Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла 1/3 частина житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS] . Заявниця стверджує, що з 15 червня 2002 року до дня смерті [PERSON] , фактично мешкала із сестрою цьому будинку, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини після смерті сестри, посилаючись на те, що на момент смерті вона була зареєстрована за іншою адресою, а тому рекомендував звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем. Суд ухвалою від 16 грудня 2024 року заяву [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження та призначено підготовче засідання на 18 лютого 2025 року. Представник Макарівської селищної ради звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Рішення просив прийняти за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалою від 18 лютого 2025 року підготовче провадження закрив, справу призначив до судового розгляду по суті на 17 квітня 2025 року. Представник заявника адвокат Богданчук О.В. подала клопотання про підтримання заявлених вимог, які просила задовольнити та про розгляд справи за її та заявника відсутності. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Заявниця [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України. Зі змісту довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради від 08 листопада 2021 року № 5148 встановлено, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 24 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 29. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшла 1/3 частина житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона в свою чергу успадкувала після смерті батька [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 23 грудня 2010 року виконавчим комітетом Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 27. Факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] встановлений рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року. Крім того, до матеріалів справи долучені: свідоцтвом про народження заявниці [NUMBER] від 12 листопада 1973 року виданого Мотижинським сільським ЗАГСом Макарівського району Київської області та свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 10 червня 1966 року, виданого Мотижинським сільським ЗАГСом Макарівського району Київської області, з якого вбачається що батьками заявниці та [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] Так, заявниця є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] своєї рідної сестри [PERSON] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 жовтня 2024 року № 78803055. Зі змісту виписки з погосподарської книги, виданої старостою Мотижинського старостинського округу від 10 жовтня 2024 року № 560 встановлено, що [PERSON] [INFO] , згідно із погосподарською книгою № 1 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] був власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований у 1962 року з надвірними будівлями та спорудами. На день смерті був зареєстрований та проживав у зазначеному будинку, свідоцтво про власності [PERSON] на вказаний будинок не видавалося. [PERSON] , до дня своєї смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала заявниця, вони вели спільне господарство та обробляли земельні ділянки, що підтверджується довідкою старости Мотижинського старостинського округу Макарівської селищної ради № 371 від 24 жовтня 2024 року. З Акта про спільне проживання осіб на день смерті виданого старости Мотижинського старостинського округу Макарівської селищної ради № 387 від 05 листопада 2024 року, вбачається, що [PERSON] разом із заявницею проживали спільно за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Сестри проживали разом оскільки у [PERSON] дітей не було, чоловік помер у ранньому віці. Згідно із роз`ясненнями щодо порядку оформлення спадщини від 15грудня 2024 року № 1184/01-16 державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Анна Пласконь, роз`яснила заявниці, що для оформлення її спадкових прав після смерті сестри їй необхідно підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Хоча вказане роз`яснення не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом роз`яснення вбачається, що нотаріус не може видати заявниці свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу такого свідоцтва нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому суд приймає наявний в матеріалах справи роз`яснення державного нотаріуса та вважає його достатнім доказом наявності у заявниці перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу дає їй право звернутись до суду з вказаною заявою. До матеріалів справи також долучені нотаріально посвідчені заяви свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують факт спільного проживання заявниці не менше п`яти років до дня смерті із спадкодавицею [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для реалізації її спадкових прав після смерті її рідної сестри. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин першої, другої статті 315 Цивільного кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця доживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа доживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити, оскільки з наданих заявницею доказів встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавицею [PERSON] . Судові витрати за клопотанням позивача з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved