Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 29 січня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 51. Після реєстрації шлюбу сторони у справі свої дошлюбні прізвища не змінювали. Від вищевказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, станом на даний час шлюбні відносини фактично припинені, кожна із сторін має власне окреме особисте життя, спільно не проживають приблизно півтора року, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить лише формальний характер. Примирення не можливе. Дитина проживає разом із позивачем. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 30 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Горлач О.С. про розгляд даної справи у відсутності сторони позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Разом з тим, 30 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд даної справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд встановив наступне. 29 січня 2005 року у Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 30 березня 2010 року (а.с. 12). Після реєстрації шлюбу сторони у справі свої дошлюбні прізвища не змінювали. Від вищевказаного шлюбу сторони у справі неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами третьою, четвертою статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України). Відповідно до частини другої статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 та абзацу 2 частини третьої статті 115\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд доходить висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно із частиною першою статті 142 ЦПК України, частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., що документально підтверджено квитанцією № 9579-3457-1386-9254 від 13 лютого 2025 року (а.с. 2). Від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій він заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що підлягають поверненню з державного бюджету 605 грн. 60 коп., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду. Понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в іншій частині у сумі 605 грн. 60 коп., відповідно до статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved