Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 59 000,00 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 06 жовтня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 016191/4605/0000116. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом «Audi A5» кузов (шасі) № [NUMBER] . 21 лютого 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Audi A5». Постановою Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/9464/21 від 22 березня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, 23 лютого 2021 року звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою № 00407261 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 016191/4605/0000116. Для встановлення характеру та розміру шкоди автомобіля «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] ПрАТ «СК «Уніка» було замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг». Відповідно Звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна» № 9613 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24 березня 2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A5» складає 240 788,71 грн., вартість матеріального збитку, з урахуванням ПДВ 139 064,62 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу 0,4840. Відповідно Рахунку-фактури № 0000068383 від 23 лютого 2021 року Дочірнього підприємства «Ауді Центр Віпос», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A5» складає 185 600,00 грн. Відповідно Ремонтної калькуляції системи AUDATEX № 00407261 від 04 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу транспортного засобу «Audi складає 185 669,09 грн. Представник позивача зазначає, що як вбачається зі страхового акту № 00407261 від 04 березня 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 179316,50 грн., в тому числі частково, в розмірі 154 371,50 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок Дочірнього підприємства «Ауді Центр Віпос», що підтверджується платіжним дорученням № 205712 від 05 березня 2021 року та, частково, в розмірі 24 945,00 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 021252 від 05 березня 2021 року. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК «Альфа-Гарант» № EP/202563133 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. 25 березня 2021 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою № 29624 на виплату страхового відшкодування. ТДВ СК «Альфа-Гарант» 28 липня 2021 року відповідно платіжного доручення № 18872 перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 111 656,81 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві, 19 жовтня 2023 року було направлено Досудову вимогу № 29624 (вих.N?4992/1-2), однак відповідачем було здійснено всього один платіж 20 травня 2024 року в розмірі 8 659,69 грн. Сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем розрахована наступним чином: загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «Audi A5» - 185 600,00 грн.; страхова сума за Договором -1 256 700,00 грн., франшиза за Договором п.9.4 - 0,5% (1256700,00*0,5%) = 6283,50 грн., сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» (185600,00- 6283,50)=179316,50 rpн.; сума відшкодована ТДВ СК «Альфа-Гарант» - 111 656,81 грн.; сплачено Відповідачем - 8 659,69 грн., решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо Відповідачем (179316,50- 111656,81 - 8659,69) = 59 000,00 грн. Отже, представник позивача вважає, що до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації, що і слугувало підставою для звернення до суду. ?? Провадження в справі відкрито 26.11.2024 відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, в прохальній частині представник позивача просив розглянути справу без його участі, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, в адресу суду заяв та клопотань від відповідача не надходило, відзив на позов подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 21 лютого 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Audi A5». Постановою Шевченківського районного суду міста Києва по справі №761/9464/21 від 22 березня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, 23 лютого 2021 року звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою № 00407261 про подію з ознаки страхового випадку згідно договору КАСКО N?016191/4605/0000116. Для встановлення характеру та розміру шкоди автомобіля «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] ПрАТ «СК «УНІКА» було замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) колісного транспортного у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг». Відповідно до Звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна» № 9613 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24 березня 2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 240 788,71 грн., вартість матеріального збитку, з урахуванням ПДВ 139 064,62 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу 0,4840. Відповідно до рахунку-фактури № 0000068383 від 23 лютого 2021 року Дочірнього підприємства «Ауді Центр Віпос», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 185 600,00 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції системи AUDATEX № 00407261 від 04 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу транспортного засобу «Audi А5», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 185 669,09 грн. Як вбачається зі страхового акту № 00407261 від 04 березня 2021 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 179316,50 грн., в тому числі частково, в розмірі 154 371,50 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок Дочірнього підприємства «Ауді Центр Віпос», що підтверджується платіжним дорученням № 205712 від 05 березня 2021 року та, частково, в розмірі 24 945,00 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується бухгалтерською довідкою № 021252 від 05 березня 2021 року, копія яких містяться в матеріалах справи. Положеннями ст. 94 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору. Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником, згідно умов Договору страхування. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З урахуванням ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса , (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК «Альфа-Гарант» № EP/202563133 з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду майну - 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Відповідно до ст. 993 Цивільного Кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоти, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до осс би, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе, в межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року. Відповідно до ч.4. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власникові наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-69115 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Аналогічні висновки, викладено Верховним судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року в справі № 756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18, від 11 серпня 2021 року в справі № 554/8473/19. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що у разі настання страхового випадку, страховик особи, з вини якої пошкоджено транспортний засіб потерпілого, зобов`язаний відшкодувати особі, якій завдано таку шкоду витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, але у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Тобто, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі № 910/5001/17. ТДВ СК «Альфа-Гарант» 28 липня 2021 року відповідно платіжного доручення № 18872 перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 111 656,81 грн. Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по полісу № EP/202563133. Відносини ж між відповідачем та ТДВ СК «Альфа-Гарант» регулюються умовами, визначеними в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може буди недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоду, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 754/1114/15-ц. У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018 по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права Положеннями ч. 2 ст. 1192 ЦК України, передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно зі ст. 993 Цивільного Кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем розрахована наступним чином: загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «Audi A5», державний реєстраційний номер [NUMBER] - 185600,00 грн., страхова сума за Договором - 1 256 700,00 грн., франшиза за Договором п.9.4 - 0,5% (1256700,00*0,5%) = 6283,50 грн., сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» (185600,00- 6283,50)=179 316, 50 грн.; сума відшкодована ТДВ СК «Альфа-Гарант» - 111 656,81грн.; Сплачено Відповідачем - 8 659,69 грн., решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо Відповідачем (179316,50- 111656,81 - 8659,69) = 59 000,00 грн. Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:1) протиправної поведінки; 2) шкоди;3) причинного зв?язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. ??Протиправною поведінкою є порушення правил дорожнього руху [PERSON] , встановлене під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП; ??2) наявність шкоди (механічні пошкодження внаслідок ДТП та понесені витрати на відновлення застрахованого транспортного засобу; ??3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою (порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] , що стало причиною ДТП та завданням шкоди майну Страхувальника); 4) вина (порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] , які спричинили ДТП) яку встановлено Постановою Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/9464/21 від 22 березня 2021 року. Враховуючи наявний/доведений факт вини [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної і пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, між діями відповідача (порушенням правил дорожнього руху) та наслідками в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження автомобіля є прямий причинний зв`язок, що є підставою для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до Цивільного кодексу України: Глави 82 розділ І ст.1166 п. 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві, 19 жовтня 2023 року було направлено позивачем Досудову вимогу № 29624 (вих. № 4992/1-2), однак відповідачем було здійснено всього один платіж 20 травня 2024 року в розмірі 8659,69 грн. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша - третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідачем вимоги позову не спростовано. Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги обґрунтованість позовних вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 59 000,00 грн, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved