Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Ямпільського районного суду Сумської області 01 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» звернувся представник ТОВ «Українські фінансові операції» (далі - позивач) адвокат Дідух Євген Олександрович із позовною заявою до [PERSON] (далі -відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі на загальну суму 160020,00 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» cплачений судовий збір у розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови договору: сума кредиту складає 21000,00 грн, згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 03.11.2023 року по 28.10.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 21000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. За період строку дії кредитного договору відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 12600,00 грн. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку із порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 26 липня 2024 року становить 120540,00 грн, яка складається з: 21000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 99540,00 грн. - заборгованість за нарахованими проценти за період з 03.11.2023 по 26.07.2024 року. 26 липня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №4109995 від 03.11.2023 перейшло на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору № 4109995 від 03.11.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та [PERSON] , ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 27.07.2024 року по 28.10.2024 року (94 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 39480,00 грн. (21000,00 грн * 2.00%). Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 21.01.2025 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, вирішено клопотання про витребування доказів. Своєю ухвалою Ямпільський районний суд Сумської області 25.03.2025 року призначив справу до судового розгляду. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Крім того відповідач був вчасно повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання призначеного на 24.02.2025, 25.03.2025, 24.04.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення «судова повістка», однак відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, будь яких клопотань до суду не направив, у судове засідання [PERSON] не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Скерував до суду заяву від 20.02.2025 року в якій просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. (а.с.112). Від представника позивача 22.03.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів. (а.с.119) Представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. (яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 17.04.2025 року) скерувала до суду через підсистему «Електронний суд» 24.04.2025 року клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи яке призначено на 24.04.2025 року о 10 год 00 хв, у зв`язку із необхідністю у ознайомленні з матеріалами справи та написання відзиву на позовну заяву. Відповідно до повідомлення №75125 про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного документу користувача ЄСІТС від 17.04.2025 року сформованого засобами підсистеми «Електронний суд», [PERSON] 17.04.2025 року отримала доступ до справи №590/1/25 провадження 2/590/57/25 на підставі ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] №1212182 від 17.03.2025 року виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н від 13.12.2024 року для представництва у судах по справі з ЄУН справи 590/1/25 (а.с.137). Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заслухавши позицію сторони відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За взаємною згодою сторони погодили такі умови договору (відповідно до п. 1.2.-1.4. договору): тип кредиту кредит, сума кредиту складає 21000,00 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. стандартна процентна ставка становить 2,00%, знижена процентна ставка становить 1,30 %; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 172200 грн за стандартною ставкою, 167790,00 грн за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки. Відповідно до п.2.1. товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) № [NUMBER] (а.с.27-36). Відповідно до реквізитів Договору № 4109995 від 03.11.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т654», зазначив всі свої анкетні дані, контактний номер телефону: [NUMBER] . (а.с.36) Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, що є Додатком № 1 до договору №4109995 від 03.11.2023, сторонами визначено: дата повернення кредиту (27.10.2024 року), нараховану суму процентів (146790,00 грн.); сума кредиту (21000,00 грн.); разом до оплати (167790 грн) (а.с.37). Згідно із паспорту споживчого кредиту, підписаний [PERSON] із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора Т654 від 03.11.2023, орієнтовна вартість кредиту за зниженою ставкою - 167790,00 грн, за стандартною ставкою - 172200,00 грн (а.с.18-21). Відповідач підписав паспорт споживчого кредитування електронним підписом одноразовим ідентифікатором 03.11.2023 та підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. [PERSON] підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» скерувало до суду інформацію, яка підтверджує що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] ІВАN [NUMBER] на яку 03.11.2023 року відповідно до виписки за договором б/н за період з 03.11.2023 року по 03.11.2023 року здійснено переказ коштів на суму 21000,00 грн., номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операції (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] зазначено [NUMBER] . (а.с.109-110). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] відбулось через систему іPay.ua в сумі 21000,00 грн, номер транзакції в системі - 304186981, що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.07.2024 №686-2607, яке підтверджує що з ТОВ «Універсальні платіжні рішення», укладено договір на переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 (а.с.26). Сума заборгованості за договором № 4109995 від 03.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 26.07.2024 року позичальником по якому є [PERSON] , розрахована первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в формі поденного розрахунку заборгованості, становить тіло кредита -21000,00 грн, проценти за користування - 99540,00 грн., 12.12.2023 року було сплачено по тілу кредита 0,00 грн, й проценти за користування - 12600,00 грн (а.с.61-66). Згідно з наданої копії договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2023 року перейшло на користь ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з реєстру боржників від 24.07.2024 року, згідно з якого розмір заборгованості становить 120540,00 грн., яка складається з: 21000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 99540,00 грн. - заборгованість за нарахованими проценти. (а.с.22) Судом установлено, що 29.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» своїм листом повідомлено боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і відповідачу [PERSON] на номер [NUMBER] (а.с.17-17зв). З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що сума боргу [PERSON] по кредитному договору № 4109995 за період з 27.07.2024 року по 28.10.2024 року становить: сума заборгованості тіла кредиту - 21000,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» 39480,00 грн (а.с.124-125 зв.). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 1177 від 19.03.2019 року, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024 року (а.с.68-71зв). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ними, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, що підтверджується письмовими доказами які містяться у справі, 03.11.2023 року на емітовану картку відповідача № [NUMBER] перерахувало [PERSON] 21000,00 гривень. Розмір кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростуваа, контррозрахунку боргу не надав. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором не заявлялось. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю надати відзив на позовну заяву, суд розцінює як намагання затягувати строк розгляду справи, оскільки договір про надання правничої допомоги із адвокатом відповідач уклав ще 13.12.2024 року, а доступ до матеріалів справи та процесуальних документів [PERSON] отримала 17.04.2025 року, проте не вживала заходів для подання відзиву. Суд зазначає, що сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі, та подання необхідних доказів. Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, встановивши до договір № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладений між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», не виконаний в повному обсязі, й те, що за договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до [PERSON] , вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у загальній сумі 21000,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає таке. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. ТОВ «Українські фінансові операції» підтвердило своє право вимоги за вказаним договором № 4109995 відповідно до договору факторингу, надавши суду належні та достовірні докази, які не були спростовані відповідачем. Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач за договором № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за період з 03.11.2023 по 26.07.2024 року який здійснений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має суму боргу процентів за користування кредитом, що складає 99540,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4109995 здійсненого ТОВ «Українські фінансові операції» за період з 27.07.2024 року по 28.10.2024 року в межах строку договору № 4109995 заборгованість [PERSON] за сумою нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 39480,00 грн. Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 4109995 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2023, доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано. Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачені договором строки кошти (суму позики) та нараховані відсотки не повернув, відтак, вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту№ 4109995 від 03.11.2023 у розмірі 160020,00 гривень, з яких сума кредиту 21000,00 гривень, сума процентів за користування кредитом 139020,00 гривень, підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно копії платіжної інструкції №610 від 20.12.2024 року (а.с.1) позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу в загальній сумі 10000,00 грн., та надано копію платіжної інструкції на оплату таких послуг. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги №01/08-2024-А від 01.08.2024, акт прийому -передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11.12.2024 року згідно з договору № 01/08-2024 від 01.08.2024 року на загальну суму 10000,00 грн. (т.1 а.с.34-35) Із наданих документів убачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та тим, що справа є малозначною і розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача у судових засіданнях, а також той факт з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика. Беручи до уваги зазначені вище обставини, за результатом оцінки доказів, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Outcome: approved