Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Основні процесуальні рішення та дії. 09.04.2024 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити зі спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту, складеного 13.04.2018 [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського місткого нотаріального Округу Новіковою Ніною Афанасіївною, реєстровий номер 1137. 10.04.2024 для розгляду справи визначено головуючу суддю Овчиннікову О.С. У зв`язку із звільненням головуючої судді, 16.05.2024 для розгляду справи визначено головуючого суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 21.05.2025 залишив позовну заяву без руху. Після усунення недоліків, ухвалою від 11.06.2024, було відкрито загальне позовне провадження. 12.07.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву із попереднім розрахунком витрат на професійну допомогу в сумі 60 тис грн. 19.07.2024 відповідачем заявлено про стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40 тис грн. 30.08.2025 відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Розглянувши усі заяви із процесуальних питань, витребувавши та отримавши докази про які просили сторони, ухвалою суду від 09.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. 22.12.2024 позивачем подано клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду справи за позовом позивача про встановлення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини після його батька. Суд відмовив у задоволенні клопотання зважаючи на стадію провадження, предмет спору та зібрані докази, а також поведінку позивача, який не заявляв відповідних вимог в межах даної справи, позов у якій подано ще в квітні 2024 року (про обставину не прийняття позивачем спадщини відповідач звертав ще 12.07.2024 у відзиві). Самостійний позов подано відповідний лише в грудні 2024 року, після закриття підготовчого провадження у даній справі. Узагальнені доводи позивача. Батьку позивача [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . На підставі вироку від 03.12.2015 позивач відбував покарання у вигляді позбавлення волі. [INFO] помер батько позивача. 21.10.2019 позивач звільнився з місць позбавлення волі та прибув до вказаної квартири разом зі своєю сім`єю. У квартирі також проживала бабуся позивача [PERSON] . Остання померла [INFO] . В березні 2024 року позивачу надійшла повістка про виклик його до суду у справі №932/11164/23 за позовом відповідача [PERSON] про виселення його сім`ї із вказаної квартири. Так позивач дізнався про заповіт від імені його батька [PERSON] на відповідача [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] не підписував заповіту, оскільки він обіцяв залишити свою частину квартири позивачу. Також відповідач вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, зокрема вказує про те, що батько позивача помер [INFO] , позивач звільнився 21.10.2019, свідоцтво про право власності на відповідача отримано 21.02.2020. Із позовом позивач звернувся лише 09.04.2024. В судовому засідання представник позивача просив позов задовільнити, навів пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Узагальнені доводи відповідача. Відповідачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] : 1/3 за заповітом після [PERSON] ; 2/3 за спадковим договором після [PERSON] . Позивач зловживав спиртними напоями та постійно конфліктував зі своїм батьком. Батько позивача [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю у вказаній квартирі, при цьому їм допомагала та доглядала відповідач. Складення заповіту відповідало волевиявленню [PERSON] та було логічним в силу відносин, які склалися. Також відповідач звертає увагу, що позивач не прийняв спадщину після батька [PERSON] та пропустив строк позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задавлені позову з підстав наведених у відзиві. Узагальнені доводи третьої особи. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Новіковою Н.А. 13.04.2018 посвідчено заповіт [PERSON] . Такий заповіт підписано особисто [PERSON] , в свідомості та при ясній пам`яті. При посвідченні заповіту додержано вимог законодавства та перевірено дієздатність, правоздатність та бажання [PERSON] на укладення заповіту. Обставини, встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження від 20.07.2020 батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] вбачається, що матір`ю батька позивача [PERSON] є [PERSON] (бабуся позивача). 12.03.2018 батько позивача [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому частку квартири [ADDRESS] [PERSON] . 24.01.2019 [PERSON] , як відчуджувач та [PERSON] , як набувач уклали спадковий договір щодо частин вказаної квартири. Згідно свідоцтва про смерть від 24.04.2020 батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Згідно довідки про звільнення [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 13.10.2015 по 21.10.2019. Згідно свідоцтва про смерть від 13.11.2021 [PERSON] померла [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] : 1/3 за заповітом після [PERSON] ; 2/3 за спадковим договором після [PERSON] . [PERSON] 15.12.2023 звернулася до суду із позовом про виселення із вказаної квартири позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб долучена позивачем). Позивачем долучено свідоцтва про народження його дітей, проте такі не мають значення для вирішення даної справи. Відповідачем долучено фотознімки, договір міни квартири та інші документи які не мають значення для вирішення даної справи. Допитані у якості свідків відповідач та її дочка [PERSON] пояснили, що відповідач доглядала за [PERSON] та [PERSON] , позивач батьку та бабусі не допомагав, відносини між ними були погані. Складення заповіту відповідало волі [PERSON] . Свідок [PERSON] вказав, що позивач був у нормальних стосунках з батьком, серйозних конфліктів між ними не було. Про складення заповіту на відповідача йому нічого не відомо. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20 грн та 605,60грн. На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги, укладений із адвокатом Прокопенком В.М. із додатками, серед яких розрахунок суми витрат на 40 тис. грн., а саме: перемовини та консультації з клієнтом, ознайомлення зі справою; збір доказів, складання листів та адвокатських запитів; підготовка та подання відзиву; складання заяв із процесуальних питань; участь в судових засіданнях. Інтереси відповідача у цій справі представляла адвокат Прокопенко В.М., який знайомився із матеріалами справи, подав відзив з додатками та заяви з процесуальних питань, також він брав участь в судових засіданнях. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме:\~має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором\~і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. При цьому\~відсутність порушення прав та законних інтересів позивача\~є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові\~(така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі\~\~№ 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19). У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За приписами ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч.1). За позовом\~заінтересованої особи\~суд визнає\~заповіт недійсним,\~якщо буде\~встановлено,\~що волевиявлення\~заповідача не\~було вільним\~і не\~відповідало його\~волі (ч.2). У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах (ч.4). У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Вказаний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2022 у справі №227/3760/19-ц. У постанові від 17.04.2024 у справі №183/1672/22 колегія суддів Верховного Суду погодилась із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач - як єдиний спадкоємець власника цього майна, у якого майно вибуло за життя не з його волі, має право на витребування спірної квартири від добросовісного набувача на підставі\~статті 388 ЦК України, і це не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі №910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 148). Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.106 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998\~ № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису є основним завданням почеркознавчої експертизи. У постанові від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «виходячи з вимог статті 261\~ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем». У відповідності до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Як зазначено у абзаці 2 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N14 Про судове рішення у цивільній справі, рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається. Висновки суду. 1. Оскільки позивач [PERSON] не прийняв спадщину після свого батька [PERSON] , можна ствердити про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача фактом реєстрації в спадковому реєстрі заповіту останнього. Викладене є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. 2. Разом із тим, зважаючи на розгляд судом справи за позовом [PERSON] про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] суд вбачає доцільним зазначити також наступне. За обставин, що право власності на спадкове майно [PERSON] зареєстровано за відповідачем [PERSON] єдиним належним способом захисту права позивача є віндикаційний позов. Тобто в межах даної справи позивачем обрано не належний спосіб захисту, що також є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові. 3. Окрім цього, позивачем не надано висновку експертизи, яка б встановила факт не підписання заповіту [PERSON] , що фактично є єдиною підставою позову. Також позивачем не надано жодного доказу, який би дозволив принаймні сумніватися у тому, що заповіт не відповідав волі [PERSON] . Зокрема письмових доказів не надано, свідку зі сторони позивача [PERSON] деталі складення заповіту не відомі, допитана як свідок відповідач та її дочка підтвердили наявність волі [PERSON] на складення особистого розпорядження на випадок смерті в користь відповідача. Відтак встановлено також факт недоведеності позовних вимог. 4. Заява представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню оскільки в даному випадку підставою відмови у задоволенні позову є його необґрунтованість. Разом із тим суд звертає увагу відповідача на приписи пунктів 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України. 5. Інші доводи сторін не мають правового значення в даній справі, тому суд не зазначає про них у рішенні. Розподіл судових витрат. 1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. 2. Відповідач завив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надав договір із адвокатом, що представляв його інтереси у справі та детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом. Позивач не надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Заявлений відповідачем розмір є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, значенням справи для відповідача (фактично спір стосується житла). Відтак заява відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення повністю. Враховуючи вищевикладене суд -

Outcome: dismissed