Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , Міністерства оборони України про визнання та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її співмешканець [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] і був там же зареєстрований. Із [PERSON] вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та користувалися житловим будинком у [ADDRESS] , який на праві власності належить для [PERSON] , рідної тітки [PERSON] . За її згоди вони 06 травня 2013 року вселилися в даний житловий будинок і стали вести спільне господарство та побут. З час проживання у будинку вони провели ремонтні роботи, які полягали у заміні дерев`яних вікон на пластикові, замінили міжкімнатні та вхідні двері, фарбували підлогу, двері, підняли фундамент у будинку та закріпили його, штукатурили веранду. Вказані роботи проводили у 2018-2019 роках власноруч та найманими працівниками. Також разом із ними в будинку проживав також менший син позивачки [PERSON] , якому на той час виповнилося 16 років, і проживав він до серпня 2021 року, коли одружився. Спільно із чоловіком вони у господарстві тримали корову, коня, свиней, птицю. Чоловік працював у дежлісгоспі, а вона безпосередньо вела домашнє господарство, обробляла городи, вони разом з чоловіком продавали вирощену у господарстві городину та молочну продукцію, придбавали одяг, побутові речі, різноманітну побутову техніку та електроінструмент (мікрохвильову піч, мультиварку, сушарку, газонокосарку, зварювальний інвертор). Позивачка має два паї, за оренду яких отримувала зерно для годівля худоби. Їх сім`я за місцем проживання у [ADDRESS] , користувалася пільгою зі сплати за електроенергію, оскільки син [PERSON] під час проходження військової служби був учасником АТО. Спільно із чоловіком вони вирішували питання по приготуванню до весілля сина у 2021 році. [PERSON] був для [PERSON] за батька, і це підтверджується весільними фото. Також у 2021 році в будинок за місцем проживання вони провели інтернет від ТОВ «Вінет», що підтверджується квитанцією про оплату. Після загибелі [PERSON] позивачка провела всі поховальні обряди та поминальні обіди. Вона отримала від державного підприємства «Ізяславське лісове господарство» допомогу на поховання в сумі 20 000 грн. У червні 2022 року до неї приїздив кореспондент газети «Природа і суспільство» і невдовзі у перідичній пресі з`явився нарис про їхню сім`ю та останній подвиг її чоловіка. В липні 2022 року позивачка звернулася із заявою до [INFO] про виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого чоловіка, однак 20 липня 2022 року їй надана письмова відповідь щодо звернення, з якої вбачається, що вона не має права на отримання одноразової грошової допомоги оскільки не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [PERSON] наголошує, що вона із [PERSON] фактично перебувала у шлюбних відносинах із 06 травня 2013 року по 13.03.2022 року, спільно проживали у [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали спільне господарство, за час спільного проживання набули спільне майно, а тому просить визнати та встановити факт проживання із [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 06 травня 2013 року по [INFO] , в [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 15 березня 2023 року провадження у справі зупинено на час перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. 08 квітня 2024 року провадження у справі відновлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник - адвокат Дацишина М.В. заявлений позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Романова Н.І. заперечила проти заявленого позову. Вважає безпідставним заявлений позов до свого довірителя [PERSON] , оскільки він не є претендентом на отримання одноразової допомоги від держави, а тому неналежним відповідачем у справі. Крім того, наведені позивачкою докази не свідчать про проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки, а тому заявлений позов не підлягає до задоволення. Представник Міністерства оборони України Москаленко А.О. зазначив, що позов до Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, оскільки його метою є отримання одноразової грошової допомоги від держави, разом із тим позивачка [PERSON] не є суб`єктом на отримання такої допомоги. Крім того, просить врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 що містяться у п. 106 постанови від 18.01.2024 року (між позивачем та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання грошової допомоги оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої допомоги). Допомогу від держави на поховання отримав брат померлого, доставку тіла до місця поховання також проводив він. Довідка старости села про проживання однією сім`єю не є підставою для виплати допомоги від держави. Заслухавши позивачку, її представника, представників відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу. В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження. Суд констатує, що у квітні 2022 року [PERSON] в порядку окремого провадження зверталася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із аналогічною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] , де Міністерство оборони України та [PERSON] виступали в якості заінтересованих осіб (справа № 675/570/22). Ухвалою суду від 22 липня 2025 року заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі ст. 293 ЦПК України, оскільки заінтересовані особи заперечили проти її задоволення, мотивуючи тим, що у даному випадку наявний спір про право. Цією ж ухвалою для [PERSON] роз`яснено її право подати позов на загальних підставах, що нею було і зроблено подачею даної позовної заяви. Позивачка вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка наводить свої аргументи про те, що вона спільно проживала з загиблим в одному житловому будинку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила суду, що вона проживає по сусідству через дорогу від господарства [PERSON] , і ствердила, що [PERSON] дійсно з 2013 року проживала із [PERSON] в його господарстві. [PERSON] займалася домашнім господарством, а [PERSON] працював у лісгоспі. Вони у господарстві разом утримували різноманітну птицю, корову свиней, також у них була пара коней. Вони жили дружно, разом робили ремонт у житловому будинку, купували різноманітні речі. Для всіх оточуючих вони були повноцінною сім`єю. Також із ними жив син [PERSON] , поки не одружився. Допитана судом свідок [PERSON] посвідчила, що вона знає [PERSON] з шкільних років, для неї достовірно відомо, що позивачка із травня 2013 року стала проживати спільно із [PERSON] . Вони дружили сім`ями, тому часто збиралися на свята вдома або на природі. [PERSON] вела домашнє господарство, у них із [PERSON] був спільний бюджет, оскільки вони разом робили покупки, продавали молочну продукцію. З ними також жив син [PERSON] . Після загибелі [PERSON] як і належить дружині провела похоронні та поминальні обряди. [PERSON] посвідчив, що він разом [PERSON] працював у лісгоспі. [PERSON] був задоволений сімейним життям із [PERSON] , завжди тепло про неї відзивався. Дружина завжди збирала для нього обіди на роботу, а вдома займалася домашнім господарством. Для свідка також відомо, що вони зробили весілля для сина [PERSON] . Аналогічні свідчення надали суду також і свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона є свахою [PERSON] і безпосередньо знає, що [PERSON] разом із [PERSON] спільно проживали і разом робили весілля для сина [PERSON] . На весіллі [PERSON] був весільним батьком, і [PERSON] завжди називав [PERSON] сином. [PERSON] суду посвідчив, що він проживає по сусідству є є троюрідним дядьком [PERSON] . Свого часу вони разом працювали у школі кочегарами та у лісгоспі. В повній мірі свідок підтвердив свідчення про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом із 2013 року, вели спільне господарство, тримали худобу, жили як повноцінна сім`я. Вони часто зустрічалися сім`ями, ходили одні до других в гості. Разом із [PERSON] допомагали один другому по господарству, орали городи, косили, перевозили дрова, допомагали в ремонтах будинку. [PERSON] та [PERSON] спільно також виховували сина [PERSON] , зробили для нього весілля. [PERSON] , тітка [PERSON] , є троюрідною сестрою для свідка і його кумою, вона приїздила до [PERSON] і [PERSON] на свята і коли кололи кабана, і ті загружали її продуктами. Після похорон [PERSON] покинула житловий будинок на вимогу [PERSON] . [PERSON] - тітка загиблого, суду посвідчила, що [PERSON] проживав у її спадковому будинку один, а позивачка проживала неподалік. Коли свідок приїздила в гості до [PERSON] на проводи, то вона нікого іншого за місцем проживання не бачила. Після смерті [PERSON] готувала поминальний обід як сусіда. За приготування обіду для неї свідок повернула для [PERSON] 30 тис. грн. Дійсно свідок була на весіллі у сина [PERSON] , разом із тим вона не може підтвердити, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Староста Лютарського старостиського округу Ізяславської міської ради посвідчила, що [PERSON] дійсно спільно проживали тривалий час із [PERSON] . Для позивачки вона видавала довідки про реєстрацію, спільне проживання про здійснення похорон за її зверненням, підстав не видати довідки у неї не було. Свідок надала для огляджу журнал реєстрації видачі довідок у старостинському окрузі, де відображені дати видачі. Позивачка [PERSON] надала цілий ряд письмових доказів щодо придбання товарів, зокрема, для проведення ремонтних робіт: товарні чеки від 23.08.2018 р. (металопластикові міжкімнатні двері), від 28.03.2019 р. (металопластикові двері вхідні), від 13.05.2019 р. (металопластикові вікна 3 шт.). Також позивачкою надані гарантійні талони на придбані у торгівельних закладах мультивіарку, мікрохвильову піч, зварювальний інвертор, електроплиту, зернодробарку. Надані позивачкою фотосвітлини свідчать проте, що [PERSON] разом із [PERSON] та друзями сім`ями проводили вільний час на відпочинку в лісі (фото від 08.03.2017 року), а також святкували родинні свята. У 2021 року син позивачки [PERSON] одружувався і численні фото із весілля свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] були весільними батьками, і, дивлячись на фото із весілля, у сторонньої людини не виникне ні найменшого сумніву в тому, що [PERSON] є батьком нареченого. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Старичі Ярорівського району Львівської області. Із наказу командира військової частини [NUMBER] від 28.03.2022 року вбачається, що солдат [PERSON] , який загинув [INFO] у результаті ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків у зв`язку зі смертю виключений зі списків особового складу частини з 13 березня 2022 року. Виплатити брату померлого [PERSON] допомогу на поховання в розмірі 11965 грн. Виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 333 % від посадового окладу та надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу з військовим званням та надбавки за вислугу років за березень 2022 року. Виплатити додаткову винагороду згідно Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 у сумі 93538 грн. 39 коп. Згідно довідки старости Лютарського старостинського округу І.Романюк № 262 від 23.03.2022 року [PERSON] провела поховання співмешканця [PERSON] , який помер [INFO] . Із довідки [PERSON] від 03.08.2022 року за № 446 вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживала на день смерті з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] , проживали разом та вели спільне господарство. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що надані суду докази аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що заявниця [PERSON] та загиблий [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджується, встановленням даних про те, що такі особи проживали разом у житловому будинку; придбанням товарів та отриманням послуг, які, враховуючи властивості речей та отриманих послуг, здійснювались заявником та загиблим не для власних, індивідуальних потреб, а для спільного користування; підтримуванням одне одного фінансово, пов`язаністю спільним побутом. Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю. Свідчення [PERSON] не узгоджуються із іншими доказами, що були досліджені судом під час розгляду справи, а тому суд ставиться до них критично. Ні позивачка, ні [PERSON] після розірвання шлюбу не перебували в інших шлюбах. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже позовну заяву слід задовольнити. Разом із тим ще однією позовною вимогою [PERSON] було визнання факту проживання однією сім`є чоловіка та жінки без шлюбу. Суд вважає, що вимога визнання факту задоволенню не підлягає, оскільки не грунтується на законі та є неналежним способом захисту. Суд також констатує, що встановлення факту проживання однією сім`є чоловіка та жінки без шлюбу може мати значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У даному випадку рішення суду не має зобов`язального характеру для Міністерства оборони України щодо проведення певних виплат, однак може мати значення для позивачки в частині захисту її цивільних прав та інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: partial