Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 97889995000 від 19.07.2021 в розмірі 22078 грн. 68 коп. та судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.07.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 97889995000. 26.06.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 274, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 26.06.2024.2024 до Договору факторингу № 274 від 26.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22078,68 грн., з яких: 8953,41 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 13125,27 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 97889995000 від 19.07.2021 в розмірі 22078 грн. 68 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.01.2025 року справу передано на розгляд Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2025 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та цивільну справу за позовом ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішено розглядати за правилами\~спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при зверненні до суду заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання призначені на 02.04.2025 та 29.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою: зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] , які були повернути органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 19.07.2021 [PERSON] звернувся до АТ «УКРСИББАНК» з Анкетою-Заявою на надання споживчого кредиту у розмірі 10000 грн. строком на 24 місяці. (а.с. 15). 19.07.2021 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 97889995000. Відповідно до умов договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 10000,00 грн. строком по 20.07.2023. 26.06.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 274, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах визначених цим договором. Разом з тим надану суду копія договору факторингу №274 не містить 4 та 5 сторінок, що не дає можливість належним чином оцінити вищевказаний доказ. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №97889995000 від 19.07.2021, складеного за період з 26.06.2024 по 30.11.2024, заборгованість [PERSON] станом на 30.11.2024 становить 22078,68 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом\~8953,41 гривень, сума заборгованості за відсотками\~13125,27 гривень. Розрахунок складено та завірено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ». Розрахунку заборгованості складеного АТ «Укрсиббанк» матеріали справи не містять. Положеннями ст.626\~ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із\~ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За правилами\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України\~докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За змістом ст.\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), як це унормовано положеннями ч. 1\~ст. 1077 ЦК України. Судом установлено, що 19.07.2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та\~ [PERSON] було укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №97889995000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 10000 грн, зі строком дії ліміту кредитування до 20.07.2023. Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що кредитні кошти були отримані відповідачем [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів [PERSON] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15. Відтак позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №97889995000 від 19.07.2021 року, первинний кредитор АТ «УКРСИББАНК» перерахував на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитні кошти, а відтак, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку з його повернення. З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню. Щодо відступлення права вимоги, суд звертає увагу, що надана суду копія Договору факторингу №274 від 26.06.2024 не містить його повного змісту, оскільки після п. 5.11 договору відразу йде розділ 12 договору, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити повний зміст договору факторингу. Умовами п. 4.1. договору факторингу №274 від 26.06.2024 право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги (Додаток №2 до цього договору). Як убачається зі змісту Акту приймання-передачі Права Вимоги від 26 червня 2024 року, в його пункті 2 не міститься жодних відомостей про загальну суму заборгованості, яка передається від АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, суд зважає на те, що як це погоджено сторонами в п. 2.2 договору факторингу №274, права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді. Натомість, позивачем замість реєстру боржників надано суду як доказ Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №274 від 26.06.2024, який сформований позивачем. Таким чином,\~позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~не надав\~суду доказів\~переходу до\~нього права\~вимоги до\~боржника [PERSON] за Кредитним договором №97889995000 від 19.07.2021 року, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині не підлягають задоволенню, як такі, що недоведені позивачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed