Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі скорочено АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 30.01.2024 (зареєстровано 31.01.2024), в якому просило стягнути із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №2001343734401 від 26.06.2019 станом на 01.11.2023 у загальному розмірі 245 364 грн. 20 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 151 159 грн. 23 коп., заборгованість по процентам 94 204 грн. 97 коп.; стягнути з відповідача 2 422 грн. 40 коп. судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на підставі укладеного 26.06.2019 кредитного договору №2001343734401 АТ «ПУМБ» видало позичальникові [PERSON] емітовану банком кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом, який кінцево визначений у розмірі 151\~160 грн. 00 коп. Однак, відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконував довготривалий строк, користуючись при цьому активно кредитною карткою до 22.04.2023, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 245 364 грн. 20 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 151 159 грн. 23 коп., заборгованість по процентам 94 204 грн. 97 коп. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, АТ «ПУМБ» вимушене звернутися до суду. Ухвалою суду від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач [PERSON] подав відзив на позов шляхом направлення поштовою кореспонденцією 07.03.2024 (надійшов до суду 18.03.2024), в якому просив суд у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» відмовити повністю. Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивував тим, що позивачем не надано належного пояснення щодо заявленого боргу за кожною зі складових, механізму її нарахування. Так, заявлена заборгованість по процентам не ґрунтується на умовах договору і наданому самим же товариством розрахунку, а тому підстави для її стягнення відсутні. Надані товариством виписка та розрахунок заборгованості, підготовлені працівниками товариства, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Сама лише позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми погашеного кредиту. Документів первинної бухгалтерської документації, які б могли це підтвердити, позивачем не надано, тим самим не виконано обов`язок доказування заявлених вимог. Крім того, до матеріалів позовної заяви АТ «ПУМБ» долучено паспорт споживчого кредитування, однак з цим документом відповідач не ознайомлювався, його не підписував. Вказану обставину [PERSON] розцінює як намір банку ввести суд в оману шляхом надання недостовірних доказів. Окремо відповідач акцентував увагу суду, що АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №2001343734401 від 26.06.2019 у зв`язку з неналежним виконанням його умов [PERSON] як споживачем, попри це, проценти банк продовжував нараховувати до 2024 року, тим самим умисно збільшуючи борг та не вживаючи заходів задля їх зменшення. Мотивуючи заперечення в цій частині таким чином, відповідач посилався на положення ст.616 ЦК України та постанову ВСУ від 25.05.2016 у справі №6-157цс16. Поміж іншим, на переконання відповідача, при зверненні до суду позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору та пред`явлення вимоги про дострокове повернення боргу, відсутність яких не підтверджує факт правомірності звернення до суду з даним позовом, а відтак за відсутності вищевказаних доказів звернення до суду з даним позовом [PERSON] вважає передчасним, а пред`явлення самої позовної заяви вчиненим з порушенням норм матеріального та процесуального права. 15.03.2024 на електронну пошту, а 04.04.2024 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла відповідь АТ «ПУМБ» на відзив [PERSON] . Повністю не погоджуючись з доводами та запереченнями відповідача проти заявлених вимог, представник АТ «ПУМБ» Кущ Я.В. вказала, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують факт укладення між АТ «ПУМБ» та [PERSON] кредитного договору №2001343734401 від 26.06.2019 шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Сам факт підписання ним вказаної заяви свідчить про його згоду на запропоновані банком умови, у тому числі викладені у паспорті споживчого кредиту, а виписка з рахунку є підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів та активного користування ними (зокрема, шляхом отримання готівки через банком, проведення операцій з покупки через POS-термінал, поповнення рахунку, переказ коштів між рахунками тощо), а відтак є належним доказом щодо заборгованості позичальника за кредитним договором. Що стосується наданого банком розрахунку заборгованості, то представник позивача зауважила, що він є розгорнутим, викладений у табличній формі та містить детальну інформацію щодо графіку повернення тіла кредиту, процентів з розбивкою на суми на конкретні календарні дати, відомості щодо фактичної суми погашення кредиту відповідачем з розбивкою на конкретні дати, залишок непогашеної суми боргу за кожним платежем. Власного контррозрахунку з обґрунтуванням сум, погашених в рамках кредитного договору та тих, що залишились несплаченими, відповідач не надав, як і не довів, що наданий банком розрахунок заборгованості є невідповідним. Стосовно заборгованості по процентам за користування кредитом, то її нарахування проведено банком у повній відповідності до умов кредитного договору, який відповідач підписав без зауважень чи заперечень та протягом дії договору будь-яких вимог/заперечень щодо його умов, порядку виконання договору не пред`являв. Представник позивача зауважила, що проценти за користування кредитом є складовою споживчого кредиту, їх нарахування є обов`язком банку відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про споживче кредитування», ЦК України з огляду на визначену ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» заборону надання банками безпроцентних кредитів. Відтак, обов`язком позичальника є сплата коштів за користування кредитом, які надано йому банком у тимчасове платне користування. Що стосується посилань відповідача на безпідставність та неправомірність нарахування банком комісії, то представник позивача зауважила, що такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки за умовами кредитного договору №2001343734401 від 26.06.2019 банк не здійснював жодних нарахувань комісії, яка в розрахунку, паспорті споживчого кредиту відсутня. 15.04.2024 на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь АТ «ПУМБ» на поданий ним відзив, наведені в яких доводи є тотожними з доводами та запереченнями, викладеними відповідачем у відзиві. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін, зважаючи на те, що жоден з учасників справи не заявив про свою безпосередню участь в судовому засіданні. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 26.06.2019 [PERSON] підписав заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001343734401, умовами якої сторони погодили суму кредиту кредитний ліміт у формі кредитної лінії у розмірі 33 439 грн. 00 коп., цільове призначення на споживчі цілі, розмір стандартної процентної ставки/реальної річної процентної ставки 47,88% річних, строк кредитування 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, зі спливом цього строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін. Сторони також узгодили, що кредит надається шляхом видачі неперсоніфікованої кредитної картки миттєвого випуску, емітованої банком, за № [NUMBER] , із встановленням на поточному рахунку у гривнях кредитного ліміту. Цього ж дня [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, який містить детальний розпис умови кредитування, складових загальної вартості кредиту та інформацію, надану йому як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит. Зважаючи на те, що у Законі України "Про споживче кредитування" паспорт споживчого кредиту трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, він може свідчити про належне ознайомлення відповідача з умовами кредитування. Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі скорочено ДКБО) [PERSON] беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору, що розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування за угоджених умовах. Таким чином, укладений [PERSON] договір за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України. Із наведеного вище порядку при укладенні договору позичальником здійснені усі необхідні дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитним договором №2001343734401 від 26.06.2019 перед [PERSON] виконало належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі в сумі кредитного ліміту у початково визначеному розмірі 33 439 грн. 00 коп., який в подальшому було неодноразово змінено, зокрема, шляхом збільшення до 38\~400 грн. 00 коп. 20.11.2019, до 43\~400 грн. 00 коп. 17.04.2020, до 58\~400 грн. 00 коп. 14.07.2020, до 88\~400 грн. 00 коп. 14.08.2020, до 118\~400 грн. 00 коп. 14.09.2020, до 148\~400 грн. 00 коп. 15.10.2020, зменшено до 144\~660 грн. 00 коп. 27.02.2022, збільшено до 148\~400 грн. 00 коп. 03.03.2022, та кінцево збільшено до 151\~160 грн. 00 коп. 15.06.2023, що слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту та виписки по особовому рахунку позичальника.\~Крім того, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі рахунку відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції по рахунку (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій, касових чекових книжок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Відомості про припинення строку дії договору або ініціювання питання його розірвання, у тому числі однією зі сторін, матеріали справи не містять. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконував належним чином. З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 01.11.2023 та виписки по рахунку з 26.06.2019 до 01.11.2023 слідує, що відповідач спочатку здійснював активне погашення заборгованості шляхом внесення платежів на погашення тіла кредиту до 27.02.2022 та на погашення процентів за користування кредитом до 30.09.2022 та у 2023 році єдиного платежу на суму 2413,36 грн. 30.04.2023. Так, на погашення процентів за користування кредитом відповідач здійснив такі платежі: 31.08.2019 531,61 грн., 30.09.2019 996,15 грн., 30.11.2019 2232,20 грн., 31.12.2019 1177,79 грн., 29.02.2020 2511,39 грн.. 31.03.2020 1099,35 грн., 31.05.2020 2299,04 грн., 30.06.2020 1352,93 грн., 31.07.2020 1348,75 грн., 31.08.2020 1303,98 грн., 30.09.2020 1393,02 грн., 31.10.2020 1822,25 грн., 30.11.2020 1911,16 грн., 31.12.2020 3279,03 грн., 31.03.2021 5224,30 грн., 30.04.2011 3921,07 грн., 31.05.2021 167,05 грн., 30.06.2021 8334,44 грн., 31.07.2021 4605,64 грн., 31.08.2021 4519,36 грн., 31.10.2021 9529,66 грн., 30.11.2021 4343,97 грн., 31.12.2021 4625,37 грн., 31.01.2022 4723,56 грн., 28.02.2022 5012,05 грн., 31.05.2022 3271,88 грн., 31.07.2022 15626,58 грн., 31.08.2022 3,69 грн., 30.09.2022 8997,56 грн., та востаннє 30.04.2023 243,36 грн. Загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи із різниці між нарахованими та сплаченими відповідачем процентами, складає 94\~204,97 грн. Що стосується заборгованості за тілом кредиту, то зважаючи на характер кредиту, який є лінією кредитування, відповідач здійснював платежі на погашення тіла кредиту, однак, із внесених ним коштів у подальшому здійснював їх використання, в результаті чого станом на 30.10.2023 заборгованість за тілом кредиту від кредитного ліміту, максимально збільшеного до 151\~160 грн. 00 грн. 15.06.2023 склала 151\~159,23 грн. Оскільки відповідач не навів власного контррозрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за кредитним договором, а саме, за тілом кредиту у сумі 151\~159 грн. 23 коп. та по процентам за користування кредитом 94\~204 грн. 97 коп., оскільки вона розраховані банком арифметично вірно, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, відображених у виписках по рахунку та безпосередньо у наданих розрахунках,\~які викладено у зручній табличній формі та є арифметично правильними. Фактично усі наведені відповідачем у відзиві заперечення проти наданого розрахунку ґрунтуються на припущеннях, а відтак є дистракторними та не можуть спростовувати наданих банком доказів, які є належними, допустимими та достовірними. У свою чергу, аргументи відповідача про те, що нараховані проценти за користування кредитом виходять за межі встановлені законом, є безпідставними, адже підписавши кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо істотних умов цього договору, з яким ознайомився та погодився відповідач й умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору. Відповідачем в свою чергу не заявлено у даній справі зустрічних позовних вимог про визнання недійсними умов кредитного договору в частині визначення розміру процентів, тому підстав вважати їх недійсними суд не вбачає. Посилання відповідача на можливість зменшення розміру процентів на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, суд взагалі вважає неприйнятними, оскільки фактично відповідач ототожнює «проценти за користування кредитом», які є платою за користування кредитом, узгодженою сторонами за принципом свободи договору, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям "основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом" і не\~підлягають зменшенню,\~та «неустойку»,\~що є\~санкцією за\~порушення виконання\~позичальником зобов`язань. На адресу відповідача [PERSON] , зазначену в кредитному договорі, АТ «ПУМБ» надсилало письмову вимогу (повідомлення) від 31.10.2023 №КНО-44.2.2/47 щодо наявності заборгованості з проханням погасити борг протягом 30 днів з дня отримання повідомлення, яке залишилось поза увагою позичальника. Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення із стягненням із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №2001343734401 від 26.06.2019 станом на 01.11.2023 у загальному розмірі 245 364 грн. 20 коп., що включає: заборгованість за кредитом 151 159 грн. 23 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 94 204 грн. 97 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить з ухвалення рішення на користь позивача та задоволення майнових вимог у повному обсязі, а тому понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0.8 за пред`явлення позову до суду в електронному вигляді) підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь АТ «ПУМБ».

Outcome: approved