Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У січні 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що 10.11.2022 року між ПАТ «Таскомбанк», поточне найменування якого АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-Договір №020/17808947-CCN про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Кредитний договір). Предметом Кредитного договору №020/17808947-CCN є надання позичальнику [PERSON] грошових коштів на наступних умовах: сума наданого кредитного ліміту 30000, 00 грн строком на 12 місяців, на споживчі потреби, зі сплатою процентів у розмірі 72, 00 %. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору виконав у повному обсязі. Однак відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином невиконує і, як наслідок, станом на 14.01.2025 року заборгованість останньої за заявою-договором № 020/17808947-CCN від 10.11.2022 становить 65786, 00 грн. Вважає, що позичальниця [PERSON] грубо порушила умови зазначеного вище Кредитного договору, а тому у Банка виникло право вимагати повернення суми кредиту. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, що становить 656786, 00 грн. , яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 29966, 73 грн.; - заборгованість за процентами - 35819.27 грн. Ухвалою суду від 03.02.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2022 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-Договір №020/17808947-CCN про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Кредитний договір). Предметом Кредитного договору №020/17808947-CCN є надання позичальнику [PERSON] грошових коштів на наступних умовах: сума наданого кредитного ліміту 30000, 00 грн строком на 12 місяців, на споживчі потреби, зі сплатою процентів у розмірі 72, 00 %. Позичальник підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння того, що Публічні пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договорів про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, які розміщені на сайті Банку, Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цими заявами - Договорами становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами, просила відкрити поточні рахунки у гривні, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжні картки; надала свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором №020/17808947-CCN, виконав у повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушила умови договору, відповідно до якого зобов`язувалася погашати кредит, проценти за користування ними на умовах та в порядку, визначених договором. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, [PERSON] станом на 14.01.2025 року має заборгованість перед AT «Таскомбанк» в розмірі 65786, 00 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 29966, 73 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 35819, 27 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за користування ним, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту, сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2423, 00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved