Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що він є потерпілим в кримінальному провадженні №12021205520000366 від 16.03.2021 року за ч.1 ст.122 КК України. Постановою слідчого Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області Сердюк А.М. від 29 січня 2022 року було закрито кримінальне провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року. В цій постанові слідчий вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, а тому на думку слідчого дане кримінальне провадження необхідно закрити. Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 лютого 2022 року у справі №592/1389/22 було задоволено його скаргу на вищезазначену постанову слідчого та скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сердюк А.М. від 29 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року. В цій ухвалі слідчого судді від 09 лютого 2022 року зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що під час досудового розслідування не в повній мірі були перевірені доводи заявника вказані ним у скарзі, а також те, що всупереч ч.2 ст.93 КПК України слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Також цією ухвалою було направлено матеріали кримінального провадження №12021205520000366 до Сумського РУП ГУНП в Сумській області для проведення досудового розслідування. Частиною другою статті 9 КПК України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Оскільки відповідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, то потерпілий має право на забезпечення слідчим швидкого, повного та неупередженого розслідування. Таким чином, вищезазначеною постановою слідчий порушив його вищезазначені права, закріплені статтею 2 КПК України та статтею 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Для того, щоб захистити його права та інтереси в даному кримінальному провадженні, йому знадобилося витратити його сили та час на написання скарги на вищезазначену постанову та її подання до суду. Замість того, щоб захистити його вищезазначені права закріплені статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України та статтею 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий вищезазначеною постановою порушив його права. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В статті 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Просить стягнути з Державного бюджету на його користь 50000грн. компенсації моральної шкоди. В другий раз кримінальне провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року було закрито 06 березня 2022 року. Постановою заступника начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміховой Ю.А. від 06 березня 2022 року було закрито кримінальне провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року. В цій постанові заступник начальника слідчого відділення СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області Деміхова Ю.А. вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, а тому на думку заступника начальника слідчого відділення СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області Деміховой Ю.А. це кримінальне провадження необхідно закрити. 27 травня 2022 року він звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми зі скаргою на вищезазначену постанову від 06 березня 2022 року. За результатами розгляду його скарги ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 03 червня 2022 року у справі №592/3181/22 було скасовано постанову заступника начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміховой Ю.А. від 06 березня 2022 року про закриття кримінального провадження №12021205520000366 від 16 березня 2021 року та було повернуто матеріали кримінального провадження №12021205520000366 для проведення додаткової перевірки. В цій ухвалі слідчого судді від 03 червня 2022 року слідчий суддя мотивує дану ухвалу тим, що дізнавач у порушення вимог ст.93 КПК України не здійснив належне збирання доказів шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України. Також відповідно до цієї ухвали слідчого судді від 03 червня 2022 року однією з підстав скасування вищезазначеної постанови від 06 березня 2022 року є те, що після скасування слідчим суддею 09.02.2022 року попередньої постанови про закриття кримінального провадження №12021205520000366 від 29.01.2022 року, в період часу з 09.02.2022 року до 06.03.2022 року дізнавач не проводив жодних слідчих дій. В цій ухвалі слідчого судді від 03 червня 2022 року слідчий суддя мотивує дану ухвалу також тим, що незрозуміло в діянні якої особи дізнавачем була встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Також відповідно до ухвали слідчого судді від 03 червня 2022 року підставами скасування вищезазначеної постанови від 06 березня 2022 року є те, що для прийняття обґрунтованого рішення по матеріалам кримінального провадження необхідно провести додаткову перевірку шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, розширити коло свідків, виконати вимоги ухвали слідчого судді 09.02.2022 (справа №592/1389/22, провадження №1-кс/592/613/22), зробити аналіз зібраних в ході слідства доказів. Таким чином, вищезазначена ухвала слідчого судді від 03 червня 2022 року є доказом того, що вищезазначена постанова від 06 березня 2022 року є незаконною та необґрунтованою, та доказом того, що Сумським РУП ГУНП в Сумській області не було виконано вищезазначену ухвалу слідчого судді від 09 лютого 2022 року. Оскільки з 09 лютого 2022 року до 06 березня 2022 року включно не було проведено жодної слідчої дії, не збиралися, не перевірялися та не оцінювалися докази, то це означає, що Сумське РУП ГУНП в Сумській області не виконало вищезазначену ухвалу слідчого судді від 09 лютого 2022 року. Таким чином, заступник начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміхова Ю.А. вищезазначеною постановою від 06 березня 2022 року проігнорувала не тільки те, що в даному кримінальному провадженні всупереч ч.2 ст.93 КПК України слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, але й вищезазначену ухвалу слідчого судді від 09 лютого 2022 року. Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Оскільки постанова від 06 березня 2022 року була скасована ухвалою слідчого судді від 03 червня 2022 року, то це означає, що заступник начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміхова Ю.А. не забезпечила швидкого, повного та неупередженого розслідування, як цього вимагає стаття 2 КПК України, не провела ефективного офіційного розслідування, стверджуваного жорстокого поводження, здійсненого приватною особою, як цього вимагає стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та всупереч статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поклалася на поспішні та необґрунтовані висновки для припинення свого розслідування. Сумське районне управління поліції ГУНП в Сумській області умисно та систематично вчиняло бездіяльність, яка полягає у не проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні у період з 29.09.2021 до 06.03.2022 року включно та яка полягає у незабезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування з 29.09.2021 до 06.03.2022. В кримінальному провадженні №12021205520000366 жодній особі не було повідомлено про підозру. В статті 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Постановою від 06 березня 2022 року заступник начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області [PERSON] завдала йому душевних страждань. Позивач просить суд стягнути на його користь з Державного бюджету України 100000,00грн. компенсації моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Грищенко В.Л. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Від ГУНН в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167,1174 ЦК України. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому сам факт винесення слідчим суддею чи прокурором процесуального рішення, яким за результатами розгляду скарги позивача зобов`язано відповідача (слідчого) вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути, доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Аналізуючи зазначені обставини, ГУНП в Сумській області вважає, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому моральної шкоди, яку він оцінив у грошовому еквіваленті, в сумі загалом 150000грн. саме з вини відповідачів. В даному випадку варто зазначити, що посилання на бездіяльність органу досудового розслідування, є необґрунтованими, оскільки позивач, у встановленому порядку реалізував своє процесуальне право на оскарження процесуальних рішень, що не свідчить про протиправність дій органу досудового розслідування і завдання цим шкоди позивачу. Окрім того, скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм ЦК України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій (бездіяльності) та неправомірних постанов у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України Тютюнник Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Від Державної казначейської служби надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно встановити наступні обставини: протиправність діяння (дії чи бездіяльності) суб`єкта; наявність шкоди; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. При цьому належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта, є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, відповідне рішення установи вищого рівня, тощо. Проте доказів неправомірності дій працівників поліції позивачем не надано. Ухвали слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження не містять приписів неправомірності дій працівників правоохоронних органів. Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди та не наведено відповідних розрахунків. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Державна казначейська служба України як самостійний суб`єкт правовідносин, ні її працівники не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права та інтереси. Просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 11.03.2025 року об`єднано в одне провадження справу №592/1344/25 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Державної казначейської служби України про стягнення 50000грн. в відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю, рішенням органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021205520000366 від 16.03.2021 року та справу №592/3642/25 за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Державної казначейської служби України про стягнення 100000грн. в відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю, рішенням органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021205520000366 від 16.03.2021 року Ухвалою суду від 21.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що в провадженні Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. [PERSON] визнаний потерпілому у цьому кримінальному провадженні. Постановою від 29.01.2022 року слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сердюк А.М. було закрито кримінальне провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.4-5). Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.02.2022 року постанова слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області Сердюк А.М. про закриття кримінального провадження №12021205520000366 від 29.01.2022 року скасована (а.с.6). В ухвалі слідчого судді від 09.02.2022 року констатовано, що слідчим не в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Постановою від 06.03.2022 року заступника начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміхової Ю.А. було закрито кримінальне провадження №12021205520000366 від 16.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. За скаргою [PERSON] ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 03.06.2022 року постанова від 06.03.2022 року заступника начальника слідчого відділення СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Деміхової Ю.А. про закриття кримінального провадження №12021205520000366 від 29.01.2022 року скасована, матеріали кримінального провадження повернуті для проведення додаткової перевірки (а.с.30). Слідчим суддею встановлено, що після скасування попередньої постанови від 29.01.2022 про закриття кримінального провадження №12021205520000366 в період часу з 09.02.2022 по 06.03.2022 дізнавач не проводив жодних слідчих дій, тому необхідно провести додаткову перевірку шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, розширити коло свідків, здійснити аналіз зібраних в ході слідства доказів. гідно зі\~статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтею 1174 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, в постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 454/2855/22. Згідно з частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог\~статті 1174 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей\~1167,\~1174 ЦК України. У\~статті 2 КПК України\~наголошено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно з п.5\~ст.3 КПК України, досудове розслідування\~це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Пункт 14\~ст.3 КПК України\~передбачає, що притягнення до кримінальної відповідальності\~це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. За змістом частини першої\~статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора. За правилом частини другої\~статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Позивач [PERSON] у встановленому порядку реалізував своє право на оскарження процесуальних рішень слідчого. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому, не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 березня 2021 року в справі № 227/3052/19, від 19 грудня 2022 року у справі № 466/5021/18, від 27 березня 2023 року у справі № 757/221/21-ц, від 20 червня 2023 року у справі № 757/33618/18-ц. Скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм ЦК України, оскільки чинним законодавством, а саме, нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій (бездіяльності) та неправомірних постанов у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвали слідчих суддів про скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди, та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок Держави.

Outcome: dismissed