Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.12.2018 року, [PERSON] отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.01.2025 року становить 13\~966,95 грн., а саме: заборгованість за кредитом 8\~030,46 грн.; заборгованість за відсотками 5\~936,49 грн.; штраф 0,00 грн., що підтверджено розрахунком. Вказана заборгованість відповідачкою не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причини суду невідомі. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 07.12.2018 року між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до довідки за картками [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2024 року. Згідно до довідки за лімітами, з якої видно, що 07.12.2018 [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 8200,00 грн.; 21.02.2019 кредитний ліміт збільшено до 10000,00 грн.; 05.06.2019\~кредитний ліміт збільшено до 13000,00 грн.; 10.07.2019 кредитний ліміт збільшено до 16000,00 грн.; 12.08.2019 кредитний ліміт збільшено до 19000,00 грн.; 14.01.2020 кредитний ліміт збільшено до 39000,00 грн.; 04.02.2020 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн.; 02.03.2022 кредитний ліміт зменшено до 8858,00 грн.; 29.08.2023 кредитний ліміт зменшено до 8030,46 грн.; 22.12.2023 кредитний ліміт збільшено до 8100,00 грн., Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог також надано виписку по картковому рахунку за період з 07.12.2018 по 17.01.2025. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 526 ЦК України\~презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті\~610,\~611 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року) Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги. Так, з Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписано відповідачем особисто 07.12.2018 видно, що сторони при укладені кредитного договору узгодили між собою, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки сторін, відповідальність позичальника за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, тобто, підписавши анкету заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту [PERSON] , відповідно до статей\~3,\~627 ЦК України\~добровільно погодилась на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання. З розрахунку заборгованості видно, що Банк нараховував проценти в розмірі 46,8 річних, що складає 3,9 % в місяць, така ж процентна ставка встановлена для кредитних карток «Універсальна» у Паспорті споживчого кредиту. Суд вважає, що сукупністю наданих позивачем доказів, наведених вище доведено, що [PERSON] укладала з позивачем кредитний договір, отримала кредитні кошти і користувалася ними, здійснювала часткове погашення заборгованості, а відтак Банк має право на стягнення з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07.12.2018 в повному обсязі у розмірі 13\~966,95 грн., та яка складається із заборгованості за кредитом\~8\~030,46 грн. і заборгованості за відсотками в розмірі 5\~936,49 грн.. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, що підписані відповідачем, [PERSON] свого розрахунку заборгованості суду не надано, тобто сума боргу не спростована стороною відповідача, тому суд вважає, що позовні вимоги заявлено обґрунтовано, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди\~давати обґрунтування\~своїх рішень,\~але це\~не може\~сприйматися як\~вимога надавати\~детальну відповідь\~на кожен\~аргумент.\~Межі цього\~обов`язку можуть\~бути різними,\~залежно від\~характеру рішення.\~Крім того,\~необхідно брати\~до уваги,\~між іншим,\~різноманітність аргументів,\~які сторона\~може представити\~в суд,\~та відмінності,\~які існують\~у державах-учасницях,\~з огляду\~на положення\~законодавства,\~традиції,\~юридичні висновки,\~викладення та\~формулювання рішень.\~Таким чином,\~питання,\~чи виконав\~суд свій\~обов`язок щодо\~подання обґрунтування,\~що випливає\~зі статті\~6\~Конвенції,\~може бути\~визначено тільки\~у світлі\~конкретних обставин\~справи (рішення\~Європейського суду\~з прав\~людини у\~справі «Проніна\~проти України»\~від 18\~липня 2006\~року). Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved