Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

03 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позову вказував, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.03.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі обставини змінилися таким чином, що позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у вказаному розмірі, так як на даний час перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а також від даного шлюбу народилась дитина-син [PERSON] [INFO] , тому на його утриманні перебуває дружина та дитина, а єдиним джерелом доходу сім`ї являються виключно отримуванні ним кошти. Він є військовослужбовцем. На погіршення матеріального становища також впливає придбання за власні кошти необхідної бойової амуніції та медикаментів для власного захисту в зоні активних бойових дій. Пред`являючи позовну заяву про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку вказує, що 1/4 частини його доходу (після вирахування податку та військового збору) становитиме більше 10000,00 грн./міс., що в рази перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і значно перевищує мінімальну заробітну плату. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В поданому 21.04.2025 запереченні, відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Вказувала, що вона із самого народження сина [PERSON] виховує дитину самотужки, без підтримки батька. Від самого народження дитини, рідний батько позивач по справі, відмовився виконувати свої батьківські обов`язки щодо сина, що спонукало відповідачку по справі звернутися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом про стягнення з [PERSON] аліменти на дитину, оскільки добровільно він їй нічим не допомагав. Дитина стоїть на обліку в Амбулаторії «Наш лікар» у лікаря педіатра [PERSON] з діагнозом: часто хворіюча дитина. Ацетонурія. Рецидивуючий бронхіт. Вона в повному обсязі виконує свої батьківські обв`язки, відповідально ставиться до розвитку своєї дитини, у той же час, позивач [PERSON] , протягом 3,5 років участі у вихованні не здійснює. Позивач в судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутність (а.а. 32). Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача, адвокат Ковердяєва Л.В. підтримала позицію викладену у запереченні, вважала, що позов не підлягає задоволенню, так як наявність дружини та другої дитини від другого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини без доведення підстави погіршення матеріального стану. Також зазначила, що відповідач у зв`язку з тим, що дитина часто хворіє не може навіть тимчасово працевлаштуватися. Щодо придбання бойової амуніції, позивачем як військовослужбовцем, зазначала, що ним не надано відповідних доказів на підтвердження даних обставин. Зі слів відповідачки їй відомо, що розмір аліментів, які вона отримала за березень 2025 року становить близько 30000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.03.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно, починаючи з 25.01.2023 аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16). [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та має від даного шлюбу дитину [PERSON] [INFO] (а.с. 17,18). [PERSON] є військовослужбовцем та отримує дохід, в середньому за 2024 рік 58427,00 грн в місяць (а.с. 12,13). [PERSON] отримує дохід в середньому 5000,00 грн в місяць (соціальні виплати) (а.с.23). Дитина [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №5 «Сонечко» з грудня 2023 року (а.с.56). Відповідач з дитиною [PERSON] відвідує лікаря педіатра в амбулаторії «Наш лікар». Згідно довідки від 11.02.2025 [PERSON] спостерігається з діагнозом: часто хворіюча дитина. Ацетонурія. Рецидивуючий бронхіт (а.с.55) Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.03.2023 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються щомісячно, аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16). Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він має на утриманні дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказував, що пред`являючи позовну заяву про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, 1/4 частина його доходу (після вирахування податку та військового збору) становитиме більше 10000,00 грн/міс., що в рази перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і значно перевищує мінімальну заробітну плату. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20, провадження №61-7627св21 зробив висновок, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені судом факти свідчать, що після ухвалення рішення Миргородським міськрайонним судом Полтавської області від 22 березня 2023 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення дитиною повноліття, відбулася зміна сімейного стану, відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] та став батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яких він утримує. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача, що розмір аліментів повинен відповідати принципу справедливості для усіх дітей, однак оскільки дитина [PERSON] проживає та виховується тільки матір`ю, тому на переконання суду, розмір аліментів, визначених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.03.2023, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, а позов частковому задоволенню. На переконання суду, аліменти в такому розмірі забезпечать належні умови життя, які необхідні для гармонічного розвитку дитини. У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь держави стягнути судові витрати в розмірі 726 грн 72 коп.

Outcome: partial