Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що змоменту укладення шлюбу, тобто 16 січня 1988 року, до моменту смерті, [INFO] , [PERSON] проживала спільно з чоловіком за адресою: [ADDRESS] , вела з ним спільний побут, мала спільний сімейний бюджет. За час подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був військовим, після досягнення пенсійного віку, отримував відповідну пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія чоловіка складала 7931 грн. 14 коп. [PERSON] була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.12.2020 у розмірі 2814 грн. 23 коп. Заявниця до дня смерті чоловіка отримувала від нього постійну допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів існування. 29 серпня 2024 року [PERSON] отримала третю групу інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням, у зв`язку з чим втратила можливість працювати вчителем. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначенні пенсії в разі втрати годувальника, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що в наданих документах відсутня довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, що передбачено пп. 5 п. 3 Розділу 2 порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року № 10-1). Встановлення та перебування на утриманні померлого годувальника необхідно для отримання нею пенсії по втраті годувальника, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Ухвалою судді Демченко І.М. від 03.04.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку окремого провадження до розгляду у судовому засіданні. 16.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за заявою [PERSON] без участі представника управління, проти встановлення факту перебування заявниці на утриманні чоловіка заперечень не мають. У судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд, заслухавши заявницю та її представника, з`ясувавши позицію заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 10 березня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.2007 (а.с.13 зв.). [INFO] [PERSON] помер, що встановлено на підставі копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2022 (а.с.14зв.). Відповідно до відомостей, які містяться в пенсійній справі на ім`я [PERSON] , розмір його пенсії станом на 01.03.2022 складає 7931,14 грн. (а.с.16зв.). За інформацією Слобожанського об`єднаного управління ПФУ м.Харкова розмір пенсії [PERSON] складає 2814,23 грн. (а.с.17). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Статтею 31 вищевказаного закону визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Положеннями цього закону непрацездатними членами сім`ї вважається, зокрема, дружина (чоловік), якщо вона досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особою з інвалідністю. Довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 318428 підтверджено, що [PERSON] з 27.08.2024 внаслідок загального захворювання з 27.08.2024 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.09.2025 (а.с.12). [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії в зв`язку із втратою годувальника. Рішенням управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.10.2024 заявниці відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку із втратою годувальника, оскільки не надано документу, що засвідчує факт перебування на утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16.01.1988 по 08.12.1998 та з 10.03.2007 по день його смерті, вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Статтею 21 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою сім`ї [PERSON] , підтвердила, що заявниця разом зі своїм чоловіком проживали у квартирі [ADDRESS] , виховували сина [PERSON] . З моменту одруження [PERSON] , фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки він був військовослужбовцем та завжди отримував гідну заробітну плату, а потім пенсію. Свідок [PERSON] пояснив, що сім`ю утримував батько, оскільки у матері була маленька заробітна плата, а потім і пенсія. Відповідно до п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Із метою підтвердження факту перебування на утриманні [PERSON] , з яким заявниця перебувала у шлюбі, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона перебувала на його утриманні, оскільки отримувала від нього допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки розмір її пенсії становить менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Відповідно до правового висновку Верхового Суду у справі № 592/17552/18 від 13.01.2021, який враховується судом при розгляді цієї справи, у даних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Судовим розглядом безспірно встановлено, що допомога, яка надавалася [PERSON] померлим [PERSON] , була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, оскільки розмір її пенсії є наближеним до мінімального та є значно меншим пенсії, яку отримував [PERSON] . Крім того, під час судового розгляду повністю знайшов підтвердження факт перебування на утриманні свого чоловіка заявниці, що підтверджено як поясненнями свідків, у достовірності яких у суду не виникає сумнівів та за відсутності об`єктивних обставин щодо їх особистої заінтересованості у справі, так і письмовими доказами щодо тривалості сімейних відносин, спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування заявниці на утриманні померлого.

Outcome: approved