Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

На розгляд суду надійшла позовна заява ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те, що 17 жовтня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] за допомогою веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 102512-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Згідно означеного договору відповідачеві було надано та перераховано на картковий рахунок кредитні кошти в сумі 20 000,00 грн. Втім, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконує, у зв`язку із чим станом на 06 січня 2025 року за останньою рахується заборгованість в розмірі 48\~117,02 грн., яка складається з наступного: -17\~229,35 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; -30\~887,67 грн. суми прострочених платежів по процентах. В добровільному порядку [PERSON] не сплачує наявну заборгованість, тому представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Сімончук Я.В. звернулася до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитом. Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Сімончук Я.В. в позовній заяві просить провести розгляд справи в письмовому провадженні та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`являється, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному вебпорталі судової влади України. Відзив на позовну заяву теж не надходив. Тому, ухвалою суду від 22 квітня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні при ній докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних обгрунтувань. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору,і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Судом встановлено,\~що 17 жовтня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] за допомогою веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 102512-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор UA-3995, для підписання кредитного договору № 102512-КС-005 від 17 жовтня 2023 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів, що підтверджено візуальною формою послідовності дій клієнта від 17 жовтня 2023 року. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 20\~000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами кредиту сторони визначили, що загальна реальна річна процентна ставка становить 9127,54%. Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням днів видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3.2.1 договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, перерахувавши на банківську картку [PERSON] за № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20\~000,00 грн., що підтверджується інформацією, наданою АТ «А-БАНК» від 06.03.2025 № 20.1.0.0.0/7-20250304/0299. Відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, сплативши загальну суму 21\~358,68 грн. на погашення кредитної заборгованості. Однак, подальшу суму заборгованості припинив погашати, чим порушив взяті на себе кредитні зобов`язання, що має відображення у розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Втім, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 06 січня 2025 року за останнім рахується заборгованість в загальному розмірі 48\~117,02 грн., яка складається з наступного: -17\~229,35 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; -30\~887,67 грн. суми прострочених платежів по процентах. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані суду виписки за договором, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16. Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості, що становить 48\~117,02 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відтак, в ході судового розгляду доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за невиконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів, що становить 48\~117,02 грн., який складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками. А тому, зазначені кошти підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на те, що при матеріалах справи міститься платіжне доручення від 10 січня 2025 року № 151, яким підтверджено понесення позивачем витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 2\~422,40 грн., вказані кошти підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved