Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У січні 2025 року Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі по тексту - позивач, ФОП [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої вимоги мотивував тим, що 23.03.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі по тексту - ПрАТ «СК «ВУСО») та ТОВ «Технолайн-Ресурс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 20298102-02-10-01. Відповідно до умов страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортному зпсобу "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] . 11.07.2023 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Ford Fiesta" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного транспортному засобу матеріального збитку. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23.08.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Факт ДТП 17.07.2023 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховими актами № 2306015-1 та № 2306015-2. ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування у розмірі 16 500,00 грн. 15.04.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає, а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «ВУСО» за договорам страхування № 20298102-02-10-01 від 23.03.2023. В тому числі, ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 200,00 грн. Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадежння у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 23.03.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі по тексту - ПрАТ «СК «ВУСО») та ТОВ «Технолайн-Ресурс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 20298102-02-10-01. Відповідно до умов страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортному зпсобу "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] . 11.07.2023 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Ford Fiesta" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23.08.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу "DAF XF 440FT" д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного транспортному засобу матеріального збитку. Факт ДТП 17.07.2023 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховими актами № 2306015-1 та № 2306015-2. ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування у розмірі 16 500,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу "Ford Fiesta" д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена за договором (полісом) ЕР/211980819 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з франшизою у розмірі 3 200,00 грн, то на відповідача покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми. 15.04.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступає, а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «ВУСО» за договорам страхування № 20298102-02-10-01 від 23.03.2023. З метою досудового врегулювання спору 25.04.2025 відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, проте відповідачем в добровільному порядку заборгованість не сплачено. Відповідно до ст. 92 Закону України "Про страхування" 1909-ІХ страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Згідно п. п. 6, 7 ст. 94 Закону України "Про страхування" 1909-ІХ страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23.08.2023 відповідача визнано винним у ФОП [PERSON] виникло право подати регресний позов до водія або страхувальника. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума завданих збитків у розмірі 3 200,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1 211,20 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 16 352,00 грн, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що 25.05.2024 між Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Хобти Юрія Михайловича та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 25-05. Згідно додаткової угоди № 1501 акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) доромоги № 25-05 від 25.05.2024 загальна вартість послуг складає 16 352,00 грн. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим надання правничої допомоги у даній справі не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, позовна заява не є складною за своєю суттю. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд бере до уваги розмір понесених позивачем витрати за фактично отриману правову допомогу у розмірі 16 352,00 грн та враховуючи незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу є невиправдано завищеним. У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved