Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак шлюб було розірвано. Від спільного проживання мають дочку - [PERSON] , [INFO] . До досягнення повноліття дочкою з [PERSON] на її утримання за рішенням суду стягувались аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку, які в подальшому судовим рішенням було зменшено до 1/5 частини від доходу. Наразі дочка досягла повноліття, однак навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького на денній (очній) формі навчання, а тому відповідач зобов`язаний її утримувати. Врегулювати спір в позасудовому порядку не вдалось, добровільно сплачувати аліменти відповідач не бажає, хоча має змогу це робити, тому позивачка звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] аліменти на період навчання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно на період навчання доньки в академії, але не більше як до досягнення нею 23 років. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що дочка, навчаючись на денній формі навчання в прикордонній академії, повністю перебуває на її утриманні, оскільки не має змоги працювати. Наразі зазнає значних витрат, пов`язаних з перебуванням дитини на навчанні, оскільки остання гуртожитком від навчального закладу не забезпечена, в зв`язку з чим змушена орендувати житло. Орендна плата складає 10000 грн на місяць з окремою сплатою комунальних платежів, вказану суму ділять з іншими співмешканками. Вказала, що працює вчителем, однак отриманої заробітної плати не вистачає на належне утримання дитини та забезпечення її усім необхідним. Дочка потребує постійних витрат на одяг та продукти харчування. Крім того, позивачка допомагає фінансово матері, з якою проживає та яка являється особою з інвалідністю. На підтвердження вказаного позивачка надала суду довідку про доходи, копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, довідки МСЕК, договору оренди квартири, платіжних інструкцій та квитанцій. Наголосила, що відповідач працює, має високий рівень доходу, являється військовослужбовцем, є учасником бойових дій, користується пільгами, має у власності квартиру та дорогий автомобіль, і відповідно має можливість сплачувати аліменти на період навчання дитини, проте ніякої допомоги не надає. Одночасно [PERSON] заперечила щодо викладених у відзиві на позов тверджень відповідача про перебування на його утриманні не лише сина від другого шлюбу, а й дружини - особи з інвалідністю та непрацездатних батьків (також осіб з інвалідністю), оскільки дружина не виглядає важкохворою, а батьки мають велике господарство та земельні ділянки (паї), а тому можуть в повній мірі себе забезпечити. Відповідач [PERSON] у визначений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позов визнає частково та готовий сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання у академії у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, оскільки наразі на його утриманні фактично перебувають син від другого шлюбу [PERSON] , 2016 року народження, непрацездатні батьки: мати [PERSON] (особа з інвалідністю другої групи) та батько [PERSON] (особа з інвалідністю першої групи), які мають невеликі пенсії, та за яких сплачує комунальні послуги, а також дружина [PERSON] , яка у 2024 році перенесла інсульт і також являється особою з інвалідністю першої групи, має залежність від інших у виконанні соціально-побутових функцій, а стан її здоров`я потребує значних матеріальних витрат. Крім того, відповідач і сам перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з хворобою. На підтвердження вказаного додав копії свідоцтва про шлюб, про народження дитини, пенсійних посвідчень, платіжних інструкцій, довідки МСЕК та довідку про доходи. Розуміє свій обов`язок отримувати доньку, однак у навчальному закладі вона є курсантом та згідно з наданою позивачкою довідкою, особи, зараховані на навчання, включаються до списку особового складу та ставляться на всі види забезпечення у навчальному закладі з дня їх зарахування курсантами. Зазначив, що завжди добросовісно виконував рішення суду по сплаті аліментів до досягнення донькою повноліття. Крім того, пропонував позивачці в добровільному порядку сплачувати оренду квартири для доньки, однак [PERSON] не погодилась. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] на період її навчання в розмірі 1/6 частки від доходу. На аргументи [PERSON] щодо відсутності необхідності в утриманні дружини та батьків зазначив, що те, що дружина не виглядає хворою та самостійно пересувається, не означає, що вона здорова, оскільки після перенесеної хвороби має проблеми з пам`яттю, потребує постійного догляду та додаткових витрат на лікування. До фінансового стану батьків жодного відношення не має, йому нічого не відомо про наявність у них земельних паїв, а їх господарство не є великим. Вважає своїм обов`язком їм допомагати. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, письмових пояснень щодо позову та інших заяв/ клопотань до суду не подала. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2005 року до 03 листопада 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від цього шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які в подальшому рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2023 було зменшено до 1/5 частини від доходу відповідача. Наразі [PERSON] досягла повноліття, в зв`язку з чим стягнення аліментів припинилось. Встановлено, що [PERSON] з 30 липня 2024 року навчається на денній (очній) формі навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, термін навчання чотири роки, що підтверджується копією довідки від 07 серпня 2024 року № 08/516, виданої начальником відділу кадрів. Відповідно до довідки, виданої Управлінням "Центр надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради 23 липня 2021 року за № 1556, та довідки Дунаєвецької міської ради від 21 березня 2025 року № 63 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , крім неї у будинку зареєстровані [PERSON] (власник) та [PERSON] (мати власника). Встановлено, що позивачка, хоч і працює, однак зазнає матеріальних труднощів, оскільки сама утримує доньку, та не має можливості повністю забезпечити усі її витрати, пов`язані з навчанням, адже донька потребує кошти на оплату орендованої квартири, покупку продуктів харчування, одягу. Коштів, які отримує [PERSON] , не вистачає, щоб забезпечити належний рівень життя доньки. Так, згідно з наданою позивачкою довідкою про доходи, виданою Управлінням освіти, молоді та спорту Дунаєвецької міської ради від 27 січня 2025 року за № 14, [PERSON] працює вчителем української мови та літератури в Залісцівській гімназії ДМР, загальна сума її доходу за період з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року без урахування аліментів становить 79549,47 грн. Із копії договору оренди квартири від 30 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] являється одним з трьох орендарів квартири в м.Хмельницький, орендна плата складає 10000 грн на місяць, комунальні послуги оплачуються орендарем на підставі розрахунків відповідних організацій. З квитанцій та платіжних інструкцій, наданих стороною позивача, прослідковується здійснення купівлі продуктів харчування та одягу. Встановлено, що наразі відповідач аліментів на доньку не сплачує, коштів на її утримання не надає, між сторонами відсутня домовленість щодо способу виконання ними обов`язку із утримання повнолітньої дитини. Статтею ст.\~141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200\~СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В п. 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~№ 3\~від 15\~травня 2006\~року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296-цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як батько, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON] на період навчання до досягнення останньою 23 років, оскільки [PERSON] , продовжує навчання, а відповідач є працевлаштованою особою, є військовослужбовцем, має офіційне джерело доходу. Обов`язок по сплаті аліментів визнає і сам відповідач. В той же час, визначаючи розмір аліментів, необхідних для забезпечення повнолітньої дочки [PERSON] на період її навчання, суд враховує встановлені обставини справи, а саме: матеріальне становище сторін, наявність у відповідача іншої дитини, яка є малолітньою, яку він також зобов`язаний утримувати, рівність дітей на допомогу батька та недопущення факту обділення батьківською підтримкою порівняно з іншою дитиною; перебування на утриманні у відповідача дружини - особи з інвалідністю, яка, окрім того, потребує додаткових витрат на лікування; надання допомоги [PERSON] батькам-пенсіонерам, які також є особами з інвалідністю, а також те, що відповідач хворіє та перебуває на диспансерному обліку в медичному закладі. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, суд зазначає наступне. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України, стосується аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку, які повинні доводити наявність обставин необхідності матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим 50% прожиткового мінімуму. Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є безпідставним. Частиною 2 ст.\~182\~СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.\~6\~СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дітей законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку, законом не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині. За таких обставин, враховуючи викладене, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача на час навчання [PERSON] у зазначеному у позові вищому навчальному закладі, з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Крім того, з матеріалів справи, а саме долученої до них копії посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дій, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" дає йому право на звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Згідно з приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір в сумі 1211,20 грн слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial