Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 02.04.2025 [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду із позовною заявою і просила стягнути з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» (далі відповідач) на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 90634,28 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що по 04.10.2024 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Звільнена з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату у сумі 90634,28 грн. Вважає такі дії відповідача протиправними. Згідно поданої заяви позивачка позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надало. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 03.04.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23.04.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», звільнена з 04.10.2024 за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Заборгованість Акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~об`єднання -\~ІНЖИНІРИНГ» по заробітній платі перед [PERSON] станом на 12.12.2024 складає 90634,28 грн., що підтверджується Довідкою про заробітну плату працівника АТ «СНВО-Інжиніринг» № 16-07/1014 від 12.12.2024. Таким чином, судом встановлено, що в день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачкою та не виплатив заборгованість з заробітної плати у розмірі 90634,28 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статей 115, 116 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачці всі суми, які належали останній в день звільнення у розмірі 90634,28 грн. За вимогами частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Так, перебіг строку звернення до суду за вирішенням спору щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні почався 13.12.2024 (наступний день після одержання позивачкою довідки про заробітну плату) та сплив через три місці 13.03.2025. До суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати позивачка звернулась 02.04.2025, тобто з пропуском строку визначеного статтею 233 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Тобто, стаття 234 КЗпП не пов`язує можливість поновлення пропущеного строку звернення із поданням клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.04.2016 у справі № 6-409цс16. Враховуючи, що відповідач не виплатив позивачці всі суми, які належали останній в день звільнення станом на 12.12.2024, які залишаються несплачені станом на 23.04.2025, що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати, яке є триваючим, тому пропущений [PERSON] строк звернення до суду підлягає поновленню. З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню, а з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної у розмірі 90634,28 грн. Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачі -\~у справах\~про стягнення\~заробітної плати відповідно\~до статті\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнені від сплати судового збору. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved