Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач, через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 10003779846 від 19.05.2021 року у загальній сумі 23 516,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. та судовий збір. У обґрунтування позову позивач зазначив, що 19.05.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» [PERSON]. подала заявку на отримання кредиту №10003779846. Відповідачці було направлено електронне повідомлення одноразовий ідентифікатор, при введені якого вона підтверджує прийняття умов Кредитного Договору. Таким чином [PERSON] уклала Договір №10003779846 про надання фінансового кредиту від 19.05.2021 року та на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок в сумі 5 900 грн. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідачка у порушення умов договору свої зобов`язання неналежним чином виконувала, в результаті чого у останньої станом на 30.10.2021 утворилась заборгованість за кредитним №10003779846 від 19.05.2021 у сумі 23 516,20 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 900 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 17 616,20 грн. 05.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Компані Інвест Фінанс», та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі за Договором кредиту №10003779846 від 19.05.2021, укладеним з [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором кредиту №10003779846 від 19.05.2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] у сумі 23 516,20 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір про спеціальні умови №10003779846 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 5 900 грн., строком на 30 днів з процентною ставкою 1,6% в день, реальна річна процентна ставка складає 584 % річних. Пунктом 2.4. цього договору сторони погодили, що, у разі якщо повернення Кредиту здійснюється Позичальником не у відповідності до графіку розрахунків, зазначеного вище, а саме: у разі часткового дострокового повернення Кредиту, прострочення будь-якого чергового платежу або у разі укладення Угоди про продовження, Кредитодавець надає Позичальнику оновлений графік розрахунків шляхом відображення такого графіку розрахунків в Особистому кабінеті Позичальника. З підтвердження АТ «ПУМБ» № КНО-/55 від 02.08.2024 вбачається, що АТ «ПУМБ» за Договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021 підтверджує зарахування коштів у сумі 5 900 грн. на банківську картку № [NUMBER] . Сторонами неодноразово укладалися Додаткові угоди про зміну умов Договору про надання кредиту №10003779846, якими п.п. 1.2, 1.3 викладалися у новій редакції, та відповідно до яких строк надання кредиту продовжувався, остання дата до, якої строк надання кредиту було продовжено - 31.07.2021, при цьому передбачено, що договір діє до повного його виконання позичальником своїх зобов`язань та знижена процентна ставка складає 1,71% в день від суми кредиту. 05.09.2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту сум фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги (Додаток № 1) до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 10003779846 про надання кредиту від 19.05.2021 у сумі 23 516,20 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 900 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 17 616,20 грн. 30.10.2023 на адресу реєстрації відповідача була направлена Досудова вимога з пропозицією сплатити наявну заборгованість. Разом з тим, вказана вимога залишена відповідачем без виконання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Слід також зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, умови договору позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на банківську карту, номер якої наданий відповідачем. Відповідачка [PERSON] у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого у останньої утворилась заборгованість за кредитним Договором № 10003779846 від 19.05.2021 у сумі 23 516,20 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 900 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 17 616,20 грн. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договорів факторингу, укладеному з первісним кредитором. Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов договору відступлення права вимоги, а також розрахунку заборгованості сума боргу [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 23 516,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 5 900 грн.; заборгованість за відсотками становить 17 616,20 грн. На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір №42649746 про надання правничої (правової) допомоги від 01.04.2024, додаткову угоду до нього №1002183159, підписано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) адвокатом від 16.09.2024, на підставі яких за надання правової допомоги, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій), щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», складання позовної заяви формування додатків до позовної заяви адвокатом витрачено 5,5 год вартістю 6000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved