Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 30.04.2015 року [PERSON] , з [PERSON] , уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, тому, 15.02.2019 [PERSON] звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. 06.05.2019 рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Неповнолітню дитину від даного шлюбу - дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю. Відповідач протягом тривалого часу самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати їх спільну дитину, тому позивачка змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 26.04.2021 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не виконує належним чином рішення суду про стягнення аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 47940,00 грн. 19.04.2024 [PERSON] звернулася до Стрийського міськрайонного суду Дьвівської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] 15.10.2024 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За проведеними розрахунками, за період з 01.02.2023 по 31.12.2024, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 47940,00 грн. При цьому загальна сума заборгованості станом на 13.01.2025 становить 10000,00 грн. Враховуючи, що розмір пені перевищує розмір заборгованості, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі такої заборгованості, тобто 10000,00 грн. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та\~її представник\~в cудове\~засідання не\~з`явилась,\~представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10000,00 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею витрати на правничу допомогу. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] з 30.04.2015 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2019 (а.с. 11). У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.2015 (а.с. 8). Рішенням суду від 06.05.2019 неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.04.2021 у справі № 348/2317/20 присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн щомісячно, до стягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 26.11.2020 (а.с. 12-15). Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 27.10.2023, позивачем змінено прізвище, ім`я та по-батькові з [PERSON] на [PERSON] , про що Надвірнянським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області ЗМУ МЮ складено відоповідний актовий запис № 15 (а.с. 6). Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.10.2024 ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-20). Згідно розрахунку зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ вбачається, що станом на 13.01.2025 заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 72943305 становить 10000,00 грн (а.с. 22). Згідно з розрахунком пені за просторочення сплати аліментів [PERSON] за період з лютого 2023 року по 21 січня 2025 року, складеним представником позивача, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 47940,00 грн (а.с. 23-25). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згдіно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статі 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19. Також Великою палатою Верхового суду у справі № 572/1762/15-ц (постанова від 25.04.2018) зроблено правовий висновок, згідно із яким при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, аліменти сплачував нерегулярно, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліменти. При цьому доказів несвоєчасного виконання рішення суду із причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідачем не надано. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача пені за несплату аліментів згідно розрахунку, наданого стороною позивача. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліменти, внаслідок чого у нього виникала періодична заборгованість зі сплати аліментів (зокрема станом на лютий 2023 року 2000,00 грн, на березень 2023 року 4000,00 грн, на квітень 2023 року 6000,00 грн, на травень 2023 року 8000,00 грн, на червень 2023 року 10000,00 грн, на липень 2023 року 12000,00 грн, на серпень 2023 року 14000,00 грн., на вересень 2023 року 10000,00 грн, на жовтень 2023 року 12000,00 грн, на листопад 2023 року 12000,00 грн, на січень 2024 року 2000,00 грн, на лютий 2024 року 2000,00 грн, на березень 2024 року 2000,00 грн, на квітень 2024 року 4000,00 грн, на травень 2024 року 6000,00 грн, на червень 2024 року 8000,00 грн, на липень 2024 року 10000,00 грн, на серпень 2024 року 12000,00 грн, на вересень 2024 року 14000,00 грн, на жовтень 2024 року 16000,00 грн, на листопад 2018 року 18000,00 грн, на грудень 2024 року 10000,00 грн). Тому зідно з розрахунком заборгованості неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів за період з лютого 2023 року по 21 січня 2025 року, загальна сума неустойки (пені) становить 47940,00 грн. При цьому суд враховує те, що розмір неустойки (пені) перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, який згідно розрахунку державного виконавця станом на 13.01.2025 становить 10000,00 грн. Тому з врахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі заборгованості зі сплаті аліментів, тобто в сумі 10000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому судовий збір за задоволення даної вимоги в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Відносно вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням їй професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд констатує, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). До позовної заяви долучено розрахунок суми судових витрат від 24.01.2025, складений адвокатом Брайляк Е.Я., згідно якого розмір витрат на правничу допомогу становить 5000,00 грн., з яких 3000,00 грн підготовка позову до суду, 2000,00 грн. Вказана сума сплачена позивачем адвокату згідно квитанції від 24.01.2025 (а.с. 26-27). Разом з тим в матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги № 0404/24 від 04.04.2024, в п. 3.1. якого зазначено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, замовник сплачує адвокату гонорар, який зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг. В п. 4.1. договору визначено, що розмір оплати праці адвоката за надання правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами. З наведених умови договору вбачається, що фактичний розмір витрат на правничу допомогу визначається сторонами на підставі акту приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг це не окремий документ, а невід`ємна частина договору, в якому сторонни договору вказують наступну інформацію: (1) вид послуг, тобто максимальна деталізація самої послуги; (2) період або конкретна дата надання послуг; (3) порядок розрахунків за договором, тобто протягом якого терміну замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця; (4) наявність або відсутність претензій щодо якості наданих послуг; (5) реквізити та підписи сторін. Однак на виконання умов п. 3.1. договору про надання правової допомоги стороною позивача не долучено до матеріалів справи акту приймання-передачі наданих послуг, в якому б сторони погодили та підтвердили виконані послуги з надання правничої допомоги та їх вартість, що б підтверджувало такі витрати. Таким чином суд позбавлений можливості однозначно встановити, який саме розмір витрат на праничу допомогу був погоджений між позивачем та адвокатом, та які саме послуги були надані адвокатом. Тому такі витрати не підтверджені належними доказами. Висновки суду: Таким чином\~суд,\~оцінюючи в\~сукупності обставини\~справи та\~досліджені докази,\~дійшов висновку\~про часткове\~задоволення позову\~та стягнення\~з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2023 року по 21 січня 2025 року у розмірі заборгованості зі сплаті аліментів, тобто в сумі 10000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1211,20 грн. судового збору в дохід держави. Витрати позивача, понесені у зв`язку із наданням їй професійної правничої допомоги, стягненню з відповідача не підлягають, оскільки належним чином не підтверджені. На підставі ст.ст. 141, 155, 189, 195, 196 СК України, ст. 614 ЦК України,

Outcome: approved