Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2023 року через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] та просила розірвати Договір довічного утримання (догляду) від 13 листопада 2022 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмишиною А.Л. за реєстраційним номером 498. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовувала тим, що 13 листопада 2022 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмишиною А.Л., зареєстрований в реєстрі за № 498. Відповідно до умов указаного договору сторони домовились, що [PERSON] (відчужувач) передає квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] (набувач), а останній зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах, визначених цим договором. Зокрема, пунктом 8 договору визначено, що набувач зобов`язується надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення, тобто забезпечувати грошовими коштами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання загалом складається з щомісячних платежів у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, що на день посвідчення цього договору складає 2 508,00 грн. Дана сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць. Сторони домовилися, що щомісячний платіж буде надаватися відчужувачу шляхом поштового переказу або на банківський рахунок, відкритий на ім`я відчужувача або готівкою під розписку. Пункт 9 Договору передбачає, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у квартирі, яка йому передана за даним договором, довічно. Для проживання відчужувачу надається вся квартира, яка є предметом даного договору; б) щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни, проведення прибирання житла - один раз на тиждень, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо); г) щомісячної оплати комунальних послуг за відчужувану квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за теплопостачання, водопостачання та електроенергія, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Якщо на момент укладення цього договору відчужувач не користувався якимось видом вищезазначених послуг, а згодом почав ними користуватися, він зобов`язаний протягом п`яти календарних днів письмово повідомити про це набувача. Відчужувач зобов`язується інформувати набувача про суми грошових коштів на щомісячну оплату всіх комунальних послуг встановлених до оплати цим Договором. У випадку зміни тарифів на вищезазначені послуги відчужувач зобов`язаний письмово повідомити про це набувача протягом 10 днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення відчужувачем про зміни тарифів, в т.ч. неповідомлення набувача про обставини, передбачені підп. «г» пункту 9 цього Договору, набувач не несе відповідальності за виникнення заборгованості за відповідний місяць про сплаті комунальних послуг; ґ) забезпечення належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів та належного лікування; д) забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами; ж) здійснити поховання відчужувача після її смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно.? Пунктами 24, 25 цього Договору установлено, що він припиняється зі смертю відчужувача, або в інших випадках передбачених чинним законодавством України. У разі розірвання цього договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його припинення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання (догляд) відчужувача, не підлягають поверненню. Однак, [PERSON] повідомляє, що не зважаючи на взяті на себе зобов`язання за договором, відповідач [PERSON] грубо їх порушує, ігнорує позивача, ухиляється від піклування, що призвело до виникнення неприязних стосунків між ними. Від відповідача не надходить щомісячне грошове утримання, яке визначене умовами договору у розмірі 2 508,00 грн. Також відповідач не сплачує комунальні послуги, які передбачені договором. Взагалі не здійснює забезпечення позивача продуктами харчування, не допомагає у прибиранні житла. Зауважує, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням дотримуватися умов, укладеного з нею договору, однак останній продовжує систематично порушувати такі умови, що призвело до того, що позивач фактично втратила можливість на нормальне існування. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року за вищевказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 11 квітня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва у зв`язку зі смертю [INFO] позивача [PERSON] постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] . 12 червня 2024 року Київський апеляційний суд постановою скасував указану вище ухвалу від 11 квітня 2024 року та допустив до участі у справі [PERSON] в якості правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] . 28 серпня 2024 року відповідач [PERSON] через свого представника подав відзив на вказаний вище позов про розірвання договору довічного утримання (догляду), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з тих підстав, що він з середини 2016 року допомагав [PERSON] та її чоловіку [PERSON] . У якості подяки за системну допомогу [PERSON] 06 травня 2020 року склала заповіт, в якому вказала, що на випадок її смерті розпоряджається, що належна їй квартира за адресою: [ADDRESS] заповідається в річних частинах [PERSON] та [PERSON] . У 2022 році [PERSON] помер, після чого [PERSON] звернулася до відповідача з пропозицією укласти договір довічного утримання. 26 січня 2023 року [PERSON] видала довіреність відповідачу [PERSON] для того, щоб останній відкрив рахунок на її ім`я, та на який мав сплачувати кошти для її утримання відповідно до п. 8 Договору довічного утримання від 13 листопада 2022 року. Виконуючи належним чином умови договору, відповідач щомісячно вносив кошти на рахунок [PERSON] в більшому розмірі, ніж передбачено договором довічного утримання. Однак, у квітні 2023 року до квартири [PERSON] підселилася [PERSON] та почала намагатися чинити перешкоди в доступі до квартири, зокрема змінила замки та перекрила доступ до квартири відповідачу. З даного приводу [PERSON] неодноразово подавав заяви до поліції. Відповідач стверджує, що в період з лютого 2023 року по березень 2024 року він сплатив на банківську картку [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 43 287,00 грн. Водночас [PERSON] в своїх поясненнях до правоохоронних органів особисто підтверджувала, що [PERSON] дійсно її доглядав, купував їжу, виконував побажання, однак з вересня 2023 року вона вирішила, що незважаючи на належне виконання [PERSON] своїх обов`язків по договору замінити його на свою племінницю на ім`я [PERSON] . Таким чином, відповідач уважає, що він належним чином виконував усі умови договору, але [PERSON] в порушення умов договору вирішила його безпідставно розірвати. 12 листопада 2024 року правонаступник позивача [PERSON] через свого представника подала заперечення на відзив та додаткові пояснення по суті позовних вимог, в яких вказала, що у неї виникають сумніви щодо належності вказаних вище коштів до грошової допомоги, яка мала б здійснюватися відповідачем, як і факт того, що вказана банківська картка була в наявності у [PERSON] . Звертає увагу, що померла [PERSON] неодноразового наголошувала на тому, що відповідач [PERSON] не забезпечував її фінансово, від нього не надходило щомісячне грошове утримання, яке визначене умовами договору, що й було однією з підстав для звернення до суду з цим позовом. До того ж, відповідач не виконував інші істотні умови договору, зокрема не сплачував за комунальні послуги, харчування, ліки тощо. Крім того, [PERSON] не надав доказів на підтвердження здійснення ним поховання відчужувача після її смерті або компенсації вартості ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно. 29 листопада 2024 року відповідач [PERSON] через свого представника подав заперечення на відповідь на відзив, у яких навів тотожні обставини, що і у відзиві від 28.08.2024. 10 лютого 2025 року правонаступник позивача [PERSON] через свого представника подала додаткові пояснення щодо невиконання відповідачем умов договору, в яких указала, що з відомостей, наданих АТ КБ «ПриватБанк», убачається, що на розрахунковий рахунок (IBAN) [NUMBER] , який відкритий самим же відповідачем на ім`я померлої [PERSON] , дійсно надходили періодично кошти, проте досліджуючи їх перебіг, вбачається, що цими коштами [PERSON] не розпоряджалася. Зокрема, операції по списанню коштів територіально здійснювалися віддалено від місця проживання померлої, а також списання цих коштів не підтверджують мету їх зарахування на згаданий банківський рахунок. До того ж, витрати на АЗС, у пивних магазинах, ресторанах, кіно, перекази на банківські картки інших невідомих [PERSON] осіб спростовують факт доступу останньої до можливості розпорядження цими коштами. 11 лютого 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Правонаступник позивача [PERSON] разом зі своїм представником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, що вказані у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, що вказані у відзиві. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмишина А.Л. у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд убачає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 листопада 2022 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмишиною А.Л., зареєстрований в реєстрі за № 498. Відповідно до умов указаного договору, сторони домовились, що [PERSON] (відчужувач) передає квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] (набувач), а останній зобов`язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах, визначених цим договором. Зокрема, пунктом 8 договору визначено, що набувач зобов`язується надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення, тобто забезпечувати грошовими коштами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання загалом складається з щомісячних платежів у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, що на день посвідчення цього договору складає 2 508,00 грн. Дана сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць. Сторони домовилися, що щомісячний платіж буде надаватися відчужувачу шляхом поштового переказу або на банківський рахунок, відкритий на ім`я відчужувача або готівкою під розписку. Пункт 9 Договору передбачає, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у квартирі, яка йому передана за даним договором, довічно. Для проживання відчужувачу надається вся квартира, яка є предметом даного договору; б) щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни, проведення прибирання житла - один раз на тиждень, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо); г) щомісячної оплати комунальних послуг за відчужувану квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за теплопостачання, водопостачання та електроенергія, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Якщо на момент укладення цього договору відчужувач не користувався якимось видом вищезазначених послуг, а згодом почав ними користуватися, він зобов`язаний протягом п`яти календарних днів письмово повідомити про це набувача. Відчужувач зобов`язується інформувати набувача про суми грошових коштів на щомісячну оплату всіх комунальних послуг встановлених до оплати цим Договором. У випадку зміни тарифів на вищезазначені послуги відчужувач зобов`язаний письмово повідомити про це набувача протягом 10 днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення відчужувачем про зміни тарифів, в т.ч. неповідомлення набувача про обставини, передбачені підп. «г» пункту 9 цього Договору, набувач не несе відповідальності за виникнення заборгованості за відповідний місяць про сплаті комунальних послуг; ґ) забезпечення належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів та належного лікування; д) забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами; ж) здійснити поховання відчужувача після її смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно.? Пунктами 24, 25 цього Договору установлено, що він припиняється зі смертю відчужувача, або в інших випадках передбачених чинним законодавством України. У разі розірвання цього договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його припинення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання (догляд) відчужувача, не підлягають поверненню. [PERSON] 29 березня 2024 року склала заповіт, в якому все своє майно на випадок смерті заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пінчук О.В. за реєстровим № 348. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть № [NUMBER] . Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормами ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 755 ЦК України установлено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містять визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому при вирішенні зазначеного питання, мають враховуватись конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та приписи статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. Саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України має надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач. До зазначеного висновку дійшов також Верховний Суд у своїй постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 461/3295/21. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/11230/20 Верховний Суд виснував, що у випадку належного виконання умов договору довічного утримання саме відповідач (набувач) має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач (відчужувач) у такому випадку позбавлений об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 643/2791/22 щодо показань свідків зазначив, що набувачі зобов`язуються виконувати розпорядження відчужувача, які зазначено у спадковому договорі, не виконання таких зобов`язань є підставою для розірвання зазначеного договору. Допит свідка - це логічна і психологічна діяльність особи, яка бере участь у справі, та суду, спрямована на одержання від свідка усних показань, що мають значення для справи. Допит свідка є процесуальною формою здобуття та дослідження одного із засобів доказування - показів свідка. У судовому засіданні [PERSON] у якості свідка повідомила суду, що [PERSON] є її тіткою, за якою вона час від часу доглядала та допомагала. Зокрема, купувала продукти харчування, сплачувала за комунальні послуги, купувала необхідні ліки за свої власні кошти. Інколи надавала готівкові кошти. У випадку погіршення здоров`я викликала бригаду швидкої медичної допомоги. Відповідача особисто до судового провадження не знала та ніколи не бачила. Про наявність спірного договору дізналася тільки у серпні 2023 року. Після звернення [PERSON] до суду відповідач погрожував їй. Після смерті [PERSON] її похованням займалася виключно [PERSON] . Відповідач жодної участі у проведенні, організації чи фінансуванні поховання не брав. Додала, що [PERSON] мала суттєві проблеми зі здоров`ям і з будинку майже не виходила. Банківською карткою не користувалася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він був сусідом померлої [PERSON] та періодично за її кошти допомагав останній у здійсненні покупок продуктів харчування, ліків та різних продовольчих товарів. Свідок [PERSON] , яка є працівником у соціальній сфері, повідомила суду, що вона працювала з [PERSON] з 2017 року по січень 2024 року. Відповідача не знала. В обов`язки свідка входило 2 рази на тиждень покупка продуктів та медикаментів за кошти [PERSON] . Знає, що сусід також допомагав їй у цьому. Прибирала у квартирі тільки свідок. Про наявність банківської картки у [PERSON] не знала. Остання виходила з квартири тільки на вулицю біля під`їзду. У березні 2024 року [PERSON] знята із соціального обслуговування у зв`язку із наявністю договору довічного утримання. Зі слів [PERSON] , відповідач не виконував належним чином умови вказаного договору. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є донькою співмешканця [PERSON] - [PERSON] . Відповідач був знайомим її батька. Зі слів останнього, свідку відомо, що відповідач допомагав її батьку та [PERSON] робити у квартирі ремонт, купував продукти. Зі слів батька, також знала про договір довічного утримання, проте, чи виконував указаний договір відповідач належним чином, вона не знає. Свідок [PERSON] зазначила, що вона була сусідкою та подругою померлої [PERSON] . Відповідача знала, оскільки він останні роки допомагав [PERSON] . Зокрема, відводив її на ринок, до лікарні. Відвідував [PERSON] досить часто. Також свідку відомо, що відповідач зробив [PERSON] ремонт у ванній кімнаті. Свідок [PERSON] зазначила, що вона була сусідкою [PERSON] та спілкувалася з нею впродовж 2022-23 років. Повідомила, що відповідач приблизно 1 раз на тиждень допомагав [PERSON] ходити за покупками та до лікарні. Про договір довічного утримання свідку не відомо. Як указано вище, пунктом 8 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022 визначено, що набувач зобов`язується надавати відчужувачу довічне матеріальне забезпечення, тобто забезпечувати грошовими коштами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання загалом складається з щомісячних платежів у розмірі не нижче прожиткового мінімуму, що на день посвідчення цього договору складає 2 508,00 грн. Дана сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць. Сторони домовилися, що щомісячний платіж буде надаватися відчужувачу шляхом поштового переказу або на банківський рахунок, відкритий на ім`я відчужувача або готівкою під розписку. Суд звертає увагу, що зазначена умова договору зобов`язувала відповідача [PERSON] сплачувати на користь відчужувача [PERSON] щомісячно грошові кошти у розмірі 2 508,00 грн або більше, починаючи з листопада 2022 року. 26 січня 2023 року [PERSON] видала на ім`я відповідача [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила останнього представляти її інтереси у будь-яких банківських та фінансових установах. На підтвердження виконання п. 8 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022 відповідач надав виписку з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (картка/рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку ним здійснено наступні перекази: 02.02.2023 - 4 000,00 грн; 05.03.2023 - 4 000,00 грн; 06.07.2023 - 3 500,00 грн; 09.08.2023 - 1 500,00 грн; 02.09.2023 - 3 000,00 грн; 05.09.2023 - 3 000,00 грн; 01.10.2023 - 3 000,00 грн; 02.11.2023 - 5 000,00 грн; 10.12.2023 - 2 587,00 грн; 20.12.2023 - 2 700,00 грн; 25.02.2024 - 5 000,00 грн; 25.03.2024 - 6 000,00 грн. Будь-яких інших письмових доказів щодо виконання п. 8 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022 відповідачем не надано. Відтак, з вищенаведеного вбачається неналежне виконання відповідачем зазначеного пункту договору, оскільки ним не доведено факт сплати матеріального забезпечення на користь відчужувача [PERSON] за наступні місяці: листопад-грудень 2022 року, січень 2023 року, квітень-червень 2023 року. У той час, як умовами договору прослідковується чіткий обов`язок саме щомісячної сплати грошової допомоги відчужувачу, а не вибірково у певні періоди. Окрім того, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку [NUMBER] , що відкритий відповідачем на ім`я [PERSON] , за період з 30.11.2022 по 30.03.2024, суду не вдається встановити, що остання мала можливість та безпосередньо користувалася отриманими від [PERSON] грошовими коштами. Зокрема, як встановлено з пояснень сторін та свідків, [PERSON] була людиною літнього віку та переважну частину свого часу знаходилася у власній квартирі [ADDRESS] . Натомість, з виписки по її банківській картці вбачаються майже всі витрати у магазинах, АЗС, кафе, ресторанах та інших торгово-розважальних закладах, що знаходяться віддалено від місця проживання [PERSON] . Враховуючи ті обставини, що відповідач на підставі довіреності від 26.01.2023 також мав доступ до розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку [NUMBER] , суд не вважає доведеним факт належного виконання набувачем пункту 8 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022. У постанові від 25 червня 2018 року у справі № 357/18084/15-ц (провадження № 61- 17177св18) Верховний Суд наголосив, що належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідачі виконують всі взяті на себе обов`язки за договором. Факт надсилання грошових коштів відповідачем не свідчить про те, що він належним чином виконував умови договору довічного утримання. У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19 (провадження № 61- 15301св20) висловлено, що сам лише факт сплати набувачем грошових коштів щомісячно на утримання відчужувача майна не може вважатися належним виконанням умов договору довічного утримання і є підставою для його розірвання, якщо умовами такого договору передбачено як майнове утримання відчужувача, так і здійснення догляду за ним. Виходячи з норм п. 9 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022, у відповідача [PERSON] були також наступні обов`язки перед [PERSON] , зокрема надання побутових послуг (прання постільної білизни, проведення прибирання житла - один раз на тиждень, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо); щомісячна оплата комунальних послуг за відчужувану квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг; забезпечення належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів та належного лікування; забезпечення надання відчужувачу медичної допомоги лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами. На підтвердження виконання вищевказаної норми договору відповідачем не було надано суду відповідних належних та допустимих доказів. Надані фіскальні чеки про здійснення покупок у супермаркетах та магазинах різного роду продуктів і промислових товарів не підтверджують факт здійснення вказаних покупок саме на користь [PERSON] та у порядку укладеного між ними договору. Окрім того, підпункт ж) пункту 9 Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022 передбачав обов`язок відповідача здійснити поховання відчужувача [PERSON] після її смерті або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно. Виконання вказаного підпункту договору відповідачем також не доведено належними та допустимими доказами. Щодо вчинення перешкод відповідачу [PERSON] відчужувачем [PERSON] у можливості належним чином виконувати умови Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022 суд убачає правильним зазначити наступне. 19 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві із заявою щодо порушення відчужувачем [PERSON] умов Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022, у якій вказав, що остання з вересня 2023 року навмисно почала перешкоджати йому у здійсненні обов`язків за вказаним договором, а саме: перестала відповідати на телефонні дзвінки, не відчиняє двері до квартири, в якій проживає, коли заявник приносить харчування, та змінили замок вхідних дверей. Відповідно до довідки Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 22.12.2023 за результатами розгляду вказаної вище заяви, опитана по суті [PERSON] пояснила, що після укладення договору [PERSON] певний час доглядав її, купував їжу, виконував побажання, однак [PERSON] мала певні претензії та з вересня 2023 року вирішила, щоб її доглядала племінниця на ім`я [PERSON] . Суд звертає увагу, що із заявою про порушення відчужувачем умов договору відповідач звернувся до управління поліції тільки 19 грудня 2023 року, тобто вже після звернення у листопаді 2023 року [PERSON] до суду із позовом про розірвання Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022. Натомість, предметом розгляду судом є спір щодо належного виконання умов договору відповідачем за період з моменту його укладення та до звернення позивача до суду. Окрім того, суд зауважує, що пояснення [PERSON] , що містяться у довідці Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 22.12.2023, не підтверджують факт належного виконання відповідачем умов Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022, оскільки у своїх поясненнях сама набувач повідомляла, що мала претензії до відповідача стосовного належного догляду за нею. Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови Договору довічного утримання (догляду) від 13.11.2022, відтак зазначений договір необхідно розірвати. Окрім того, суд уважає правильним та доцільним скасувати заборону на відчуження зазначеного у Договорі довічного утримання (догляду) від 30 листопада 2022 року № 498 нерухомого майна, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,7 кв. м., житловою площею - 30,7 кв. м. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд уважає правильним стягнути з відповідача на користь правонаступника позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved