Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

26 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивачі просять визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01 березня 1998 року, зареєстрованого на "Південній товарній біржі" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 8313, зареєстрованого Снігурівським МБТІ за № 1а-198 від 11.03.1998р., цілого домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який укладений на "Південній товарній біржі" між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , на підставі довіреності виданої Третьою одеською державною нотаріальною конторою від 17.02.1998 року, за № 2-661, [PERSON] та позивачами [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги, позивачі, обґрунтовують тим, що 01 березня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 8313, а саме цілого домоволодіння, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав продацям по 1/3 часток [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Договір було укладено на "Південній товарній біржі". Жилий будинок продано за 13 304 (тринадцять тисяч триста чотири) гривень, грошові кошти у розмірі 13 304 (тринадцять тисяч триста чотири) гривень Продавці отримали від Покупців до підписання цього договору. Правочин сторонами повністю виконаний: відповідачами були звільнені всі приміщення, передані ключі, знято з реєстрації за вказаною адресою осіб. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивачі використовують будинок протягом 27-ти років для постійного проживання, зареєстровані за вказаною адресою, регулярно оплачують комунальні платежі та утримують будинок в належному санітарно- технічному стані. На час укладення договору, ні Покупці, ні Продавці не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівліпродажу будинку і надвірних господарських споруд, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2002 році. З метою забезпечення своїх прав на майно, змушені звернутись до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачі до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить долучити до матеріалів справи свідоцтва про смерть Відповідачок [PERSON] та [PERSON] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову, суд вирішив ухвалити рішення що відповідає ч.3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.03.1998 року на Південній товарній біржі укладено договір № 8313 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідачі продали, а позивачі купили житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) На підставі даного договору купівлі-продажу нерухомого майна №8313 від 01.03.1998 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в Снігурівському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 1а-198. (а.с.11) З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №8313 від 01.03.1998 року щодо будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність Позивачам вказане домоволодіння, останні сплатили за це його вартість та вселилася у житло. Після придбання будинку позиваі не підтримували зав`язків з відповідачами тому не мали можливості в подальшому їх розшукати для подальшої реєстрації договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років. (а.с.41) Згідно відоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років. (а.с.42) Згідно рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78178280 від 03 квітня 2025 року, заявнику- [PERSON] відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам закону. (а.с.47) Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно із принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 01.03.1998 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж нерухомого майна. Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Частиною 2 ст.47 ЦК Української РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, в самому Законі України «Про товарнубіржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №8313 від 01.03.1998 року, оформленого та зареєстрованого на Південній товарній біржі, дійсним. Відповідно до ч. 2. ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, на думку позивачів на сьогодні фактично втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди через відсутність відповідачів, та неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову. Пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved