Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] звернувся 22 липня 2024 року до суду, уточнивши позовні вимоги зазначив, що є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . У видачі свідоцтва про право на спадщину Позивачу відмовлено, оскільки на частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлому, накладено арешт постановою державного виконавця від 17.11.2009 року. Позивач звернувся до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту із належної померлому [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] . 23 травня 2023 року отримано відповідь, якою відмовлено у знятті арешту з майна, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено за строком зберігання, причому встановити на виконання якого виконавчого документа було відкрито виконавче провадження теж неможливо. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року у справі № 210/3435/23 позов у частині зняття арешту з майна задоволено, знято арешт з майна 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . [INFO] . РНОКПП [NUMBER] . Рішення суду набрало законної сили 05.03.2024 року. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення суду від 02 лютого 2024 року. Після отримання копії рішення Позивач звернувся до приватного нотаріуса. У видачі свідоцтва було відмовлено з тієї підстави, що арешт на належне померлому [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не знято. Після повторного звернення до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) представником було отримано відповідь, із якої вбачається, що відділ виконавчої служби відмовився виконати судове рішення, мотивуючи свої дії наявністю інших закінчених виконавчих проваджень, про які ним не було повідомлено раніше, при першому зверненні у 2023 році. Листом № 28.11-34/182846 від 25 червня 2024 року Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено про наявність постанов АА № 943610 від 11.09.2006 року ( реєстраційний номер обтяження 3715304) та АА № 072617 від 10.01.2008 року (реєстраційний номер обтяження 6373374), якими Дзержинським відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на майно боржника [PERSON] на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2004 року у справі № 2-240. Повідомлено, що матеріали виконавчих проваджень знищені. Окрім того, повідомлено про наявність записів щодо боржника, померлого [PERSON] , у Єдиному реєстрі боржників по виконавчим провадженням № 66929370 та № 71445886, одне з яких, а саме, виконавче провадження № 71445886 було відкрито після смерті боржника, що підтверджується витягами з Автоматизованої системи виконавчого провадження. Аргументи учасників справи Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надано. Представник третьої особи двічі просив суд відкласти розгляд справи, в призначене судове засідання 23 квітня 2024 року не з"явився, клопотань до суду не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, неподання відзиву, у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Статтею 30 ЦПК України\~передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Вимоги щодо підсудності дотримані. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] , який народився [INFO] у місті Кривий Ріг, батьками останнього записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.10). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Устинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 04.02.2022 року (а.с.23). Батькові позивача за життя належала 1/2 частка квартири [ADDRESS] , що встановлено з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.54). Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все майно [PERSON] постановою ВДВС Дзержинського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2005 року серія АА №072617 накладено арешт (а.с.54 зворот). Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, а саме із належної померлому [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року у справі № 210/3435/23 позов у частині зняття арешту з майна задоволено, знято арешт з майна 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Рішення суду набрало законної сили 05.03.2024 року. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення суду від 02 лютого 2024 року (а.с.58-61).. Однак, звернувшись повторно до виконавчої служби з метою зняття арешту, листом № 28.11-34/182846 від 25 червня 2024 року Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено про наявність постанов АА № 943610 від 11.09.2006 року ( реєстраційний номер обтяження 3715304) та АА № 072617 від 10.01.2008 року (реєстраційний номер обтяження 6373374), якими Дзержинським відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на майно боржника [PERSON] на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2004 року у справі № 2-240. Повідомлено, що матеріали виконавчих проваджень знищені (а.с.57). Відповідно до рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 лютого 2004 року з батька позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] борг в сумі 11860,00 грн. Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 11.03.2004 року (а.с.63-64). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41\~Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а відповідно до частини 4 цієї ж статті ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Статтями 316-320,321,328\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У справі, що розглядається, встановлено, що [PERSON] не був залучений стороною виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду №2-240 від 11 лютого 2004 року і питання процесуального правонаступництва [PERSON] після смерті [PERSON] , який був боржником у вказаному виконавчому провадженні, не вирішувалось у судовому порядку. При зверненні до суду з цим позовом [PERSON] посилається на порушення своїх прав, оскільки не має можливості здійснити право володіння, користування та розпорядження майном через накладений на нього арешт, посилаючись на статті 317, 321, 391 ЦК України та статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження», просить скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні на нерухоме майно, що належало спадкодавцю. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач як спадкоємець після смерті батька не був залучений стороною виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно, заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні не подавав, отже [PERSON] не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку статті 447 ЦПК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення «2-240 від 11.02.2004 року. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту його порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22; від 03 травня 2023 року у справі № 463/3251/22. Підставами обтяження спірного майна у цій справі є постанова ВДВС АА №943610 та АА №072617 і в даному виконавчому провадженні позивач не є боржником. Згідно наданої інформації від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження було знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (а.с.57). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилась його 1/2 частка квартири за адресою [ADDRESS] , яка належить йому на праві спільної сумісної власності відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2009 року. Так,\~після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~яка складається\~з 1/2\~частини квартири\~ [ADDRESS] .\~ Позивач\~звернувся до\~нотаріуса із\~заявою про\~видачу йому\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~яка складається\~з 1/2\~частки квартири\~ [ADDRESS] ,\~що належала\~померлому на\~підставі рішення\~Дзержинського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~від 26\~січня 2009\~року у\~справі №\~2-100/09. Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] в зв`язку з тим, що на невизначене майно, було накладено арешт: реєстраційний номер обтяження: 3715304 від 11.09.2006 та №6373374 від 10.01.2008 року, реєстратор: Перша криворізька державна нотаріальна контора. Підстава постанова АА № 943610 від 11.09.2006 року та постанова АА № 072617 від 10.01.2008 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби. Хоча спірний арешт був накладений на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах повноважень відповідної ДВС, наразі позивачем доведено факт належності йому права на спірне майно, а підстави для застосування вказаного обтяження наразі відпали, оскільки виконавчий документ, який слугував підставою для накладення арешту, фактично виконано, стягувач отримав повне виконання рішення суду. Знищення матеріалів виконавчого провадження за сплином терміну зберігання не може обмежувати права спадкоємців померлого боржника, а так само й сам спадкоємець (позивач) позбавлений права на оскарження дій виконавця в порядку ст. 7 ЦПК України, оскільки не є стороною виконавчого провадження. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та зняття арешту з квартири [ADDRESS] , та виключення його з опису, тому що накладення арешту порушує права позивача на вільне володіння майном.

Outcome: approved