Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Директор ТзОВ " БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ " звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою-анкетою у розмірі 52523,56 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір факторингу №24/03/23, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного договору, позивач ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема, й за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» №0395/980/1078633/19 від 14.01.2019 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем [PERSON] . Так, 14.01.2019 року відповідачем було підписано заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 0395/980/1078633/19, відповідно до якої визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, тарифами банку та договором. На дату підписання заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% на місяць. На дату підписання заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Шляхом підписання заяви-анкети клієнт підтвердив, що: 1) банк надав клієнту в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) клієнта перед укладанням договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах; 3) з договором, правилами, інформаційним листком, тарифами ознайомлений та згодний, а також зобов`язується їх неухильно виконувати. Таким чином, 14.01.2019 року відповідач звернувся до АТ «ОТП БАНК» із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши заяву-анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився із тим, що договір разом із правилами, тарифами, публічним договором є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Так, останній платіж відповідачем було внесено в 11.09.2021 року. У порушення умов такого договору про надання банківських послуг, відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості становить 52523,56 грн. (41000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 11523,56 грн. - заборгованість по відсотках). 20.11.2024 року позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором по карті. Дана вимога була не отримана відповідачем, а була повернута за закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахувань процентів, обумовлених договором. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим про час, день та місце розгляду справи належним чином; відомостей про поважність причин неявки до суду не надав. Відповідачем копію вказаної вище ухвали суду з копіює позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, документи повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268\~ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Як закріплено у ч.4 ст.10\~ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264\~ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частинами 2, 3 та 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що 14.01.2019\~року відповідачем\~ [PERSON] \~було підписано\~заяву-анкету\~про надання\~банківських послуг\~АТ «ОТП\~БАНК» за\~№0395/980/1078633/19.\~Цією заявою-анкетою\~визначено умови\~обслуговування кредитної\~лінії.\~Зокрема,\~за користування\~кредитом,\~банк нараховує\~проценти,\~які розраховуються\~банком на\~підставі процентної\~ставки,\~розмір якої\~визначається заявою-анкетою,\~тарифами банку\~та договором.\~На дату\~підписання заяви-анкети\~розмір процентної\~ставки становить\~5%\~на місяць.\~На дату\~підписання заяви-анкети\~розмір процентної\~ставки впродовж\~пільгового періоду\~становить 0,01\~%\~річних.\~Шляхом підписання\~заяви-анкети\~клієнт підтвердив,\~що:\~1)\~банк надав\~клієнту в\~письмовій формі\~та в\~повному обсязі\~інформацію передбачену\~законодавством,\~що захищає\~права споживачів;\~2)\~клієнта перед\~укладанням договору\~ознайомлено з\~інформацією,\~визначеною паспортом\~споживчого кредиту,\~необхідною для\~отримання кредиту\~із порівнянням\~різних пропозицій\~банку з\~метою прийняття\~обґрунтованого рішення\~щодо укладення\~договору та\~отримання кредиту\~на сприятливих\~для клієнта\~умовах;\~3)\~з договором,\~правилами,\~інформаційним листком,\~тарифами ознайомлений\~та згодний,\~а також\~зобов`язується їх\~неухильно виконувати. Розпискою відповідач [PERSON] підтвердив, що отримав картку емітовану на його ім`я «INSTANT CARD» № [NUMBER] термін дії якої 11/21 та ознайомився з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП БАНК». Також встановлено й те, що 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та позивачем ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір факторингу за №24/03/23, який був посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., й зареєстрований в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного договору, позивач ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема й за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» за №0395/980/1078633/19 від 14.01.2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості, складеним АТ «ОТП БАНК», станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 0395/980/1078633/19 становила 52523,56 грн. Водночас, з цього розрахунку заборгованості вбачається, що по відкритому рахунку відповідач активно користувався впродовж означеного періоду. Крім того, використання відповідачем кредитних коштів також підтверджується складеним АТ «ОТП БАНК» звітом-рахунком за період з 14.01.2019 року по 24.03.2023 року. Відтак, позивач ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», з урахування передачі права вимоги за укладеними договорами факторингу, виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві [PERSON] кошти за договором про надання банківських послуг на узгоджених між ними умовах, однак останній в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаним договором про надання банківських послуг, відповідачем не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування кредитором відповідних наслідків цього, у тому числі й за договорами про надання банківських послуг та за кредитними договорами, у тому числі й новими кредиторами, регулюються Конституцією України, Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі - ЦК України), Господарським кодексом\~України (надалі - ГК України), Законами України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства. Так, згідно з положеннями ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ч.1-2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Положеннями ч.1 ст.610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст.517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Оскільки, між сторонами (з урахуванням правонаступництва позивача ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на підставі договору факторингу, укладеного з АТ «ОТП БАНК») було досягнуто згоди з усіх істотних за заявою-анкетою про надання банківських послуг № 0395/980/1078633/19 від 14.01.2019 року, внаслідок чого було укладено правочин, цей правочин, в силу відсутності доказів на підтвердження його нікчемності чи визнання його недійсним у встановленому порядку, створюють презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим вказаний договір про надання банківських послуг є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та їх умов, натомість відповідач [PERSON] не виконав зобов`язань за вказаним договором про надання банківських послуг, допущену заборгованість за договором ним у встановленому порядку не погашено. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги, сформовані про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, підлягають задоволенню. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 52523,56 грн. При цьому судом також було враховано, що розмір спірної заборгованості за вказаним договором про надання банківських послуг відповідачем не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №35 від 27.01.2025 року.

Outcome: approved