Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

19 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі також - позивач, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 року в розмірі 24150 грн 00 коп. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 61). Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 25 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору [PERSON] отримав у позику грошові кошти в сумі 14000 грн 00 коп. та зобов`язався повернути отримані кошти й сплатити відсотки за користування ними. Поряд із цим, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору № 8555871 від 25 вересня 2024 року, не сплатив заборгованість за відсотками, у зв`язку з цим станом на 31 січня 2024 року за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 24150 грн 00 коп., із яких: 14000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 40 грн 60 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою 0,01%, 7000 грн 00 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою - 5% (проценти за понадстрокове користування). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 72), у прохальній частині позовної заяви позивач просив розглядати справу без участі його представників та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Згідно з інформацією, наданою Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60). Судова повістка на 21 квітня 2025 року разом із копією позовної заяви з додатками та ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20 березня 2025 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою» 02 квітня 2025 року (а.с. 73-131). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 20 березня 2025 року вважається такою, що вручена відповідачу. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20 березня 2025 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 25 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 (надалі - договір позики), який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача (а.с. 9-15). Відповідно до підпунктів 2.1.-2.4. пункту 2 умов договору позики, сума позики складає 14000 грн 00 коп., строк позики - 30 днів, процентна ставка з другого дня користування позики до дати повернення позики/день (фіксована) - 0,01%, комісія за надання позики (фіксована) - 22,21% від суми наданої позики (що в грошовому виразі складає 3109 грн 40 коп.). Дата надання позики 25.09.2024, дата повернення позики (останній день) 24.10.2024. Денна процентна ставка - 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 5,00%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1186,17 %, орієнтовна загальна вартість позики - 17150 грн 00 коп. Відповідно до пункту 4 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до дати повернення позики (включно), на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором. Згідно з пунктом 18 Договору позики, якщо Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк Позикодавець має право, у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором від імені [PERSON] (а.с. 11). Також, 25 вересня 2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про прожив чий кредит, яка є додатком № 1 до Договору позики (а.с. 16) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-31), які містять погоджені стонами основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтованої реальної річної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення платежів, а також іншу додаткову інформацій й обставини, які повідомляються позичальнику. Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення договору № 8555871 використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який був відправлений йому на електронну адресу - [INFO] (а.с. 32). З інформації, що міститься у довідці ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. № КД-000007335/ТНПП від 03.02.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 25.09.2024 року; номер платежу c4120e87-4054-4107-a0el-3c78dlb006al; сума 14000 грн 00 коп.; отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с. 34). Згідно з розрахунком заборгованості, який позивач надав до суду, розмір заборгованості [PERSON] за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 рокускладає 24150 грн 00 коп., що складається із суми заборгованості за тілом позики в розмірі 14000 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами в розмірі 40 грн 60 коп., суми заборгованість за процентами (за понадстрокове користування) в розмірі 7000 грн 00 коп.(а.с. 68-70). Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання відповідно до договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 рокувиконало в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 24150 грн 00 коп., з яких: 14000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 40 грн 60 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою 0,01%, 7000 грн 00 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою - 5% (проценти за понадстрокове користування). Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 року, відповідно до якого відповідач отримав кредити у сумі 14000 грн 00 коп. строком на 30 днів до 24 жовтня 2024 року. Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір (а.с. 15). Відповідно до довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» вих. № КД-000007335/ТНПП від 03.02.2025 про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 34). Отже, суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 14000 грн 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8555871 від 25 вересня 2024 року у розмірі 14000 грн 00 коп. та не сплатив нараховані відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 січня 2025 року розмір заборгованості [PERSON] за договором позики № 8555871 від 25 вересня 2024 року в загальному розмірі складає 24150 грн 00 коп., із яких: 14000 грн 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 40 грн 60 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою 0,01%, 7000 грн 00 коп. - сума заборгованості за процентною ставкою - 5% (проценти за понадстрокове користування). Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп. (а.с. 8). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі [PERSON] у розмірі 3028 грн 00 коп. на користь позивача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7100 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року (а.с. 40-43), акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 45), акт № 5 приймання-передачі надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02 вересня 2024 року з описом робіт, виконаних Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (а.с. 47), платіжну інструкцію від 27 лютого 2025 року № f8fe13, відповідно до якої здійснено оплату правничої допомоги відповідно до рахунку № 5 від 19.02.2025 та договору № 0924-1 від 02.09.2024 (а.с. 49). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved