Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. У серпні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.10.2024, остаточно просив: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 153\~822,33 грн, з яких інфляційні втрати 128\~252,80 грн., 3% річних 25\~569,53 грн; здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.10.2016 року [PERSON] звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія», Насінневого фермерського господарства «Руслан» про визнання права власності на автомобіль седан - В легковий, марки FIAT моделі LINEA, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить ПВКФ «Стройіндустрія» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрованого МРЕВ ДАІ м. Херсон, 20.05.2014. 02.12.2016 року відповідач Приватна виробничо-комерційна фірма «Стройіндустрія» подала зустрічний позов, у якому просила визнати недійсний договір №18 купівлі-продажу транспортного засобу від 14.08.2014 - автомобіля марки «FIAT LINEA», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , укладений між фірмою та [PERSON] , із підстав невідповідності його вимогам статті 203 ЦК України. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2017 року у справі №766/12136/16-ц відмовлено у задоволенні первісного позову позивача та зустрічного відповідача. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06.04.2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 28.08.2018 року Верховний Суд залишив ухвалу суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції без змін. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року за цивільною справою №766/8154/17 задоволено позов [PERSON] та стягнуто з ПВКФ «Стройіндустрія» 380 206,85 грн, з яких: 208 000,00 грн. - сума боргу, 17 085,45 грн. - 3% річних, 128 643,00 грн. - інфляційні витрати, з тих підстав, що відповідач безпідставно набув кошти в сумі 208 000 грн. та зобов`язаний їх повернути позивачу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми станом на 18.12.2017 року. 02.10.2019 року постановою Херсонського апеляційного суду в частині стягнення з ПВКФ «Стройіндустрія» на користь [PERSON] інфляційних втрат скасував, та в цій частині ухвалив нове, яким відмовлено в задоволенні вказаної вимоги, а в частині стягнення 3% річних - змінено, зменшено суму до 4376 грн; зменшено стягнуту суму з 380 206,85 грн до 212 376 грн. 28.04.2020 року постановою Верховного суду рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасовано. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.07.2021 року позов [PERSON] до Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволено частково. Стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 62 545,60 грн., 3% річних в розмірі 16 360,76 грн., що разом становить 78 906,36 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2021 року у справі №766/13113/20 позов [PERSON] до Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволено. Стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 16\~316,31 грн, з яких інфляційні втрати 6 240,00 грн та 3% річних за період з 01.08.2019 року по 26.08.2020 року в сумі 10 076,31 грн. Станом на день подання позовної заяви, відповідач не повернув сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 208 000,00 грн. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст.625 ЦК України, наявність судового рішення про стягнення грошових коштів, які відповідач не сплатив, не припиняє правовідносини сторін щодо грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача за період з 27.08.2020 по 30.09.2024 грошові кошти в розмірі 153\~822,33 грн., з яких інфляційні втрати 128\~252,80 грн, 3% річних 25\~569,53 грн. Відповідач відзив на позов не подав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У справі призначено судове засідання. 10.10.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. У зв`язку із заявленим клопотанням про відкладення розгляду справи від сторони позивача та неявкою представника відповідача судове засідання відкладено на 31.10.2024 року. 28.10.2024 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог. Окремо поданою заявою, представник позивача просив розглянути справу без участі позивача та його представника. Позов з урахуванням заяви про збільшення розмірі позовних вимог підтримали, просили його задовольнити. 30.10.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів. У час призначений для розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Дерій А.С. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. У зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача, та відсутності в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про судове засідання, розгляд справи відкладено на 11.12.2024 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі в нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи, розгляд справи відкладено на 21.01.2025 року. У час призначений для розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Дерій А.С. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. У зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача та відсутності згоди сторони позивача на розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 11.03.2025 року. У зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача, та відсутності в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про судове засідання, розгляд справи відкладено на 24.04.2025 року. У час призначений для розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Дерій А.С. у раніше поданій заяві просила про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Заперечень проти вирішення справи у заочному порядку не надходило. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у її відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2017 року у справі №766/12136/16-ц в задоволенні позову [PERSON] до ПВКФ «Стройіндустрія», Насінневого фермерського господарства «Руслан» про визнання права власності на транспортний засіб відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ПВКФ «Стройіндустрія» до [PERSON] про визнання правочину недійсним відмовлено з підстав невідповідності договору купівлі-продажу вимогам ст.203 ЦК України. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03.05.2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2017 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року по цивільній справі №766/12136/16ц рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.04.2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03.05.2017 року залишено без змін. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року у справі №766/8154/17 позов [PERSON] до Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» про стягнення грошових коштів задоволено. З підстав набуття без достатньої правової підстави грошових коштів, стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 380 206,85 гривень, з яких: 208 000,00 гривень - сума боргу, 21 561,85 гривень - 3% річних, 150 645,00 гривень - інфляційні витрати від простроченої суми, які розраховані станом на 18.12.2017 року. Відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 02.10.2018 року у справі №766/8154/17 рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року про стягнення користь [PERSON] , інфляційних витрат у сумі 150\~645,00 грн. скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаної позовної вимоги; в частині стягнення 3% річних рішення суду першої інстанції змінено, зменшена суму стягнення до 4\~359,00 грн., в частині визначення загальної суми стягнення з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] змінено, зменшено стягнуту суму з 380 206,85 грн. до 212 359 грн. Постановою Верховного суду від 28.04.2020 року, рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №766/8154/17 в частині позовних вимог [PERSON] про стягнення з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» інфляційних втрат та 3% річних скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2019 року у справі №766/15264/19 стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 39 724,20 грн., з яких 29 068 грн. - інфляційні втрати; 10 656,20 грн. - 3% річних від суми боргу за період з 19.12.2017 року по 30.06.2019 року. Вказані грошові кошти стягнуті з відповідача у зв`язку з невиконання рішення суду від 10.04.2019 року, щодо повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 208\~000,00 грн. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2021 року у справі №766/13113/20 позов [PERSON] до Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволено. Стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми «Стройіндустрія» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 16\~316,31 грн, з яких інфляційні втрати 6 240,00 грн та 3% річних за період з 01.08.2019 року по 26.08.2020 року в сумі 10 076,31 грн. Станом на 25.10.2024 у Дніпровському ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває ВП №68127479 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22.11.2021 Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/8154/17 про стягнення з ПВКФ «Стройіндустрія» на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 208\~000,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості на суму 208\~000,00 грн за період з 27.08.2020 по 30.09.2024, інфляційні втрати становлять 128\~252,80 грн, а 3% річних - 25\~569,53 грн. ІV. Оцінка Суду. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З дати ухвалення рішення суду від 06.04.2017 року про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб сторонам стало достовірно відомо про безпідставність отримання грошей відповідачем і, відповідно, виникло грошове зобов`язання ПВКФ «Стройіндустрія» перед [PERSON] по поверненню на її користь сплачених нею коштів у розмірі 208 000,00 грн. Станом на 27.08.2020 року та розгляду судом цієї справи відповідач в порушення вимог ст.1212 ЦК України не повернув сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 208 000,00 грн. Зазначену обставину відповідач не спростував та доказів повернення безпідставно отриманих коштів суду не надав. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а інші юридичні факти. Отже, рішення суду про стягнення грошових коштів (у тому числі і безпідставно отриманих) породжує грошове зобов`язання між боржником та стягувачем. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Так, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17, від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. З урахуванням того, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2019 року та постановою Херсонського апеляційного суду від 02.10.2019 року у справі №766/8154/17 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 208\~000,00 грн, та порушив грошове зобов`язання з повернення грошових коштів, у позивача на підставі ст.. 625 ЦК України виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних. Наданий позивачем розрахунок заборгованості на суму 208\~000,00 грн. за період з 27.08.2020 по 30.09.2024, інфляційні втрати становлять 128\~252,80 грн. та 3% річних 25\~569,53 грн. стороною відповідача не спростований. Перевіривши розрахунок, суд встановив його правильність та відповідність ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1\~232,00 грн. сплачений за квитанцією №МРС5-Х113-Т007-9Р3Е від 25.08.2023 при поданні позовної заяви та 1\~212,00 грн., сплачений за квитанцією ID: № 5533-6430-6242-4628 від 24.10.2024 року, при поданні заяви про збільшення розміру позовних вимог, а разом: 2\~444,00 грн., в рахунок відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved