Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 2004 року. За час перебування у шлюбу подружжям придбано нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] , право власності на які було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Внаслідок проведення реконструкції відповідних квартир 24.12.2021 року здійснено реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт житлової нерухомості медичний центр, загальною площею 159,0 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує на поширення режиму права спільної сумісної власності на вищевказаний об`єкт нерухомості, що засновано на презумпції права спільної власності на придбане під час шлюбу майно, та просить здійснити поділ нерухомого майна, визнати за сторонами право власності на об`єт житлової нерухомості медичний центр, загальною площею 159,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] по 1/2 частині за кожним з подружжя. Ухвалою суду від 27.05.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому звернуто увагу на фактичній недоцільності поділу об`єкту нерухого майна, який планувався як єдиний цілісний комплекс спеціального призначення. За твердженням сторони, позивач не надав документи на підтвердження відомостей про дійсний стан спірного об`єкту на час звернення із позовом, є відсутньою інформація щодо придбаних, але не вмонтованих засобах: світильників, камер відеоспостереження, сантехніки, батарейних секцій, кондиціонерів, лінолеуму тощо. Вказуючи на обов`язок суду при розгляді справи відповідної категорії встановити, крім іншого, джерело набуття спірного майна, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали наведені вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача при розгляду справи по суті не заперечував щодо можливості задоволення позову, зауважив на необхідності в подальшому за спільною участю сторін оглянути приміщення на з`ясування даних про наявне у приміщеннях майно. Судом встановлено наступні обставини. Шлюбі між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено 17.07.2004 року. В період перебування у шлюбі відповідачем [PERSON] укладено договори купівлі-продажу квартири: від 15.01.2020 року, згідно з яким [PERSON] як покупець прийняла від продавців квартиру [ADDRESS] , та від 28.07.2020 року, за умовами якого покупцю [PERSON] передано квартиру [ADDRESS] . Зі змісту витягу з Державного рєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності слідує, що 22.12.2021 року проведено державну реєстрацію права власності відносно об`єкта нерухомого майна медичного центру, загальною площею 159 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Державна реєстрація вчинена на підставі вищевказаний договорів купівлі-продажу, а також витягу з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ. Власник [PERSON] . У відповідності\~до ст.\~60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба \~тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Велика Палата Верховного суду у постанові від 21.11.2018 року по справі №\~372/504/17 вказала, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем не надано доказів на спростування презумпції спільності права власності на придбані під час шлюбу об`єкти нерухомо майна, які перетворено на єдиний комплекс за наслідком будівельних робіт, будь-які відомості щодо способу надходження такого майна, тобто джерел отримання грошових коштів як засобів на придбання або його перетворення, що вказували би на ознаки особистої приватної власності одного з подружжя, відсутні. Не є належно відтвореною також інформація про інше майно, яке на час вирішення спору може виокремлюватись за категорією непоєднаного (рухомого) та бути предметом спору. Суд зауважує, що позивачем не ініційоване питання про поділ майна в натурі, а тому зауваженння відповідача щодо недоцільності такого поділу слід залишити без уваги. Судом не встановлено обстивини використання спірного майна в професійній діяльності будь-кого з подружжя. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищенаведені висновки, суд задовольняє позов, визнає право власності по об`єкту житлової нерухомості медичний центр, загальною площею 159,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2545496118040, за позивачем та відповідачем.

Outcome: approved