Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 28.08.2019 у Золочівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбних стосунків сторони не підтримують, так як протягом тривалого часу [PERSON] проживає за межами України. Фактично сім?я припинила своє існування. Після того, як відповідач поїхала за кордон, їхня неповнолітня донька залишилася проживати з батьком, [PERSON] , де проживає і на даний час. Позивач вказав, що повністю самостійно займається вихованням дитини, матеріально утримує, піклується та слідкує за її здоров`ям та розвитком, зауважив, що має на це можливість, так як працює та отримує стабільний дохід. Відповідач спілкується з донькою в телефонному режимі. Зазначає відповідач, що після того, як дружина поїхала за кордон, між подружжям було досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання їхньої неповнолітньої доньки, а саме, було вирішено, що [PERSON] проживатиме з батьком. Однак, позивач вважає за доцільне, щоб даний факт був врегульований судом, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , разом з батьком [PERSON] , за його адресою реєстрації: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. В судове засідання представник органу опіки та піклування служби у справах дітей не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вказав, що орган опіки та піклування Глинянської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін та, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 28.08.2019 у Золочівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 114. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Як встановлено з акту обстеження матеріально - побутових умов [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] від 24.01.2025, проведеного в складі старости Заставнянського старостинського округу Костів О.Б. та депутата Глинянської міської ради І.В.Бандровською, [PERSON] проживає в орендованому житловому будинку разом зі своєю малолітньою донькою, [PERSON] , 2022 року народження. Згідно довідки про склад сім`ї № 42 від 24.01.2025, виданої Заставнянським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, склад сім`ї [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , такий: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 29.01.2025 перетнула кордон в напрямку виїзду з території України і з цього часу не поверталася на територію України. Як вбачається з заяви відповідача, вона визнала вимоги позову у повному обсязі та вказала, що [PERSON] проживає разом із позивачем, своїм батьком за однією адресою. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Глинянської міської ради Львівського району Львівської області № 26 від 27.02.2025, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування Глинянської міської ради рекомендує визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У свою чергу поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18). Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17. Відтак, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, згоду матері на проживання малолітньої дитини з батьком, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком - [PERSON] . При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. На підставі ст.ст. 153, 157, 160 СК України,

Outcome: approved