Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

21.02.2025\~р.\~поштовим відправленням\~0505259508198,\~ надісланим через АТ «Укрпошта», представником\~позивачаШвецем А.В. було направлено до суду позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08.01.2020 у розмірі 16648,47 гривень. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що в межах проекту «Monobank» відкриваються поточні рахунки фізичним особам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії клієнта встановлюється кредитний ліміт, а також надається послуга переведення витрат у розстрочку, що дозволяє відновити використаний ліміт. Умови обслуговування опубліковані на офіційному сайті банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms і доступні для ознайомлення. 08.01.2020 р. [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у мобільному додатку «Monobank». Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць (38,4% річних) та збільшеною ставкою 6,4% на місяць (76,8% річних) у разі прострочення. Відповідач порушила зобов`язання щодо своєчасної сплати щомісячних мінімальних платежів, унаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 04.11.2024 заборгованість становить 16648,47 гривень, що включає залишок основного боргу (тіло кредиту) без нарахування відсотків, пені чи інших санкцій. Позивач також просить стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила про повне визнання позову, не заперечуючи проти розрахунку заборгованості. Одночасно надала виписку від 16.04.2025 р. по своїй платіжній картці [NUMBER] , виданій позивачем, із якої вбачається списання із неї позивачем 31 січня 2025 р. об 17:24 годині 3\~028 грн. «нарахування судових витрат» та копію свідоцтва про зміну імені від 10.12.2024 р., за якою прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності до норм матеріального права, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 08.01.2020 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання Анкети-заяви в мобільному додатку «Monobank». Умови договору опубліковані на сайті https://www.monobank.ua/terms. Відповідно до пункту 4.2.19 розділу I Умов, клієнт зобов`язаний не рідше ніж раз на 30 календарних днів ознайомлюватися з чинною редакцією договору. Згідно з пунктами 2.1, 2.3 розділу I Умов, банк відкриває клієнту поточний рахунок із платіжною карткою та надає кредитний ліміт, а договір є змішаним, включаючи елементи договору банківського рахунку та споживчого кредиту (стаття 628 Цивільного кодексу України). На підставі договору відповідачу надано кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 гривень. Пункт 4 розділу II Умов регулює надання та обслуговування кредиту, зокрема встановлення ліміту, нарахування відсотків і щомісячних мінімальних платежів. Відповідно до тарифів, пільговий період становить до 62 днів із ставкою 0,00001% річних, базова ставка 3,2% на місяць, збільшена ставка за прострочення 6,4% на місяць. У разі прострочення понад 90 днів (пункт 4.16 розділу II Умов) заборгованість вважається простроченою, а банк має право вимагати її повного повернення (пункт 4.19). Відповідач порушила умови договору, не сплачуючи щомісячні мінімальні платежі, що призвело до прострочення зобов`язань. 08.01.2022 банк направив відповідачу «пуш»-повідомлення про істотне порушення умов договору через прострочення понад 90 днів. Оскільки відповідач не погасила заборгованість, кредит набув статусу «на вимогу» (пункт 4.19 розділу II Умов). Станом на 04.11.2024 заборгованість становить 16648,47 гривень, що підтверджується розрахунком і виписками з рахунків, доданими до позовної заяви. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України дозволяє кредитору вимагати дострокового повернення кредиту у разі прострочення платежів. Згідно з частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримки сплати кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повного повернення кредиту, якщо це передбачено договором. Позивач реалізував право на стягнення заборгованості, направивши відповідачу повідомлення про порушення умов договору 08.01.2022 та подавши позов до суду. Відповідач у заяві від 16 квітня 2025 року визнала позов, не спростувавши розрахунок заборгованості. Згідно з частиною 4 статті 200 та частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з пунктом 1 частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена в частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява від 16 квітня 2025 року про визнання позову, а при подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень відповідно до платіжної інструкції, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви. Отже, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (1514,00 грн) та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків (1514,00 грн). Однак, як установлено судом на підставі виписки по платіжній картці відповідача № [NUMBER] від 16.04.2025, позивач 31.01.2025 року списав із рахунку відповідача 3028,00 гривень із позначкою «нарахування судових витрат». Таким чином, позивач компенсував свої витрати на судовий збір ще до ухвалення рішення суду. У зв`язку з цим вимога позивача про стягнення судового збору з відповідача втрачає актуальність, оскільки додаткове стягнення призведе до подвійного відшкодування, що суперечить принципам справедливості та пропорційності, передбаченим статтею 141 ЦПК України. Із огляду на визнання позовних вимог позивачем у розмірі 16648 гривень 47 копійок у суду немає підстав для віднесення решти стягнутих позивачем із відповідача коштів у розмірі 1514,00 грн. в рахунок зменшення вищезазначеної заборгованості, що не позбавляє відповідача можливості вирішення питання щодо вказаних коштів відповідно до положень глави 83 ЦК України чи іншому порядку, шляхом звернення до суду або за домовленістю із позивачем у справі.

Outcome: approved