Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача за первісним позовом. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою з вимогою: встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області 22.07.2009, ідентифікаційний код: [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 11.06.1997, який помер [INFO] , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 2005 року по день смерті ( [INFO] ). На обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона проживала разом з [PERSON] , [INFO] , з 2005 року по день смерті, як дружина та чоловік. Офіційний шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не було потреби. Ані вона, ані [PERSON] у період спільного проживання однією сім`єю в офіційному зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили поточні ремонти, купували меблі, побутову техніку та інші предмети домашнього побуту, спільно несли витрати по утриманню майна; крім того всі свята та відпустки проводили разом, в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з її батьками та родичами а вона з його. Його батьки були зареєстровані та проживали з ними в квартирі за адресою: [ADDRESS] , до своєї смерті. Вони спільно за ними доглядали. Батько її цивільного чоловіка, [PERSON] , помер [INFO] . Мати її цивільного чоловіка, [PERSON] , померла [INFO] . Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що він є їх сином підтверджується копією свідоцтва про народження. Інших родичів після смерті батьків у [PERSON] не залишилось. Дітей за життя він не мав. Отже інших спадкоємців та спору про право немає. В розгляді заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в порядку окремого провадження їй було відмовлено Ленінським районним судом міста Полтави (Справа № 553/514/24), тому вона вимушена звернутись в порядку позовного провадження. [INFO] [PERSON] помер у м. Полтава, про що 31.01.2024 складено відповідний актовий запис № 62. Всі організаційні заходи та фінансові витрати пов`язані з похованням позивачка взяла на себе. 20.06.1997 по Договору міни, засвідченому нотаріально, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули в рівних частках права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батьків, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] , як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. І він, і його батьки були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS] , до своєї смерті. Для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] , позивачці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки факт проживання спадкоємцем зі спадкодавцем однією сім`єю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відсутність встановленого факту унеможливлює її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті позивачка продовжує мешкати в зазначеній квартирі та сплачувати комунальні послуги. Інші заяви по суті справи. 22.03.2024 від представника відповідача Полтавської міської ради Приведьон М.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що Полтавська міська рада проти позову заперечує з огляду на наступне. У доводах, які містяться в позовній заяві, стверджується, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] , як дружина та чоловік, з 2005 року по день смерті [PERSON] - [INFO] , таким чином, якщо квартира [ADDRESS] , була місцем проживання позивачки, то відповідно позивачка повинна була за стільки часу зареєструвати своє місце проживання за даною адресою. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, даний висновок міститься у постанові Верховного суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16. Вважає, що належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків позивачкою не надано, а у позовній заяві відсутні посилання на конкретні відповідні обставини та факти. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.07.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.07.2024 витребувано від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Полтава, вул. Соборності, 8) належним чином засвідчені копії: актового запису про реєстрацію шлюбу між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Мінськ, Республіка Білорусь, та [PERSON] , дата та місце народження невідомі, складеного орієнтовно у період з 1991 по 1998 рік; актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Мінськ, Республіка Білорусь, та [PERSON] , дата та місце народження невідомі, складеного орієнтовно у період з 1991 по 1998 рік. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.09.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Витребувано з архіву Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію актового запису № 343 від 26.12.1994 про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Мінськ, Республіка Білорусь, та [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області. Витребувано від Першої полтавської державної нотаріальної контори наступну інформацію: чи відкривалися спадкові справи після смерті [PERSON] ( [INFO] , який помер [INFO] , місце реєстрації/проживання: [ADDRESS] ); [PERSON] (дата смерті: [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 25.08.2010 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області) та [PERSON] (дата смерті: [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 28.09.2010 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області); хто зі спадкоємців звернувся із заявою про прийняття або відмову від спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; чи видавалися свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник - адвокат Руль М.І. наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві. Належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання представник відповідача Полтавської міської ради до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [PERSON] перебувала у шлюбі, який був розірваний 13.07.1995, про що 30.08.2018 видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . У повторному шлюбі [PERSON] не перебувала. (а. с. 17) [INFO] [PERSON] помер, про що Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис № 62 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00043365259 від 31.01.2024. Організацію поховання [PERSON] здійснювала [PERSON] , на її ім`я оформлено свідоцтво про поховання № 010039 від 31.01.2024, рахунок - замовлення № 009992 від 31.01.2024 на купівлю - оформлення послуг похоронного призначення. (а. с. 25, 29, 30, 31) Померлий [PERSON] перебував у шлюбі, який був розірваний 26.12.1994, у повторному шлюбі [PERSON] не перебував, що підтверджується копією актового запису про розірвання шлюбу № 343 від 26.12.1994, який наданий Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а. с. 124-125) Із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] № [NUMBER] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24) [INFO] помер [PERSON] , про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 2258 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а. с. 27) [INFO] померла [PERSON] , про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 2547 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а. с. 28) Згідно договору міни серії ААК № 188919 від 20.06.1997 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (договір міни серії ААК № 188919, технічний паспорт на квартиру). (а. с. 32-33, 34) 21.10.2010 між Полтавською філією ВАТ "Полтаваобленерго" та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 22100557-9 за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 35) 14.12.2006 між КП "Полтававодоканал" та [PERSON] укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 36) Із довідки АТ КБ "Приватбанк" від 13.02.2024 № 65Т54D3GL6STOVE6 та Додатку № 1 до неї вбачається, що [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2021 по 13.02.2024 здійснювала платежі за комунальні послуги, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , а саме: електроенергію о/р [NUMBER] , за спожитий газ о/р [NUMBER] , послуги ТБ та /або інтернет від 3882514, за розподіл (доставку) газу о/р [NUMBER] , послуги з поводження з побутовими відходами. (а. с. 37-41). За змістом акту про фактичне спільне проживання осіб однією сім`єю та ведення спільного господарства від 03.02.2024, складеного [PERSON] , вбачається, що у період з 2005 року по 2024 рік [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , мали спільний побут та вели спільне господарство, вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися одне про одного. (а. с. 42) Із інформації Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 18.11.2024 № 2473/01-16 вбачається, що за результатом перевірки алфавітних книг спадкових справ з 2010 року по теперішній час спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Першою Полтавською державною нотаріальною конторою (до реорганізації - Перша полтавська ДНК, Друга полтавська ДНК, Третя полтавська ДНК) не заводились. (а. с. 139) Позивачкою долучені до матеріалів справи фотокартки на підтвердження характеру відносин, які склались між нею та [PERSON] (а. с. 43-44) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що є сином [PERSON] . Тривалий час, починаючи з 2005 року, мати проживала разом з [PERSON] , як чоловік та жінка. Він замінив йому батька. Мати та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, завжди були разом на всіх святах Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що тривалий час проживала по-сусідству з сім`єю [PERSON] . [PERSON] проживала разом із [PERSON] та його батьками. Батьки померли, вона разом займалися їх похованням. Після, в квартирі проживали [PERSON] та [PERSON] . Стосунки у них були добрі, разом вони проводили час. Коли [PERSON] помер, його поховала [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що знає [PERSON] близько 18 років, бо проживають по-сусідству. Вони тривалий час проживали однією сім`єю з [PERSON] , вели спільне господарство, весь час вона їх бачила лише разом. Мати [PERSON] вважала [PERSON] невісткою, була нею задоволена. Разом вони поховали батьків [PERSON] . А коли захворів і [PERSON] , [PERSON] його доглядала та коли він помер його поховала. Як їй відомо, дітей у [PERSON] не було. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права, особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Отже, вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення у позовному провадженні має бути взаємопов`язаною з вимогою про право цивільне для їх вирішення в одній справі. Встановлення юридичного факту в позовному провадженні без вирішення спору по суті є неможливим. Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 464/1107/21. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка звернулась лише з позовом про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем, жодних вимог матеріального характеру до відповідача не пред`явила. В постанові КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18 неодноразово вказував, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)…». Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 року у справі №759/14004/15-ц, від 15.10.2020 року у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 №161/4641/17, 20.10.2020 року у справі №213/112/19, від 12.10.2020 року у справі №585/2958/17, від 12.101.2020 року у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 року у справі №161/7515/15-ц). Отже в даному випадку позивачкою обраний неефективний спосіб захисту права, внаслідок відсутності взаємопов`язаної з визнанням відповідного факту вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спірне майно, на підставі чого суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed