Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

12 лютого 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова , згідно ухвали судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.25 про визначення територіальної підсудності, надійшла позовна заява, в якій позивач просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] ;стягнути з [PERSON] аліменти, на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 4 заробітку ( доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягає індексації згідно закону, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] , [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження, яке видано повторно - серія [NUMBER] , актовий запис про народження №226 від 01.07.2020 р., складений Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , заочним Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року позбавлена батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради від 29.12.2023 р. №23, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було зараховано на цілодобове перебування, у зв`язку з відмовою усиновлювачів від батьківства та повернення дитини до будинку дитини. Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 24.01.2024 №01/03, малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради. У зв`язку з нововиявленими обставинами, Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року, усиновлення дитини було скасовано. Усиновлювачам стало відомо, що 18.03.2022 року реєстратором Фастівського міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) було внесено зміни до актового запису №226 про народження [PERSON] , а саме визнано батьківство та батьком записано [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20.01.2024 р. № 00043208970 батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За весь час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] у КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради, батько або інші родичі дитини жодного разу не відвідували, не цікавилися станом здоров`я та долею дитини ні в усному, ні в письмовому вигляді, ні в телефонному режимі, матеріальної допомоги не надавали. З метою з`ясування думки [PERSON] , [INFO] щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , Службою у справах дітей ОМР були направлені відповідні запити до Центру надання адміністративних послуг м. Львів, Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Відповідно до листа Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 15.11.2024 р. № 260001-вих-164379, працівниками Відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району 05.11.2024 р. та 13.11.2024 р. були здійснені візити за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] та з`ясування його думки з питання щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Однак двері ніхто не відчинив, працівниками були залишені повідомлення. Станом на 15.11.2024 р. [PERSON] до відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району не з`являвся, на контакт з працівниками Відділу не виходив. З`ясувати думку [PERSON] , [INFO] стосовно позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , виявилося не можливим. На сьогоднішній день, батько малолітнього [PERSON] , [INFO] до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо повернення дитини на виховання до своєї родини не звертався, свого пояснення та жодних документів, які б підтверджували його участь у вихованні дитини не надавав. У зв`язку з тим, що з боку [PERSON] прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо сина, виникла потреба у юридичному врегулюванні даного питання та захисту прав та законних інтересів дитини , тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 17.02.2025р року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Ухвалою суду від 28.03.2025р. справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина, зіславшись на обставин аналогічним викладеним у позовній заяві. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Причин неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування з приводу даного спору. Оскільки сторони в судове засіданні не з`явились, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування розгляду заяви технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, об`єктивно оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також, якщо є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №20 від 19.12.2008 р., ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток так і психологічний розвиток. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження, яке видано повторно - серія [NUMBER] , актовий запис про народження №226 від 01.07.2020 р., складений Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).(а.с.8). [PERSON] , [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] .. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , заочним Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року позбавлена батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.19-20). Згідно Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року (справа № 523/13885/23), малолітній [PERSON] , [INFO] був усиновлений громадянами України.(а.с.21-25) Змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », місце народження з «місто Київ» на «місто Одеса», ім`я та дату народження залишено без змін. Відповідно до наказу КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради від 29.12.2023 р. № 23, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було зараховано на цілодобове перебування, у зв`язку з відмовою усиновлювачів від батьківства та повернення дитини до будинку дитини. Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 24.01.2024 №01/03, малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради. У зв`язку з нововиявленими обставинами, Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року, усиновлення дитини було скасовано. (а.с.29). Усиновлювачам стало відомо, що 18.03.2022 року реєстратором Фастівського міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) було внесено зміни до актового запису №226 про народження [PERSON] , а саме визнано батьківство та батьком записано [PERSON] , [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20.01.2024 р. № 00043208970 батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За весь час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] у КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради, батько або інші родичі дитини жодного разу не відвідували, не цікавилися станом здоров`я та долею дитини ні в усному, ні в письмовому вигляді, ні в телефонному режимі, матеріальної допомоги не надавали. З метою з`ясування думки [PERSON] , [INFO] щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , Службою у справах дітей ОМР були направлені відповідні запити до Центру надання адміністративних послуг м. Львів, Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Відповідно до листа Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 15.11.2024 р. № 260001-вих- 164379, працівниками Відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району 05.11.2024 р. та 13.11.2024 р. були здійснені візити за адресою: [ADDRESS] з метою обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] та з`ясування його думки з питання щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Однак двері ніхто не відчинив, працівниками були залишені повідомлення. Станом на 15.11.2024 р. [PERSON] до відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району не з`являвся, на контакт з працівниками Відділу не виходив.(а.с.39). З`ясувати думку [PERSON] , [INFO] стосовно позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , виявилося не можливим. На сьогоднішній день, батько малолітнього [PERSON] , [INFO] до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо повернення дитини на виховання до своєї родини не звертався, свого пояснення та жодних документів, які б підтверджували його участь у вихованні дитини не надавав. Окрім того, 26.02.2025 року, на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON] . Згідно даного висновку, станом на 22.11.2024 року, [PERSON] , з питання повернення малолітнього сина [PERSON] на виховання до своєї родини, у Службу у справах дітей Одеської міської ради не звертався, відтак, вважають за доцільне позбавити батьківський прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Згідно відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.03.2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Шегині» -02.04.2023 року, та не повертався на територію України. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками [PERSON] відносно свого малолітнього сина. Будь-якої матеріальної, фінансової чи натуральної допомоги відповідач не надає. Крім цього не несе жодних додаткових витрат щодо дитини, а навпаки вбачається повне не бажання цікавитись дитиною у будь-якій формі. Окрім того, [PERSON] не звертався до будинку дитини №3 з метою повернення йому сина. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не зв`язувався з дитячим будинком, задля повернення йому сина, не цікавився станом здоров`я дитини, його матеріальним забезпеченням, суд вважає, що позовні вимоги підставні та повністю доведенні позивачем. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи обґрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. В силу вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, незважаючи на те, що позивач не звертався з такою вимогою. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В даному випадку у позивача відсутня будь-яка інформація про матеріальний стан відповідача. Між тим, з врахуванням наведеного та прав дитини, з відповідача слід проводити стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.25 і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved