Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом, поданим представником Федорюк І.І., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за заявою-договором №511/4624305-СК від 20.04.2018 у розмірі 114\~739,08 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.04.2018 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір №511/4624305-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до заяви-договору №511/4624305-СК від 20.04.2018 та паспорта споживчого кредиту позивач надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: сума кредитного ліміту 61 600,00 грн.; тип кредиту кредитна лінія; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; процентна ставка за користування кредитом з 20.04.2018 по 31.01.2019 39,60 %, з 01.02.2019 по 31.03.2023 43,20 %, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Позивач виконав свої обов`язки за кредитним договором в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти на умовах та в спосіб, визначений цим договором. Проте, відповідач перестав належним чином виконувати умови кредитного договору, не сплачував заборгованість за кредитом та процентами, у зв`язку із чим в останнього станом на 21.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 114 739,08 грн., з яких: 61\~598,14 грн. заборгованість за тілом кредиту (в т. ч. прострочена), 53\~140,94 грн. заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена), яка підлягає стягненню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України). При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається таким, якому вручено судове рішення. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Таким чином умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 20.04.2018 відповідач [PERSON] підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №511/4624305-СК, відповідно до якої, ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами ТАСКОМБАНКу, просив відкрити поточний рахунок у гривні та виявив бажання оформити на його ім`я платіжну картку «Кредитна картка «Велика п`ятірка», тип картки кредитка, MASTERCARD WORLD Миттєва, сума бажаного кредитного ліміту 35\~800,00 грн. Підписавши заяву-договір від 20.04.2018, [PERSON] погодився, що публічна пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», правила обслуговування корпоративних клієнтів та тарифи банку разом з заявою-договором становлять договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами, підтвердив, що ознайомлений зі змістом договору банківського обслуговування та зобов`язався його виконувати (а. с. 10). В матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», підписаний відповідачем 20.04.2018 (а. с. 13). АТ «ТАСКОМБАНК» надало можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором, які останній використовував, що вбачається з виписки по особовому рахунку (а. с. 26-114). Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №511/4624305-СК від 20.04.2018, укладеному між АТ «ТАСКОМБАНК» та позичальником [PERSON] , останній станом н на 21.06.2024 допустив заборгованість, що становить 114\~739,08 грн., з яких: 61\~598,14 грн. заборгованість за тілом кредиту (в т. ч. прострочена), 53\~140,94 грн. заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена) (а. с. 115-116). Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, в тому числі виникнення простроченого тіла кредиту, розміру і порядку нарахування прострочених відсотків, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки по особовому рахунку, посилається на паспорт споживчого кредиту за кредитною карткою «Велика П`ятірка» та умови публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що діяли на момент укладення такого договору. Як вбачається із копії паспорта споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», підписаного відповідачем 20.04.2018, таким визначено наступні умови кредитування: тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту від 0 до 100 000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заяві на кредит), строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка: пільгова процентна ставка 0,00001%, базова процентна ставка 39,6% річних, тип процентної ставки фіксована. Інформація, що міститься у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту, зберігає чинність та є актуальною до 20.05.2018. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. При цьому, згідно із ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Отже, тлумачення вказаних норм свідчить, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Таким чином, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Крім того, як вбачається з підписаної відповідачем заяви-договору від 20.04.2018, така не містить відомостей про наявність та розмір процентної ставки, даних про бажання та згоду відповідача на отримання кредитних коштів в порядку та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а також на умовах, наведених у доданому до позовної заяви Витягу з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Водночас, позивачем не надано жодних доказів щодо ознайомлення відповідача з умовами кредитування, так само як і відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та нарахування простроченого тіла кредиту у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на наведене та те, що заява-договір, підписана 20.04.2018 відповідачем [PERSON] , не містить істотних умов порядку та підстав нарахування та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, інших доказів, які б свідчили про те, що відповідач був належним чином повідомленим про умови отримання кредитних коштів, порядок їх використання, умови настання відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, позивачем не надано, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявності обґрунтованого права вимагати від відповідача сплати нарахованого боргу у вигляді відсотків, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає. Крім того, суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства, звернула увагу на необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах та зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач, підписуючи 20.04.2018 заяву-договір, у зв`язку із чим йому відкрито поточний рахунок та надано банківську карту з встановленим кредитним лімітом, активно використовував вказані кошти, суд вважає, що позивач в цій частині має обґрунтоване право вимагати захисту своїх прав. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором, за період з 20.04.2018 до 23.09.2022 відповідач фактично використав кошти у розмірі 276\~593,40 грн., тоді як в рахунок погашення основного боргу відповідачем зараховано кошти у розмірі 187\~463,42 грн., в погашення заборгованості за процентами 77\~691,92 грн. Отже, з урахуванням встановлених обставин неправомірного нарахування та стягнення позивачем відсотків з відповідача, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» фактично отриманої суми кредитних коштів, шляхом зарахування розміру стягнутих позивачем відсотків в заборгованість за тілом кредиту, у розмірі 11\~538,06 грн., (276\~593,40 187\~463,42 77\~691,92 = 11\~538,06), відтак позов необхідно задовольнити частково. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, зважаючи на висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial