Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 3981996 від 25.07.2021 року у розмірі 44 750,00 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді від 13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, проте від представника відповідача надійшла заява, в якій просить позов задовольнити частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками, в частині стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 1000 грн. просить відмовити. Також просить зменшити витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.07.2021 [PERSON] на сайті miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит № 3981996 у якій зазначено суму кредиту 10000,00 грн., строк кредитування 30 днів, комісію за надання кредиту 1000 грн., проценти за користуванням кредитом: 3750,00 грн., нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Вказана анкета-заява була погоджена кредитодавцем (а.с. 10 зворот). На підставі вказаної анкети-заяви 25.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений електронний договір про споживчий кредит № 3981996 (індивідуальна частина), предметом якого є сума (загальний розмір) кредиту 10000 грн., кредит надається на строк 30 днів, термін повернення - 24.08.2021, комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом 5,00 відсотків, (а.с. 26-30). Позичальник до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування». Як вбачається з додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 3981996 від 25.07.2021, яким є графік платежів за договором про споживчий кредит, сторони домовилися, що дата повернення кредиту 24.08.2021, розмір кредиту 10000 грн, проценти за користування кредитом 3750,00 грн., комісія за надання кредиту 1000 грн. (а.с. 30 зворот). У паспорті споживчого кредиту № 3981996 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредит, сума кредиту: 10000.00 грн, строк кредитування: 30 днів, мета отримання: задоволення потреб позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, процентна ставка: 1,25 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3. договору. Стандартна ставка: 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування, зазначеного у п. 1.3 договору. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 10000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування згідно п.1.3 договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 14750,00 грн. Реальна річна процентна ставка:11,215,00 відсотків річних (а.с. 31). З платіжного доручення № 52104930 від 25.07.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» 25.07.2021 здійснено платіж [PERSON] на картковий рахунок в сумі 10 000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору № 3981996 (а.с. 33). Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн. Всупереч умовам кредитного договору № 3981996 від 25.07.2021, відповідач свої кредитні зобов`язання у повному обсязі не виконав, повну суму кредиту, нараховані відсотки та комісію у встановлений договором строк не повернув. 11 листопада 2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу № 12Т (а.с. 15-19). З розрахунку заборгованості здійсненим первісним кредитором ТОВ «Міолан» вбачається, що сума боргу по тілу кредиту 10000,00 грн, борг по відсотках 33750,00 грн., борг по пені 1000,00 грн., загальна сума боргу 44\~750,00 грн. (а.с. 13) Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі № 496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, відповідачу встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн., який за законом повинен надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 листопада 2024 року та додаткову угоду до нього, копію детального опису робіт (наданих послуг), копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт, надання послуг, відповідно до яких загальна вартість наданих послуг становить 6000 грн. Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Беручи до уваги складність справи та обсяг наданих послуг, критерій реальності адвокатських витрат, розумність розміру витрат, суд доходить висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є завищеними, у зв`язку з чим, вважає за необхідне зменшити їх розмір до 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Outcome: partial