Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , у якому з урахуванням поданої заяви від 17.03.2025, просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування 1 231,25 грн та 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування 142,07 грн; стягнути з [PERSON] матеріальний збиток 76774,44 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.04.2024 о 15:15 год. в м. Києві, на перехресті вул. Гаванська - вул. Набережно-Рибальська, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року у справі №758/4961/24, відповідача-2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, на загальну суму 329 774,44 грн, що підтверджується звітом від 31.07.2024 №669-24-FO, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля визначена за витратним підходом склала 291 440,31 грн. Автомобіль на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію КТЗ серії [NUMBER] від 09.09.2020. На момент заподіяння збитків, позивач керував зазначеним транспортним засобом на законних підставах, що підтверджується нотаріально засвідченої довіреністю від 11.06.2022, яка є чинною до 12.06.2027. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована, 16.12.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перерахувало позивачу суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за договорами страхування цивільно-правової відповідальності № EP.219239471 від 05.02.2024 та № DC.EP.219239471 від 05.02.2024 на загальну суму 257 500,00 грн, у зв`язку із чим позивач подав заяву про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача-1 невиплаченої суми страхового відшкодування. Однак, оскільки залишок невиплаченої страхової суми становив 22 509,32 грн, така була виплачена позивачу лише 16.12.2024, відтак просить стягнути з відповідача-1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування. Відповідач-2 подав відзив (т.1 а.с.99-106), у якому зазначає, що вартість автомобільних запчастин, які наведені у звіті є значно завищеною і не відповідає ринковим цінам, що викликає сумніви у об`єктивності цього звіту. Також позивачу було виплачено страхове відшкодування на суму 234 990,68 грн, що відповідає вартості відновлювального ремонту зазначеного у звіті. Крім того, оцінка матеріального збитку проводилася через три місяці після ДТП, і у звіті відсутні відомості про попередження про кримінальну відповідальність, а також, що такий звіт виготовляється для подання до суду. Вважає, що збитки, які поніс позивач були відшкодовані відповідачем-1 у повному обсязі, у зв`язку з чим розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, повністю покриваються страховими полісами, а тому просить відмовити у позові. Відповідач-1 подав відзив (т.1 а.с.188-194), у якому звертає увагу, що позовні вимоги ґрунтуються на підставі Звіту №669_24_FO про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 31.07.2024, що виконаний на замовлення третьої особи [PERSON] , оцінювачем [PERSON] , згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає 291 440, 31 грн, а матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. [NUMBER] становить 329 774, 44 грн. Серед невід`ємних додатків Звіту №669_24_FO від 31.07.2024, є протокол технічного огляду КТЗ від 19.04.2024, що є основою іншої оцінки на замовлення ПрАТ «СК ПЗУ Україна» - Звіту №376 24 PZU 1 від 06.05.2024, згідно з яким вартість відновлювального ремонту за витратним підходом складає 234 990, 68 грн. Тобто єдиний оцінювач [PERSON] визначив у двох автотоварознавчих дослідженнях абсолютно різні ціни і значну різницю у запасних частинах, що потребують заміні різниця складає згідно ремонтної калькуляції долученої до Звіту №669_24_FO від 31.07.2024 на запасні частини 259 461, 93 грн. і загалом відновлювальний ремонт КТЗ 291 440, 31, а згідно ремонтної калькуляції долученої до Звіту №376 24 PZU 1 від 06.05.2024 запасні частини складають 206 018, 98 грн. і загалом відновлювальний ремонт 234 990, 68 грн. Однак, оскільки долучений позивачем Звіт №669_24_FO від 31.07.2024 [PERSON] містить деталізовані результати дослідження щодо необхідної дії для відновлювального ремонту об`єкта дослідження визначені у таб.2.3. (Сторінці 6,7,8 Звіту), вважаємо даний висновок належним та допустимим доказом на підтвердження заявлених вимог [PERSON] . Таким чином, оскільки страховиком виплачено на користь потерпілого в межах полісу №EP.219239471 страхового ліміту повністю страхове відшкодування у розмірі 157 500,00 грн, а в межах договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ДЦВ та від нещасного випадку на транспорті №DC.EP.219239471 від 05.02.2024 лише частково охоплено ліміт згідно п.4.1 договору страхування, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» прийняла мотиване рішення сплатити на користь позивача ще 22 509, 32 грн згідно платіжної інструкції від 16.12.2024 № 7070. Таким чином, страховик, в межах страхових сум, встановлених двома полісами обов`язкової цивільно-правової відповідальності №EP. 219239471 та додаткової №DC.EP.219239471, виконав повністю взяті зобов`язання та сплатив загалом в якості страхового відшкодування 257 500,00 грн. Враховуючи вищевикладене, вважаємо обґрунтованими лише позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення пені у розмірі 1231, 25 грн та 3% річних у розмірі 142, 07 грн. з ПрАТ «СК ПЗУ Україна». Ухвалою суду від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити з урахуванням поданої заяви від 17.03.2025 про відмову від частини позовних вимог. Відповідач-2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просить у таких відмовити у повному обсязі, з підстав викладених ним у відзиві на позов. Інші учасники не з`явилися, повідомлялася про судове засідання належним чином. На підставі наведеного, суд здійснює розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, заслухавши пояснення сторін у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.09.2020 власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (т.1, а.с.9). 11.04.2024 о 15:15 год. в м. Києві, на перехресті вул. Гаванська - вул. Набережно-Рибальська, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на регульоване перехрестя (вул. Гаванська - вул.Набережна - Рибальська) на заборонений (жовтий) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в бік вул. Гаванська, зі сторони вул. Набережна-Рибальська (Подолу) в зустрічному напрямку, на зелений колір світлофору. Внаслідок ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року у справі №758/4961/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. (т.1 а.с.11). З`ясовано, що позивач керував вищезазначеним транспортним засобом на підставі довіреності від 11.06.2022 зареєстрованої в реєстрі за №358, строк дії якої до 12.06.2027 (т. 1 а.с.51). Відповідно до звіту від 31 липня 2024 року № 669_24_FO «Про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» внаслідок ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN TIGUAN» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження, на загальну суму 329 774, 44 грн. Зокрема, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля визначена за витратним підходом склала 291 440,31 грн. Втрата товарної вартості автомобіля визначена за витратним підходом склала 38 334,13 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, станом на 11.04.2024 склала 329 774, 44 грн (т.1 а.с.14). Згідно матеріалів справи між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений Поліс №EP. 219239471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс ОСЦПВВНЗ), відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», д.н.з, [NUMBER] . Згідно даного. Полісу ОСЦПВВНЗ, строк дії Полісу - з 00:00 05.02.2024 по 24:00 04.02.2025 включно, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн, розмір франшизи 2 500,00 грн. Окрім Полісу ОСЦПВВНЗ, між страхувальником [PERSON] було застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» транспортний засіб «MITSUBISHI LANCER», д.н.з, [NUMBER] згідно Акцепту (індивідуальна частина) №DC.EP. 219239471 від 05.02.2024 до Оферти (публічної частини) № 001 від 22.11.2021р. Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ДЦВ та від нещасного випадку на транспорті (надалі - Договір страхування). Добровільне страхування наземного транспорту було здійснено відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №220.1.2009 від 21.08.2021 (далі - Правила страхування) та Договору страхування. Сторони в Акцепті Договору страхування визначили, що страхова сума становить 100 000,00 грн. (п.4.1 Договору страхування). 15.04.2024 позивач звернувся до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована за договорами страхування цивільно-правової відповідальності № EP.219239471 від 05.02.2024 (ліміт відповідальності 160000,00 грн, франшиза 2500,00 грн) та №DC.EP.219239471 від 05.02.2024 (страхова сума 100 000,00 грн), відповідач-1 здійснив виплату відповідно до платіжної інструкції від 11.06.2024 № 00119651 на суму 157 500,00 грн, від №4387 від 01.08.2024 на суму 77 490, 68 грн, від 16.12.2024 №7070 на суму 22509,32 грн, тобто на загальну суму 257500,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016р. у справі № 3- 295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, - позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, враховуючи сплату частини страхового відшкодування у розмірі 22509,32 грн лише 16.12.2024, позицію сторони відповідача-1 викладену у поданому суду відзиві на позов, суд дійшов висновку по задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача пені у розмірі 1231, 25 грн та 3% річних у розмірі 142, 07 грн. Щодо стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю майнової шкоди завданої потерпілому з відповідача-2, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При цьому у зв`язку з пошкодженням майна відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, обов`язок відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, у деліктних правовідносинах покладається саме на особу, яка її завдала, та не може покладатися на страховика, в силу договірних відносин та законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, оскільки саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 1статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження вартості майнової шкоди сторона позивача надала звіт №669_24_FO про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 31.07.2024, згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає 291 440, 31 грн, а матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. [NUMBER] становить 329774, 44 грн. Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (частина перша статті 9 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством, що визначено абзацом першим пункту 55 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого Постановою КМ України від 10 вересня 2003 року №440. Необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки (абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1). Неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п`ятнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1). Згідно висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові №711/650/13-ц від 04.07.2018, зазначено, що об`єктивність та достовірність звітів та висновків оцінювача не визначається попередженням його про кримінальну відповідальність. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок встановлені Законом «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» без будь-якої прив`язки до повідомлень його про відповідальність. Отже, відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про відповідну відповідальність. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Поданий стороною позивача звіт №669_24_FO від 31.07.2024 містить деталізовані результати дослідження щодо необхідної дії для відновлювального ремонту об`єкта дослідження визначені у таб.2.3. (сторінці 6,7,8 звіту), методологія оцінки, протокол технічного огляду, ремонтна калькуляція, фотододатки, містить розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна; такий складений оцінювачем, який внесений до Державного реєстру оцінювачів України та має відповідний сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Таким чином, такий звіт є належним та допустимим доказом на підтвердження вартості заподіяної матеріальної шкоди. Суд також зазначає, що стороною відповідача-2 під час судового розгляду вказаної справи не було заявлено клопотання щодо призначення експертизи судом для отримання висновку експерта, та не подано рецензії на вищезазначений звіт оцінювача, при цьому, суд за відсутності необхідних спеціальних знань у вказаній сфері, не може самостійно надати оцінку розміру матерільної шкоди. Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою, однак розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика; таким чином у відповідності до ст. 1194 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому з відповідача-2 становить 72 274,44 грн (329 774, 44 грн - 257 500,00 грн виплаченого страхового відшкодування), а тому позовні вимоги до відповідача-2 підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджено платіжною інструкцією, яка міститься у матеріалах справи. Також міститься квитанція про оплату за звіт у розмірі 4500,00 грн. Таким чином, судові витрати становлять 5711,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 4454,74 грн.

Outcome: partial