Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

14.04.2025 року судом зареєстровано заяву відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі № 127/1978/25, оскільки судом не вирішене питання стягнення судових витрат. Заява мотивована тим, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 127/1978/25 за позовом ТОВ «Кошельок» до [PERSON] про стягнення заборгованості і рішенням суду від 02.04.2025 року позов задоволено частково. У відзиві представник відповідача повідомляв про намір звернутись із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. у разі відмови в задоволенні позову чи задоволення позову частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач просила стягнути на її користь з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн. Позивач заперечення на заяву про розподіл судових витрат не подав. Дослідивши зміст заяви, надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.01.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ТОВ «Кошельок» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 51\~207, 41 грн. за кредитним договором від 10.08.2021 року. Ордер про надання правничої допомоги серії АВ № 1180369 від 28.01.2025 року виданий [PERSON] адвокатом Грабіком М.С. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н у Вінницькому міському суді. Договір про надання правничої допомоги був укладений між адвокатом Грабіком М.С. та [PERSON] 01.02.2025 року про представництво та захист її інтересів в порядку та на умовах, визначених цим договором, зокрема, в усіх судових інстанціях, з усіма правами, наданими законом відповідачеві; клієнт зобов`язалась оплатити послуги. Строк надання послуг з 01.02.2025 року та закінчується після надання адвокатом обумовленої цим договором правової допомоги (п.2.2.). Згідно п.4.1, за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокату плату в розмірі 10\~000 грн. Розрахунки між сторонами проводяться у безготівковій \~ \~ \~ \~ формі (п.4.2). Адвокатом Грабіком М.С. надано квитанцію № 5-ц/25 від 01.02.2025 року про отримання від [PERSON] гонорару за надану ним юридичну послугу у вигляді підготовки відзиву та участі в судовому засіданні у справі № 127/1978/25 10\~000 грн. Ухвалою суду від 03.02.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, яка розглядалась з викликом учасників справи. 07.02.2025 року судом зареєстровано відзив відповідача, в якому повідомлено про намір у разі відмови в задоволенні позову чи частковому задоволенні позову звернутись із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу, орієнтовний розмір якої складає 10\~000 грн. Згідно підписаного сторонами договору акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 07.02.2025 року Грабік М.С. надав [PERSON] юридичні послуги у вигляді підготовки відзиву та участі в судовому засіданні у справі № 127/1978/25, загальна вартість послуги 10\~000 грн. Претензій щодо виконаних робіт замовник не має. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3117509427-427505 від 10.08.2021 року в сумі 33\~513, 56 грн. та судові витрати судовий збір(пропорційно задоволеним вимогам 65, 45 %) в сумі 1\~574,62 грн. В решті позову відмовлено. Згідно п. 3 частини першої\~статті 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною першою, другою\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. В додатковій постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом Грабіком М.С. роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи те, що позов задоволений частково на 65,45 %, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати відповідачу понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено (34,55%), в сумі 3\~455, 00 грн.

Outcome: approved