Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

В серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Радова С.В., про встановлення факту припинення іпотеки за договором та скасування запису про обтяження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що помер її син [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема квартири [ADDRESS] , яку син придбав в кредит. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Іпотечний Договір, посвідчений Радовою С.В., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №952. У зв`язку посвідченням Іпотечного Договору, було також накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, до припинення дії Іпотечного договору. Зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] виконано в повному обсязі. 21.12.2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», надала лист №13-7-9071, в якому вказано, що в зв`язку з повним погашенням заборгованості [PERSON] по Кредитному договору, ПАТ «КБ «Надра» просить виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно обтяження (іпотеки) Предмету іпотеки та зняти заборону його відчуження, що були накладені на підставі Договору іпотеки 27.05.2008 року, за реєстровим №952. На теперішній час позивач не може розпорядитися успадкованим майном через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження цього об`єкту нерухомості на підставі Іпотечного Договору від 27.05.2008 року. Позивач зазначає, що вирішити питання накладених обтяжень на належне їй, як спадкоємиці, нерухоме майно в позасудовому порядку не є можливим, у зв`язку з ліквідацією іпотекодержателя ПАТ «КБ «Надра». Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, є перешкодами в реалізації позивачем права на розпорядження належного їй майна. У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутись до суду з цим позовом та просить: встановити факт припинення іпотеки за Договором посвідчений Радовою С.В., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №952, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] та скасувати запис про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, запис про іпотеку на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.08.2024 року справу прийнято до провадження та в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.11.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. 03.01.2025 року до суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів, в якому він заперечує проти позовних вимог, з тих підстав, що не є належним відповідачем. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ісмайлова А.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.32, 95). Відповідач Фонд гарантування вкладів, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив (а.с.91). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Радова С.В. подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.93). Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №401/12/05/2008/980-8806/ФК (а.с.15-17). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним Договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 27.05.2008 року укладено Іпотечний Договір, посвідчений Радовою С.В., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №952 (а.с.10-14). Предметом іпотеки, відповідно до умов цього договору, є квартира [ADDRESS] . В зв`язку з посвідченням Іпотечного договору 09.06.2008 року приватним нотаріусом було накладено заборону на вищезазначене нерухоме майно та зареєстровано відповідні обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження: 26860535, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2018 року №129444498 (а.с.100). Зобов`язання за кредитним договором №401/12/05/2008/980-8806/ФК від 12.05.2008 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] виконано в повному обсязі (а.с.18). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем майна [PERSON] , зокрема квартири [ADDRESS] , є його мати, [PERSON] (а.с.9, 29, 30). 15.12.2016 року представник ПАТ КБ «Надра» звернувся до Олександрійського МР ВДВС ГТУЮ з заявою №1/657 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку з повною сплатою боржником заборгованості за рішенням суду (а.с.23). 21.12.2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», надала лист №13-7-9071, в якому вказано, що в зв`язку з повним погашенням заборгованості [PERSON] по Кредитному договору, ПАТ «КБ «Надра» просить виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно обтяження (іпотеки) Предмету іпотеки та зняти заборону його відчуження, що були накладені на підставі Договору іпотеки 27.05.2008 року, за реєстровим №952 (а.с.22). На теперішній час позивач не може розпорядитися успадкованим майном через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на відчуження цього об`єкту нерухомості на підставі Іпотечного Договору від 27.05.2008 року. Позивач зазначає, що вирішити питання накладених обтяжень на належне їй, як спадкоємиці, нерухоме майно в позасудовому порядку не є можливим, у зв`язку з ліквідацією іпотекодержателя ПАТ «КБ «Надра». За змістом ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абз.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів. Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц. Установивши, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за кредитним договором №401/12/05/2008/980-8806/ФК від 12.05.2008 року, а банк та відповідач не виконали вимоги закону щодо вчинення відповідних дій з припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, що було їх обов`язком, а також те, що банк на час звернення до суду з цим позовом ліквідовано, суд приходить до висновку про визнання іпотеки припиненою, що є підставою для зняття обтяження з нерухомого майна, у зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором. Суд при вирішенні спору не встановив, що банк відступив право вимоги за договором іпотеки іншій особі (а.с.24). Враховуючи припинення основного зобов`язання, припинилось також і додаткове (іпотека), однак банк, як іпотекодержатель, так і Фонд гарантування вкладів у зв`язку із цим, до нотаріуса із заявою про зняття обтяження іпотекою, не зверталися, що свідчить про недобросовісний характер таких дій. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, суд вважає, що визнання припиненим Іпотечного договору, буде ефективним відновленням порушених прав позивача. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у справі № 463/7496/21. Стосовно вимоги у частині виключення запису про іпотеку спірного нерухомого майна, то вона підлягає задоволенню, оскільки така вимога є похідною від вимоги про припинення іпотеки з наступних підстав. Так, у зв`язку із тим, що припинення основного зобов`язання має наслідком і припинення іпотеки, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч.2 ст.593 ЦК України, ч.3 ст.17 Закону України «Про іпотеку»). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Відповідний правовий висновок викладений у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19). У постанові Верховного Суду від 30.03.2022 року у справі № 608/1296/19 (провадження № 61-8577св20) зроблено висновок про те, що «…суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року у справі № 341/767/21 (провадження № 61-3224св22). Стосовно вимоги про скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна, то суд зазначає, що згідно з ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч.5 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника, інформація про припинення. Згідно з Наказом Міністерства юстиції України «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» № 57/5 від 07.07.2006 року, визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна та його філії у випадках, передбачених законодавством. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved