Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.03.2025 року позивач ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал», через свого представника, звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначено, що 07.04.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 6542613 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі (загальний розмір) 10100 грн., строком на 351 днів, зі сплатою процентів кожні 27 днів (далі Договір). ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання перед ТзОВ «Авентус Україна» щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав у належний спосіб. 27.11.2023 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 27.11/23-Ф, за умовами якого ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги за Договором. Станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача по Договору не сплачена і складає 51252,95 грн. з яких: 10100 грн. тіло кредиту, 17436,13 грн. нараховані проценти первісним кредитором, 23716,82 грн. нараховані проценти нинішнім кредитором. На даний час [PERSON] продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором у загальному розмірі 51252,95 грн., а також судові витрати по справі з яких: 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, у вищевказаному позові розгляд справи просив проводити у своїй відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 10). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, 07.04.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 6542613 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі (загальний розмір) 10100 грн., строком на 351 днів, зі сплатою процентів кожні 27 днів. Дата повернення кредиту 23.03.2024 року згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором про надання споживчого кредиту № 6542613 від 07.04.2023 року виконало та надало йому кредит в сумі 10100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Разом з тим, станом на 26.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором за Договором про надання споживчого кредиту № 6542613 від 07.04.2023 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав у повному обсязі. 27.11.2023 між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 27.11/23-Ф, за умовами якого ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги за Договором. \~ \~ \~ \~Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 6542613 від 07.04.2023 року, на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача складає 51252,95 грн. з яких: 10100 грн. тіло кредиту, 17436,13 грн. нараховані проценти ТзОВ «Авентус Україна» за період з 07.04.2023 року по 26.11.2023 року, 23716,82 грн. нараховані проценти ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за період з 27.11.2023 року по 23.03.2024 року. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення Договору про\~надання споживчого\~кредиту №\~6542613\~від 07.04.2023\~року на відповідних умовах. У свою чергу, спірним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, такий відповідачем не оспорювався, в судовому порядку окремі його положення недійсними не визнавалися. Крім того, у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на його (розрахунку) спростування [PERSON] в ході розгляду справи заявлено не було. \~ \~ \~ \~За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6542613 від 07.04.2023 року у загальному розмірі 51252,95 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.02.2025 року. З огляду на дані докази розмір витрат на правничу допомогу в даному провадженні склав 10000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача в цілому завищені години, які об`єктивно необхідні для надання консультації та обговорення умов співпраці із клієнтом. У свою чергу, такі послуги як складення відповіді на відзив чи будь-які інші клопотання у даному судовому провадженні представником позивача не подавалися, як і не здійснювалася участь в судових засіданнях. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial