Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

20.01.2025 року адвокат Лозицький О.В., від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника у виді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою - [ADDRESS] та усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності заявниці. В обгрунтування заявлених вимог представником заявниці [PERSON] - адвокатом Лозицьким О.В. зазначено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . У березні 2019 року [PERSON] надала згоду на проживання, в належній їй на праві приватної власності квартирі, дочці [PERSON] , разом із сім`єю. Відповідно з 11.03.2019 року у квартирі , крім [PERSON] , проживають її дочка [PERSON] з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] .. У цій жде квартирі зареєстровано місце проживання заявниці [PERSON] , ъъ ж дочки [PERSON] , онука [PERSON] . 05.08.2024 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва шлюб її дочки з [PERSON] розірвано. [PERSON] продовжує проживати у квартирі, яка є приватною власністю заявниці, створює для [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, оскільки вчиняє сварки і скандали, такими діями він робить неможливим та нестерпним проживання з ним в одній квартирі. 30.09.2024 року Голосіївським управлінням поліції ГУНП у м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за заявою [PERSON] .. Відповідно до змісту зазначеного протоколу [PERSON] 15.09.2024 року о 19 : 00 за адресою мешкання [PERSON] вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлював образливі слова в її бік, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю. 09.01.2025 року інспектором СПДН Солом`янського УП ГУНП у м. Києві було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] з підстав вчинення останнім домашнього насильства 09.01.2015 року о 11 : 24 психологічного характеру відносно [PERSON] , яким заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Стверджував, що [PERSON] є особою, котра зазнала домашнього насильства з боку [PERSON] , а наведені в заяві обставини свідчать про неодноразове вчинення домашнього насильства заінтересованою особою [PERSON] відносно заявниці [PERSON] .. Просив суд винести обмежувальний припис відносно [PERSON] та встановити заходи тимчасового обмеження прав кривдника такі, як: - заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності постраждалої особи, а саме - квартирою [ADDRESS] . За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Голосіївського районного суду м. Києва заяву [PERSON] 30.01.2025 року розподілено судді Плахотнюк К.Г. Провадження у справі було відкрито 05 лютого 2025 року з призначенням справи до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 07.02.2025 року заявниця [PERSON] підтримала заявлені її представником - адвокатом Лозицьким О.В. вимоги про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] із застосуванням обмеження, а саме з забороною [PERSON] перебувати в належній їй на праві приватної власності квартирі за адресою [ADDRESS] , а також просила усунути їй перешкод у користуванні майном, що є об`єктом її особистої приватної власності, а саме - квартирою [ADDRESS] . Заявниця також вказала, що [PERSON] після розлучення з її дочкою продовжує проживати в квартирі, що є її власністю. Своєю поведінкою [PERSON] створює їй перешкоди у проживанні в своїй квартирі, вона не може бути спокійною коли він є дома, не може перебувати на кухні, не може відпочивати, оскільки на неї постійно чиниться психологічний тиск. [PERSON] постійно ображає її поганими словами, застосовує нецензурну лайку, постійно погрожує їй відібрати квартиру, погрожує фізично, говорить, що він уже підготував їй місце на кладовищі, включає зображення на відео де вона в труні, що дуже негативно впливає на її психологічний стан і вона не може проживати в своїй квартирі. Також вказала, що [PERSON] налаштовує свого сина та її онука проти неї, а також проти матері - її ж дочки, котра наразі постійно з ними не проживає. Заінтересована особа [PERSON] пояснив, що він після розірвання шлюбу з дочкою заявниці [PERSON] , продовжує проживати у квартирі, котра є власністю заявниці, однак придбавалася і за його участі. З цього приводу між ними є спір, однак він не відповідає на сварки та образи [PERSON] , незважаючи на те, що заявниця вороже щодо нього налаштована і викликає поліцію щоб створити умови для його виселення. Однак за адміністративним протоколом, складеним щодо нього про вчинення домашнього насильства, судом прийнято постанову про відсутність в його діях складу правопорушення. З приводу поведінки [PERSON] по відношенню до нього, він робив заяву до поліції про вчинення нею кримінального правопорушення, оскільки мав місце факт, коли він проснувся, а заявниця стояла над ним із ножем і тримала телефон із включеним ліхтариком. Він дійшов висновку, що [PERSON] бажає завдати шкоди його здоров`ю. Також вказав, що заявниця фактично проживає зі своїм чоловіком за іншою адресою, а у квартирі за адресою [ADDRESS] проживав тільки він з сином. [PERSON] приходила до квартири і провокувала конфлікти, фіксувала його на відео. На теперішній час він перебуває на службі, а тому не проживає дома, син проживає один, а заявниця відвідує його. [PERSON] заперечив насилля з його боку по відношенню до [PERSON] , стверджував, що саме [PERSON] чинить психологічне насильство щодо нього, оскільки між ними має місце спір щодо квартири [ADDRESS] тому, що квартира придбавалася за їх спільні кошти, а тільки за його згоди була оформлена на [PERSON] , наразі остання не бажає компенсувати йому його вклад у квартиру, а має намір вигнати його. Просив відмовити у задоволенні вимог [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 21.02.2025 року свідок [PERSON] показала суду, що її чоловік [PERSON] зі згоди її ж матері [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що є приватною власністю її матері. На час її подружнього життя з [PERSON] , у її матері та її ж на той час чоловіка були гарні відносини. Після розірвання її з [PERSON] шлюбу, останній вимагав від неї 20 тисяч доларів, як компенсацію його частки квартири, яка є власністю її матері, на власний розсуд змінив порядок користування квартирою. Наразі її мати [PERSON] позбавлена можливості займати кімнату в якій вона проживала раніше. Крім того, після розірвання їх шлюбу з [PERSON] , вона проживає у квартирі тільки тиждень на місяць. Коли вона приїжджає додому, то її колишній чоловік завжди незадоволений, вона чула від нього негарні речі про себе, так само і про її матір. До її матері колишній її чоловік ставиться агресивно, погроз на адресу матері вона не чула, однак її мати перебуває у постійному психологічному напруженні, вона не може нормально відпочивати та спокійно себе почувати дома у власній квартирі, подала позов до суду про його виселення. Заслухавши у судовому засіданні заявницю [PERSON] , заінтересовану особу [PERSON] , допитавши свідка [PERSON] , дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов висновку що вимоги [PERSON] , заявлені в її ж інтересах адвокатом Лозицьким О.В, про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що учасники справи, а саме заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] є колишніми тещею та зятем. Учасники справи визнали, що станом на час вирішення судом заяви [PERSON] останній на праві власності належить квартира [ADDRESS] , у березні 2019 року [PERSON] надала дозвіл на проживання у її квартирі дочці [PERSON] із сім`єю. 05.08.2024 року шлюб дочки [PERSON] - [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] розірвано, останній продовжує проживати у квартирі заявниці, на вирішенні суду перебуває спір між [PERSON] та [PERSON] щодо права останнього на проживання у квартирі. Адвокат Лозицький О.В., звертаючись до суду з заявою в інтересах [PERSON] , просив суд видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи [PERSON] , встановивши заходи тимчасового обмеження прав кривдника такі, як: - заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом особистої приватної власності постраждалої особи, а саме - квартирою [ADDRESS] з тих підстав, що [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] продовжує проживати у квартирі заявниці та чинить щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, оскільки влаштовує сварки, ображає [PERSON] , погрожує . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявлені вимоги в інтересах [PERSON] підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Правовідносини, що зазначені заявником між учасниками справи, зокрема [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] , як підстави для заявлених вимог регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07.11.2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07.12.2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Так, звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявник обґрунтував заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо [PERSON] психологічне насильство. Відповідно до правил ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, судом встановлено, що учасники справи є колишнім тещею та зятем, після розірвання 05.08.2024 року шлюбу дочки [PERSON] - [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] , останній продовжує проживати у квартирі заявниці. Учасники справи мають на вирішенні суду спір щодо права останнього на проживання у квартирі заявниці, [PERSON] стверджує, що він приймав участь у придбанні [PERSON] квартири в якій проживають, наразі вимагає від заявниці компенсації його вкладу. Як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582812, складеного 30.09.2024 року, на який заявник посилається, як на доказ вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , [PERSON] 15.09.2024 року за адресою: [ADDRESS] здійснював домашнє насильство відносно [PERSON] психологічного характеру, а саме виражав образливі слова, внаслідок чого було заподіяно шкоду психологічному здоров`ю [PERSON] (а.с.10). Однак, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, оскільки суд (суддя) дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши наявні та заслухані пояснення, дійшов висновку про відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.25-27). Зазначена постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва, не була оскаржена до суду апеляційної інстанції [PERSON] , а також її представником - адвокатом Лозицьким О.В., який приймав участь у розгляді протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582812, складеного 30.09.2024 року відносно [PERSON] . Постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року про закриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП набрала законної сили 23.12.2024 року. Крім того, на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру по відношенню до [PERSON] суду надано копію термінового заборонного припису стосовно кривдника виданого 09.01.2025 року серії АА №372588, відповідно до змісту якого [PERSON] 09.01.2025 року о 11 : 24 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно тещі [PERSON] . Кривднику заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на з доби (.а.с.11). Зазначений терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , виданий 09.01.2025 року, не оскаржений останнім у встановленому законом порядку. Такі свої дії, [PERSON] пояснив тим, що терміновим заборонним приписом не встановлено вчинення ним психологічного насильства відносно [PERSON] . За даними форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оформленої старшим інспектором СПДН Солом`янського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Сергієм Лисим, визначено низький рівень небезпеки, на всі поставлені питання при проведенні оцінювання ризиків постраждала особа надала відповіді «ні» (а.с.49). Відповідно до правил статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наразі досліджені судом докази, що надані на підтвердження наявності підстав для висновку суду, що [PERSON] систематично вчиняв відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру не є достатніми з огляду на наступне. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №582812, складеного 30.09.2024 року відносно [PERSON] суд (суддя) не встановив у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Терміновий заборонний припису серії АА №372588 виданий 09.01.2025 року на підставі форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка за результатами опитування постраждалої особи [PERSON] не містить даних про будь-який вид насильства з боку [PERSON] , рівень безпеки визначений поліцейським, як низький. При зверненні до суду з заявою про видачу обмежувального припису, а також під час її розгляду за участі [PERSON] , ні остання, ні її представник не повідомили суду про домашнє насильство заінтересованої особи по відношенню до заявниці після видачі термінового заборонного припису старшим інспектором СПДН Солом`янського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Сергієм Лисим. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила психологічне насильство її колишнього чоловіка по відношенню до її матері - заявниці у справі. У той же час показання свідка не узгоджуються з будь-якими іншими доказами наявності психологічного насильства. У своїх показаннях свідок також послалася й на те, що погані стосунки склалися між заявницею та заінтересованою особою, після розірвання її шлюбу з [PERSON] , коли останній змінив порядок користування квартирою. термінового заборонного припису стосовно кривдника виданого 09.01.2025 року серії АА №372588. Крім того, на думку суду, свідок [PERSON] , як особа, що зареєстрована та періодично проживає у квартирі [ADDRESS] , є особою котра заінтересована у вирішенні заявлених вимог. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обгрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Як вже зазначено судом, звертаючись до суду з заявою, представник заявниці [PERSON] - адвокат Лозицький О.В. просив видати обмежувальний припис відносно її колишнього зятя [PERSON] з огляду на те, що останній чинить відносно заявниці психологічне насильство. Відповідно до п.7,9 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час судового розгляду заяви про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису, останній стверджував, що між ним та [PERSON] є спір щодо його права на проживання у квартирі [ADDRESS] , право власності на яку оформлене за заявницею, однак він також приймав участь у придбанні цієї ж квартири, у провадженні Голосіївського суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про його виселення з цієї ж квартири. З огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що за результатами судового розгляду достовірно встановлено, що між учасниками справи, а саме заявником та заінтересованою особою є конфлікт майнового характеру. З огляду на встановлені обставини, що між учасниками справи існує конфлікт майнового характеру, а також відсутність належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру відносно заявниці [PERSON] то спір між учасниками справи щодо усунення [PERSON] перешкод у користуванні майном, а саме квартирою [ADDRESS] не може бути вирішений судом на підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а є таким, що регулюється, зокрема, нормами ЦК України та СК України. Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису, а відтак і відсутні підстави для задоволення заявлених представником [PERSON] - адвокатом Лозицьким О.В. вимог про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , шляхом заборони перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , а також усунення перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed