керованому неї автомобілі, після чого відразу зупинилась. Оглянувши транспортний засіб, водій зрозуміла, що в`їхала правим переднім та правим заднім колесом в утворену на дорожньому покритті яму (вибоїну), внаслідок чого відбулося пошкодження обох коліс керованого нею транспортного засобу. Вищевказану яму (вибоїну) вчасно не побачила із-за геометричних параметрів дороги, ніяких дорожніх знаків, які б попереджали про небезпеку на дорозі не було. Зокрема Голик Інною в наслідок наїзду в яму (вибоїну) було пошкоджено диски і шини керованого нею транспортного засобу марки Volkswagen моделі ID.4, ДНЗ [NUMBER] , яка здійснила виклик працівників поліції, які на місці події склали акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та план схему, та зазначили про наявність в межах населеного пункту, а саме у селі Шилівці по вулиці Маковійчука Дністровського району Чернівецької області по автодорозі Г - 2603 ями (вибоїни), а також вказали її розміри. Зазначає, що яма в яку здійснила наїзд [PERSON] має ширину - 0.35 м., довжину 0.5 м., і розміщена на відстані 1 м від правого краю дороги відносно її напрямку руху, що підтверджується особисто складеними поясненнями [PERSON] та долученими до них доказами, а саме план-схемою і фототаблицями, які додаються. Зі слів [PERSON] , яма (вибоїна) в яку остання здійснила наїзд переднім та заднім правими колесами автомобіля, була непомітною, так як вона розміщена таким чином (згідно параметрів дороги), що її взагалі не можливо помітити. Зокрема водій не могла передбачити точну глибину та ширину ями. Через те, що яма (вибоїна) була непомітною та не проглядалась навіть з відстані 10 метрів, тому водій [PERSON] не мала можливості своєчасно виявити перешкоду для руху транспортного засобу. Крім того, на проміжку дороги якою рухалась [PERSON] відсутні дорожні знаки, які б попереджали останню про наявність на дорожньому покритті вибоїн (ям). Відсутність зазначених дорожніх знаків також було зафіксовано працівниками поліції. Також посилається на те, що зі слів головного інженера філії «Хотинський райавтодор» ДП «Чернівецький облавтодор» [PERSON] не проведення ремонтних робіт автодороги Т-2603 станом на день настання ДТП, яка мала місце 08.10.2024 року, пов`язано із відсутністю відповідного фінансування, однак станом на 09.10.2024 року працівниками вказаної філії проведено ремонтні роботи на вказаній ділянці дороги покликані на ліквідацію ямковості дорожнього покриття. Через бездіяльність відповідачів, яка зумовлена не проведенням планових та позапланових ремонтних робіт, на ділянці дороги Т - 2603 в межах населеного пункту села Шилівці Дністровського району Чернівецької області, на дорожньому покриті утворилась яма (вибоїна), яка станом на 08.10.2024року не була відремонтована шляхом закладення асфальтного покриття, а також не була позначена відповідними дорожніми знаками, які б попереджали по наявність небезпеки. Своєю бездіяльністю відповідачі завдали їй матеріальної шкоди, яка виражена у пошкодженні її транспортного засобу та згідно висновку експерта від 30.12.2024 року становить 43891,34 гривні, а також нею оплачено витрати на проведення експертизи на суму 4823,20 гривень. У зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідачів, яка зумовлена неналежним утриманням автодороги Т - 2603 Дністровського району, що потягло пошкодження їй майна, враховуючи вартість її транспортного засобу та відсутності будь-яких компенсації зі сторони відповідачів, остання зазнала сильних душевних страждань, оскільки вона вимушена була вирішувати усі свої життєві потреби самотужки, шляхом користування громадським транспортом, що значно вплинуло на її робочий графік та емоційний (стресовий) стан, а отже призвело до душевних страждань. Також вона змушений була перейматись щодо долі автомобіля та коштів, які доведеться витратити для його ремонту, а також змушена була шукати адвоката з метою захисту її порушених прав. Підтримуючи вищевикладене, посилаючись на норми права просила стягнути солідарно з Філії «Хотинський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на її користь, завдану їй матеріальну шкоду у сумі 43891,34грн, завдану їй моральну шкоду у сумі 70000,00грн., та витрати понесені за виготовлення висновку експерта у сумі 4823,20грн. та за сплату судового збору. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 19 березня 2025 року від представника відповідача Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецької області Гах І.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що довжину та ширину ями позивач визначила самостійно, склавши план-схему та фото таблицю без застосування вимірювальних приладів, що свідчить про припущення позивача, а не про фіксацію фактичних даних, а тому не може бути прийнята судом як належний доказ. Зі змісту схеми місця ДТП та фото таблиці до ЄО №4539 від 08.10.2024 року вбачається відсутність посилань на застосування будь-якого вимірювального приладу, що фактично також є лише припущенням працівника поліції про глибину ями. Зі змісту акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 08.10.2024 року не вбачається виявлення та фіксації будь-якої ями (вибоїни)глибиною 5 см. Вказує, що позивачем не надано беззаперечних, необхідних, належних і достатніх доказів щодо наявності в місці дорожньо-транспортної пригоди ями (вибоїни) таких геометричних розмірів і глибини, що унеможливило здійснення водієм маневру з об`їзду перешкоди, що у своєю чергу призвело до пошкодження конструктивних елементів транспортного засобу, а також факту дотримання водієм правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом на вказаному відрізку дороги. Факт відсутності попереджувальних дорожніх знаків на прилягаючій до місця ДТП ділянці автодороги жодним чином не встановлений та не зафіксований. Також посилається на те, що від учасників дорожнього руху жодних повідомлень а від підрозділів Національної поліції ні жодних повідомлень ні приписів впродовж літа осені 2024 року про наявність аварійних ділянок дороги або вибоїн, що перевищують встановлені ДСТУ 3587:2022 величини, або вимоги щодо встановлення попереджувальних знаків і внесення змін та доповнень до діючої схеми організації дорожнього руху на їхню адресу не надходило, посадові особи служби відновлення як і ДП «Чернівецький облавтодор», до відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків із належного утримання автомобільної дороги Т-26-03 не притягувалися. Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, схеми місця ДТП та інших документів, внаслідок ДТП нібито були пошкоджені передня права покришка, задню праву покришку, диск переднього правого колеса, диск заднього правого колеса, одна висновок судової авто товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-24/16313-АВ від 30.12.2024 року суперечить всім іншим матеріалам долученим в якості доказів до позовної заяви, а об`єкт огляду судового експерта є неналежним і таким, що не стосується цієї справи, і відповідно висновки щодо оцінки вартості завданих збитків є нікчемними. Такий висновок не є належним і допустимим доказом обґрунтованості як обставин справи так і позовних вимог. Крім того, при визначенні грошової компенсації моральної шкоди відбувається з урахуванням засад розумності та справедливості, а твердження позивача щодо неможливості пересуватись певний час на автомобілі, з огляду на пошкодження коліс, що призвело до душевних страждань внаслідок бездіяльності відповідачів по відшкодуванні компенсації збитків є необґрунтованим, оскільки ні позивач ті третя особа жодного разу не зверталися до відповідача ні з будь-якими заявами чи вимогами щодо відшкодування збитків, ні навіть із належними та докладними заявами про саму подію та обставини настання події, тому вказане свідчить про надуманість душевних переживань. 20.03.2025 року на адресу суду надійшов відзив від філії «Хотинський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», зі змісту якої вбачається, що 04.07.2024 року був оголошений тендер на обслуговування автомобільних доріг загального користування державного значення Чернівецької області і визначення переможця за вказаним тендером відбувалося у період з 22.07.2024 року по 04.09.2024 року. 12.09.2024року Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області та ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» був укладений договір №21-2024, предметом якого виступило експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Чернівецької області зокрема і дороги Т-26-03 Чернівці-Недобоївці-Хотин. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору загальна протяжність автомобільних доріг складає 846 км. Зазначає, що після укладення договору на експлуатаційне утримання дороги відповідальна організація повинна провести інвентаризацію - облік наявних дефектів, ушкоджень та загального стану дорожнього покриття. Інспекція дороги це поетапний процес, який включає обстеження документування, планування та виконання ремонтних робіт. Подія, що є предметом спору, сталася 08.04.2024 року, тобто менш ніж через місяць після укладення договору, і за цей час відповідач фізично не міг завершити комплексне обстеження всієї дорожньої мережі та виконати необхідні ремонтні роботи, отже вказані обставини свідчать про неможливість перевірки автошляху у 846 км. у строк менше одного місяця. До того ж одразу після виявлення вказаної ями (вибоїни) були проведені ремонтні роботи для усунення недоліків дорожнього покриття на вказаній частині дороги. Крім того, із долученого до матеріалів справи висновку експерта вказано, що пошкоджено передню ліву задню ліву покришки, диски переднього та заднього лівого коліс, в той же час з описової частини поданої позовної заяви вбачається, що позивач вказує, що водій [PERSON] оглянувши транспортний засіб зрозуміла, що в`їхала правим переднім та правим заднім колесами в утворену яму (вибоїну), таким чином не можливо в повному обсязі встановити яку саме школу було завдано автомобілю позивача та визначити її розмір. Щодо відшкодування моральної шкоди то покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи, а сторона відповідача не вбачає із поданої заяви та доданих до неї матеріалів доказів протиправної поведінки відповідача, що призвела до пошкодження транспортного засобу позивача. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 24.03.2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Бостан О.І. надійшла відповідь на відзив відповідача2 Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, зі змісту якої вбачається, що позивач не погоджується із твердженням відповідача 2 щодо вимірювання довжини та ширини ями «вибоїни» без застосування будь-яких вимірювальних приладів, так як такі аргументи зводяться виключно на припущеннях а не про фіксацію фактичних даних, а тому залучають до матеріалів справи фото докази застосування стороною позивача вимірювальних пристроїв. Заперечуючи проти розмірів ями (вибоїни) у яку здійснила наїзд [PERSON] через відсутність попереджувальних дорожніх знаків та неможливості її вчасно помітити, відповідач 2 не надає власні докази щодо наявності/відсутності на проміжку дороги згаданої ями, а також її параметри. Вимірювання глибини ями безпосередньо в день пошкодження транспортного засобу, які було здійснено працівниками поліції, які в межах своєї компетенції виміряли глибину та ширину ями після чого склали план-схему до якої внесли зібрані ними відомості (параметри ями). Доводи відповідача 2 про відсутність у акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 08.10.2024 року фіксації будь-якої ями глибиною 5 см. є безпідставними, оскільки у п.2 зазначено наявність вибоїни, а глибина ями зазначена працівниками поліції у плані схемі. Також є лише припущенням відповідача, що водій могла вчасно зреагувати на відповідну дорожню обстановку, так як не ґрунтуються на матеріалах справи. Заперечуючи проти аргументів позивача щодо відсутності на проміжку дороги попереджувальних дорожніх знаків відповідач 2 в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надав жодних доказів на підтвердження факту їх наявності, не надано схеми організації дорожнього руху з відомостями щодо дорожніх знаків, які встановлено на відповідному проміжку дороги і не спростовано їх відступіть. Відповідачем не надано доказів коли саме проводився огляд даної ділянки дороги до 08.10.2024 року. У висновку судової авто-товарознавчої експертизи згідно з яким вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля внаслідок пошкодження станом на 08.10.2024 року становить 43891,34 гривні при цьому вартість відновлювального ремонту становить 21945,67 гривень. В даному висновку чітко описано як розраховувалась вартість матеріального збитку, яка підлягає відшкодуванню. Щодо розбіжності у стороні пошкодження коліс автомобіля то зазначає, що при огляді автомобіля 26.12.2024року працівниками СТО «Тандем» за участі експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України було піднято транспортний засіб на підйомник та виявлено пошкодження на ньому правих коліс та шин, і після цього працівниками станції демонтовано усі колеса з машини для його детального огляду та виявлення можливих пошкоджень внаслідок ДТП після чого випадково пошкоджені права колеса були вмонтовані на іншу сторону (ліву) автомобіля, що у подальшому зафіксував експерт. Отже заміна коліс сталась за необережності працівників станції та без повідомлення про це експерту. Вказує, що на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки, у свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні шкоди, а відповідачем в свою чергу не надано достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 26.03.2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Бостан О.І. надійшла відповідь на відзив відповідача1 філії «Хотинський райавтодор» в якій вказує що відповідач посилається про невідповідність висновку експерта вимогам викладеним у позовній заяві, а саме розбіжність у встановленні сторони пошкодження автомобіля, та зазначає, що роз`яснення щодо даного випадку викладені у відповіді на попередній відзив відповідача2, що заміна коліс сталася із за необережності працівників СТО та без повідомлення про це експерту. У разі необхідності стороною позивача буде заявлено клопотання про виклик та допит в якості свідків працівників СТО, які зможуть повідомити суду за яких обставин склалася дана ситуація. Зазначає, що посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів або невчасне проведення ремонтних робіт не є підставою для звільнення відповідачів від виконання зобов`язання, так як майну позивача було заподіяно шкоди з вини останніх, які в порушення статті 9 Закону України «Про дорожній рух», не здійснили вчасно ремонт автодороги та не забезпечили встановлення попереджувальних дорожніх знаків, з метою недопущення настання ДТП та інформування водіїв про підвищену обережність на автодорозі. Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу моральної шкоди з урахуванням відсутності винної поведінки останніх є виключно припущенням, так як на переконання позивача недотримання відповідачем вимог ЗУ «Про дорожній рух» щодо утримання автодороги на належному рівні є підставою для визнання останнього винним та стягнення з нього завданих позивачу моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що 08.10.2024 року [PERSON] звернулася до ВП №2 (м. Хотин) із заявою про кримінальне правопорушення, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, а саме пошкодження майна від 08.10.2024 року за №4539 (а.с.19). Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] підтверджено, що транспортний засіб марки Volkswagen моделі ID.4, ДНЗ [NUMBER] , 2022 року випуску належить на праві власності [PERSON] (а.с.20). Судом досліджено фото таблицю до ЄО №4539 від 08.10.2024 року та копію акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, та копію схеми місця ДТП (а.с.20 зв.-21,22,23). З копії довідки про результати перевірки інформації викладеної у зверненні громадянки [PERSON] від 17.10.2024 року вбачається, що перевірку за вказаним зверненням припинено, роз`яснено гр. [PERSON] звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.24). З відповіді наданої Дністровським РВП ВП №2 м. Хотин від 22.10.2024 року гр. [PERSON] вбачається, що у даному випадку відсутні ознаки складу кримінального правопорушення та що із гр. [PERSON] була проведена бесіда профілактичного характеру (а.с.26). До матеріалів справи долучено копію квитанції про оплату вартості проведеної експертизи на загальну суму 4775,40 гривень. З висновку експерта від 30.12.2024 року за №СЕ-19/126-24/16313-АВ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, ДНЗ [NUMBER] , 2022 року випуску, внаслідок пошкодження станом на 08.10.2024 року становить 43891,34 грн (а.с.28-42). Судом досліджена заява [PERSON] до ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 24.02.2025 року із вимогою про встановлення та притягнення винних осіб до відповідальності за протиправну бездіяльність балансоутримувача дороги Т-2603 (а.с.43-44). Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області від 18.02.2025 року за вих. №206 надано відповідь на звернення адвоката О. Бостана щодо отримання інформації для надання юридичної допомоги гр. [PERSON] (а.с.45). У матеріалах справи наявні пояснення гр. [PERSON] щодо пригоди яка сталася 08.10.2024 року, до яких долучено схему та фото-таблиці вигляду місця вибоїни (ями) (а.с.46-55). Судом досліджено договір №21-2024 від 12.09.2024 року укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області та ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» та додатки до вказаного договору (а.с.91-139). Як вбачається із відповіді наданої СТО «Тандем» працівники СТО демонтували колеса для детального огляду та виявлення можливих пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП, після чого пошкоджені колеса були вмонтовані на іншу (ліву) сторону, де в подальшому були зафіксовані експертом (а.с.152). Також до матеріалів справи долучено фото таблицю проміжку дороги із відображенням вимірювального приладу (а.с.153-154). Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. За ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів, а за ст. 16 цього ж Закону вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів. Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Пунктом 1 частини третьої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Аналогічні за змістом приписи містяться й пункті 2.12 «г» Правил дорожнього руху, які обумовлюють, що власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (пункт 1 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»). Згідно зі статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів. Як вбачається із матеріалів справи ділянка дороги загального користування державного значення Т-26-03 Чернівці-Недобоївці-Хотин в межах с. Шилівці перебуває на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, за експлуатаційне утримання доріг загального користування державного значення розташованих на території Чернівецької області відповідає ДП «Чернівецький облавтодор». Дорогу загального користування державного значення Т-26-03 Чернівці-Недобоївці-Хотин обслуговує філія «Хотинський райавтодор» ДП «Чернівецький облавтодор», які є належними відповідачами у даній справі. На вказаних відповідачів покладено обов`язок постійного контролю за станом усіх елементів вищезгаданої ділянки дороги, своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі не можливості невідкладного позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Як визначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження бездіяльності відповідачів, яка зумовлена неналежним утриманням автодороги Т-26-03, що в свою чергу потягло пошкодження транспортного засобу належного позивачу. На спростування доводів позивача відповідачами, крім письмового не погодження із заявленими вимогами, не надано жодних доказів на спростування доводів позивача. Заперечуючи проти розмірів ями (вибоїни) у яку здійснила наїзд [PERSON] , як позивачем доведено, через відсутність попереджувальних дорожніх знаків та неможливості водія вчасно помітити вказану яму, відповідачем 2 не надано власних доказів щодо наявності/відсутності на проміжку дороги згаданої ями, а також її параметрів, не спростовано відсутність на даній ділянці дороги попереджувальних дорожніх знаків. У відповідності до пункту 5.2.1 ДСТУ 3587/2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» дорожній покрив не повинен мати дефектів, що впливають на безпеку дорожнього руху, величини яких перевищують вимоги наведені у таблиці, а саме «вибоїни завглибшки до 5 см». Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" звернуто увагу на те, що коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля),були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, підставою вказаного позову є відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного утримання дороги загального користування державного значення. Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-24/16313-АВ від 30.12.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок пошкодження, станом на 08.10.2024 року становить 43891,34 гривні, при цьому вартість відновлювального ремонту становить 21945,67 гривень. В даному висновку чітко описано як розраховувалась вартість матеріального збитку, яка підлягає відшкодуванню. Жодних заперечень щодо визначення вартості завданих матеріальних збитків зі сторони відповідачів заявлено не було. Наголошують на розбіжності у стороні заподіяння шкоди, так як позивачкою зазначено, що вона пошкодила переднє та заднє праве колесо, а згідно висновку експерта пошкодження зазнали колеса розміщені на лівій сторона автомобіля, одна як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів позивачкою на підтвердження виявлення вказаних розбіжностей надано довідку, якою підтверджено що після демонтажу коліс з транспортного засобу для його детального огляду та виявлення можливих пошкоджень внаслідок ДТП, випадково з неуважності працівників СТО праві колеса були вмонтовані на іншу сторону (ліву) автомобіля, що у подальшому зафіксував експерт. Разом із тим, як на підставу відмови у задоволенні позовних відповідач1 наголошує на відсутності належного фінансування та недостатності часу для завершення комплексного обстеження всієї дорожньої мережі та виконання ремонтних робіт, так як на послуги з обслуговування автомобільних доріг загального користування державного значення у Чернівецькій області був оголошений тендер лише 04.07.2024 року, і визначення переможцем у тендері відбувалося у період з 22.07.2024 року по 04.09.2024 року та лише 12.09.2024 року було укладено договір №21-2024 року, подія сталася 08.10.2024року тому за цей час неможливо провести перевірку шляху протяжністю 846 км, у строк менше одного місяці. На спростування вказаних доводів суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів або невчасне проведення ремонтних робіт не є підставою для звільнення відповідачів від виконання обов`язку по належному утриманні дорожнього покриття. Отже, на відповідачів, як на балансоутримувачів автомобільної дороги, а також за її експлуатаційне утримання, на якій сталась ДТП за участю автомобіля позивача під керування третьої особи, покладається обов`язок із належного утримання, що відповідно до п.5 Єдиних правил передбачає, у тому числі зобов`язання забезпечувати зручні і безпечні умови руху, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 639/2132/18. Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 14 квітня 2018 року у справі № 904/5489/18, в якій зокрема зазначено: «Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами». За таких обставин, відповідно до положень чинного законодавства, відповідачі зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, тому відповідачі, як балансоутримувачі та відповідальні за її експлуатаційне утримання автомобільної дороги, відповідають за шкоду, заподіяну позивачу. Суд вважає, що завдані позивачу збитки були заподіяні внаслідок спільної бездіяльності Філії «Хотинський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, які не виконали покладених на них завдань, визначених Законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», а отже такі органи мають нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду позивачу. Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Це правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку. При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини. Бездіяльність відповідачів полягала саме у своєчасному не виявленні та не усуненні небезпеки на дорозі вибоїни, що призвело до пошкодження транспортного засобу, що, як вказувалось вище, відноситься до їх повноважень. В даній справі з урахуванням встановленої протиправної бездіяльності відповідачів та положень статей 1166, 1173, 1190 ЦК України, наявні підстави для солідарної відповідальності Отже, як свідчать долучені до матеріалів справи докази, дорожнє покриття мало пошкодження, а саме вибоїну, яка не була позначена жодними дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями. Наявність встановлення таких знаків або пристроїв відповідачем не доведена. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 487/9345/19 (провадження № 61-12611св22)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок винної бездіяльності відповідачів, яка виявилась у неналежному утриманні та експлуатації автомобільної дороги; відсутності заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, відновлення безпечних умов для руху, а також своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та забезпечення їх усунення, а у разі неможливості - позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, була спричинена матеріальна шкода позивачу у виді пошкодження транспортного засобу. Між заподіянням матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, та бездіяльністю відповідачів наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, а також наявна вина в діях відповідачів. Крім того, судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, підтверджений наданими позивачем доказами, а відсутність вини у заподіянні шкоди належними та допустимими доказами відповідачами не спростована. У зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 70000 гривень мотивує тим, що їй причинена і моральна шкода по вині відповідачів, яка зумовлена неналежним утриманням автодороги, що потягло пошкодження її майна, враховуючи вартість її транспортного засобу та відсутності будь-яких компенсацій зі сторони відповідачів, вона зазнала сильних душевних страждань. Вона повинна була самотужки дістатись свого пошкодженого автомобіля та вирішити питання щодо його транспортування, а потім через відсутність автомобіля користуватись громадським транспортом. Що вплинуло на її робочий графік та відповідно емоційний стан. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Однак на думку суду зазначена позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 1000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню. Позивачем жодним чином не наведено обґрунтування визначеного розміру моральної шкоди саме у сумі 70 000,00 грн. В зв`язку з викладеним, враховуючи факт пошкодження транспортного засобу позивача, суд вважає, що останній заподіяна моральна шкода, однак її розмір має бути співмірним, а тому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 1000,00 грн. Дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечень відповідачів, суд дійшов висновку, що наявність матеріальної шкоди доведена позивачем, бездіяльністю відповідачів щодо належного утримання дороги спричинена матеріальна шкода, між шкодою та неправомірною бездіяльністю існує причинний зв`язок та наявність вини не спростована відповідачами. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву було задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів вартість сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1211,20 гривень, за задоволення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди та 43,25 гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам щодо відшкодування завданої моральної шкоди (3028:70000*1000). Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати, пов`язані зі виготовленням висновку експерта у сумі 4823,20 грн. На підставі наведеного вище,

Outcome: partial