Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

21.10.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хобта Юрій Михайлович до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування (поліс) №210979514 від 09.09.2022 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. [NUMBER] . 23 жовтня 2022 року о 15 годині 20 хвилин по вул. Лісній, в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, мала місце дорожньо-транспортна за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ««Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , а водій [PERSON] отримав травми. Відповідно до Постанови та Вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/17004/22 від 09.11.2022 року та №183/10698/23 від 28.11.2023, [PERSON] 23 жовтня 2022 року о 15 годині 10 хвилин по вул. Лісній, в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно, розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, відволікся від керування та змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу, допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , що рухався у зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] в наслідок чого автомобілі зазнали пошкоджень, а водій [PERSON] отримав травми, чим порушив вимоги п.п. 1.3,1.5,2.3 (б), 2.9 (а), 10.1,12.3,12.4,12.9 (б) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. З метою виконання вимог ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «СК «ВУСО» було здійснено аналіз наданих документів. Факт ДТП 23.10.2022 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком. ПрАТ СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 5 728,41 грн. Відповідно до Постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/17004/22 та адміністративних матеріалів, відповідач вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 130 та ст.124 КУпАП. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 21 березня 2023 року. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 5 728,41 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 23.10.2022 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 5 728,41 грн. 15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Поліс) № №210979514 від 09.09.2022 року. Отже до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми збитків в порядку регресу в розмірі 5 728,41 грн. 15.05.2024 року з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування вказаної суми збитків, проте відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості у добровільному порядку вчинено не було, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь збитки в порядку регресу в розмірі 5724,41 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 16352,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, його представник направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки, у відповідність до ст.\~19\~ИПК України, справа є малозначною. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 жовтня 2022 року о 15 годині 20 хвилин по вул. Лісній, в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, мала місце дорожньо- транспортна за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ««Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] . В результаті вищевказаної дорожньо- транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , а водій [PERSON] отримав травми. Відповідно до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 28.11.2023, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286-1 КК України. За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210979514 від 09.09.2022 року, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] , застраховано транспортний засіб ««Mitsubishi Lancer», д.н.з. [NUMBER] , строк дії договору з 00:00 год. 10.09.2022 по 09.09.2023. Відповідно до страхового акту № 2271409-1, сума страхового відшкодування по наслідкам дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.10.2022 року, склала 5728,41 грн. 21.03.2023року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5728,41 грн., про що свідчить платіжне доручення № 12250 від 21.03.2023 року. 15 квітня 2024 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив), а Новий кредитор отримав право вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, що визначені у Додатку № 1 до договору, зокрема за договором страхування №210979514, боржник [PERSON] , сума боргу 5728,41 грн., про що свідчать дані додатку № 1 до Договору № 15/04/2024про відступлення прав вимоги від 15 квітня 2024 року. 15.05.2024року на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить фіскальний чек від 15.05.2024 року (відстеження рекомендованого листа 0813801534792), але відповідач не проводив ніяких платежів, але відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до 4.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), У відповідності до ст. 5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Як вказує п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зокрема є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до ст. 24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка мала місце 22 жовтня 2022 року визнано [PERSON] , тому сума сплачених збитків у розмірі 5728,41 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених до позовної заяви договору про надання правової допомоги № 25-05 від 25.05.2024 року, додаткової угоди №0509 від 05.09.2024 року до договору про надання правової допомоги № 25-05 від 25.05.2024 року та платіжної інструкції № M37M-B3AK-XB83- 2658 від 05.09.2024 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку з розглядом цивільної справи за позовом ФОП « [PERSON] » до [PERSON] становить 16352,00 грн. та складається з послуг, а саме вивчення матеріалів справи, проведення правового аналізу та визначення правової позиції кількістю 3,5 год., вартістю 7154,00 грн.; складання позовної заяви 3 год. вартістю 6132,00 грн.; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду 1 год. вартістю 2044,00 грн.; підготовка клопотань до суду 0,5 год. вартістю 1022,00 грн. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19. Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є вивчення матеріалів справи, проведення правового аналізу, визначення правової позиції, складання позовної заяви, підготовка доказів, подача запитів та клопотань до суду. Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення збитків в порядку регресу в загальному розмірі 5728 грн. 41 коп., які підлягатимуть задоволенню. Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі: 16352,00 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом. Отже,

Outcome: approved