Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Адвокат Прасолова М.В., діючи в інтересах [PERSON] , 19.09.2024 року через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду із позовною заявою, в подальшому уточнивши її зміст 18.10.2024 року, в якій просить суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , у спілкуванні та вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] ; визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] : встановлення графіків відео дзвінків або онлайн - спілкування, на гнучкій основі, але за умови обов`язкового сумарного спілкування не менше, аніж три години на тиждень. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, мають спільного сина; з грудня 2022 року відповідачка не дозволяє йому підтримувати контакт із сином, чинить йому перешкоди у спілкуванні з ним. Позивач бажає виконувати батьківські обов`язки та брати участь у вихованні сина. Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, зазначений спір виник із сімейних відносин та стосується зокрема, інтересів малолітньої дитини, тому справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого провадження та призначенням підготовчого судового засідання по справі. Ухвалою Саскаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року відкрито загальне провадження в справі провадження у справі, з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Саскаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2024 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Крім того пояснив, що у березні 2022 року, із початком широкомасштабних бойових дій в Україні його дружина [PERSON] , разом із сином - [PERSON] , покинули територію країни, вирушили з м. Кривого Рогу до Фінляндії, за наявною інформацією зупинилися в місті Лахті, де перебувають у статусі осіб під тимчасовим захистом. Після прибуття відповідачки до Фінляндії його спілкування із сином відбувалося онлайн. Він безперешкодно виходив на зв`язок із сином, активно цікавився влаштуванням сина на новому місці, вони підтримували стабільний зв`язок. Під час його спілкування із сином - реакція останнього була доброзичливою, відкритою, позитивною - а емоційний характер розмов був щирим, довірливим та приязним із боку дитини. Весь час він активно цікавився життям сина та брав у ньому участь, у тому числі шляхом надання фінансової допомоги. Зі спливом певного періоду часу, строки та межі спілкуванням поступово зменшувалися, паузи між онлайн-зустрічами збільшувалися, а обсяги часу спілкування зазнавали стійкого звуження. Він намагався дізнатися у відповідача конкретну адресу та умови проживання дитини, проте така інформація від нього приховувалася. З вересня 2022 року від відповідачки надходили прямі заяви про одностороннє припинення будь-яких контактів його із сином. Жодних мотивів і причин фактичної заборони і подальшої відмови у спілкуванні з боку відповідачки не було названо. У листопаді 2023 року контакт з дитиною був обірваний і повністю припинений [PERSON] в односторонньому порядку. Він через представника, неодноразово звертався до уповноваженої у сфері захисту прав та інтересів дітей соціальної служби Фінляндії у місті Лахті. Протягом періоду грудня 2022 року до кінця травня 2023 року спілкування між ним та сином було частково відновлено, розмови та час відеозв`язку здійснювалися у обмеженому режимі. Із червня 2022 року з боку відповідачки повторно ініційоване припинення спілкування його із сином. Всі пропозиції щодо мирного врегулювання даного спору відповідачкою відкидалися. Він приєднався до лав ЗСУ та, зокрема, проходив службу на ділянці фронту, дотичної до безпосередньої лінії боєзіткнення. З огляду на виконання бойових завдань, він не завжди мав змогу вчасно телефонувати або надсилати грошову допомогу відповідачці у зручний саме для неї час, про що попереджав [PERSON] 05 червня 2023 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з нього було стягнуто аліменти на утримання сина. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - Прасолова М.В. цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконкому Саксаганської районної у місті ради - Іванова І.В. надала суду висновок про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та покладалась на розсуд суду при поставленні рішення. Віповідачка в судове засідання не з`явилась про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є тіткою [PERSON] . Їх родина, до від`їзду відповідачки із дитиною за кордон, мала стале, безконфліктне життя, спілкувались у атмосфері взаємоповаги та розуміння, дитина була емоційно прив`язана до батька. Вона спостерігала певні моменти в онлайн спілкуванні після від`їзду - їй були помітні щирість, відкритість і радісне прагнення до діалогу сина із батьком. Потім спілкування було мінімізоване. Під час декотрих розмов вона помічала, що дитина піддалась впливу матері, [PERSON] висловлювався чітко нав`язаними йому цитатами. Відповідачка свідомо перешкоджає спілкуванню дитини з усіма родичами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що [PERSON] доводиться йому похресником. Родину [PERSON] він знає давно, характеризував їх як цільну, усталену сім`ю, що будували свій лад на принципах взаємної поваги та любові, відмітив відвертість та лагідність, що панували у стосунках між батьком та сином. Був очевидцем декількох епізодів спілкування - після того, як відповідач із похресником залишили територію України; відмітив, що реакція сина на можливість побачити батька була позитивна, [PERSON] охоче прагнув розділити з ним свої інтереси, розповісти про побут, аспекти особистого життя та навчального процесу, тощо. Вони невимушено і довірливо спілкувалися, [PERSON] ділився своїми відкриттями, новими вміннями і досягненнями, настрій був позитивним і безтурботним. Протягом піврічного терміну вимушеної розлуки родини, доступ до спілкування із дитиною як позивача, так і особисто його зазнавав поступового немотивованого звуження, а час на розмови онлайн систематично зменшувався - аж до повної мінімізації, із перешкодами у реалізації зусиль із відновлення діалогу і блокуванням актуальних контактів. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, у шлюбі сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22 листопада 2022 року виданим повторно Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 20). Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.21). Судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року стягнено аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно листів до соціальної служби у місті Лахті, Фінляндія зафіксовано звернення щодо сприяння відновлення контакту між [PERSON] та [PERSON] , звернення уваги [PERSON] на неприпустимість кроків дискримінаційного характеру щодо прав батька [PERSON] (а.с.24-34) Згідно висновку про визначення порядку участі батька у вихованні з малолітнім [PERSON] , [INFO] наданим Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради від 26.02.2025 року відомо, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу з 2018 до 2024 року, від якого на вихованні мають малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] у своїй заяві пропонує встановити такий графік побачень із сином: відео дзвінки або онлайн-спілкування, на гнучкій основі, але за умови обов`язкового сумарного спілкування не менше, аніж три години на тиждень. Мати не надала свої пропозиції, щодо порядку побачень батька з сином. Спеціалісти служби неодноразово намагались зв`язатися з матір`ю малолітнього [PERSON] , але на телефонні дзвінки вона не відповідала, або телефон був вимкнений, через мобільні за стосунки-месенджери також не вийшла на зв`язок, свої пропозиції щодо графіку побачень не надала. Оскільки дитина разом з матір`ю перебувають за кордоном, орган опіки та піклування під час вирішення питання щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , покладається на розсуд суду (а.с.97-98) У судовому засіданні з`ясовані обставини справи, необхідні для її розгляду і прийняття рішення по суті. Існування перешкод у спілкуванні тривало: скасовані не лише можливості здійснення дзвінків та листування у мессенджерах, також зафіксовано намір відповідача створити передумови відчуженого сприйняття особи позивача, нівелювання із пам`яті сина спогадів про батька. Наведені обставини підтверджені письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Показання свідків були чіткі та детальні, не мали суперечностей і не містили неточностей та розбіжностей. Пояснення позивача та його позиція були чіткими, виваженими, однозначними та юридично вмотивованими. Сукупність існуючих обставин справи підтверджена доказами, що містяться у матеріалах справи. Докази вивчені та оцінені судом як належні, допустимі, достовірні та достатні для вирішення справи по суті. Позивач просив позов задовольнити повністю. Представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю та просить суд про повне задоволення позову. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено устатті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Згідно зі ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до абз.21 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини Вирішення батьками питань щодо виховання дитини врегульовано ст. 157 Сімейного Кодексу України, нормами якої передбачено , що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 2 ст.141Сімейного Кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Згідно із п.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вказано, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Законом України «Про охорону дитинства» у ч.2 ст.15 визначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 КонвенціїГенеральної Асамблеї ООН про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р. (надалі - Конвенція), яка відповідно достатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно висновку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі від 12 березня 2025 року № 487/2960/23 (провадження № 61-8756св24) тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке має реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. Верховний Суд зауважив, що військова агресія Росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача з дочкою, а й багатьох інших батьків з їхніми дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. У цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї, пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини. Конвенцією у ч.1 ст.8 проголошено, що Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Конвенцією у ч.2. ст.8 гарантовано, що у випадку, якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності Положеннями ст.9 Конвенції передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно приписів ст.10 Конвенції дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за виключенням особливих обставин, Відповідно до ст. 18 Конвенції Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другоїстатті 5 ЦПК Україниу випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Положеннямист. 159 СК Українизакріплено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідноіз п.4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позицію Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, якою питання віддане на розсуд суду, прийнято до уваги та враховано. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що право батька брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з дитиною є безумовним та гарантоване законом. Воно може бути обмежене лише у випадках, передбачених законом, яких у даному судовому провадженні не встановлено. Судом встановлено наявні перешкоди у спілкуванні з дитиною, участі позивача у її житті, вихованні та розвитку, які створені з боку відповідача. Такі перешкоди були вчинені відповідачем шляхом систематичного безпідставного обмеження спілкування, що виразилося у постійному перенесенні або скасуванні контакту під різними приводами; немотивованого ухиляння від погодження графіків зручного для батьків часу спілкування; прямого заперечення визнання права батька на підтримання контакту із сином; повного скасування телефонних розмов та відеодзвінків - через блокування номерів, вимкнення доступних засобів зв`язку; приховування конкретної адреси місця перебування дитини, створення штучного та необґрунтованого режиму зайнятості дитини; налаштування дитини на відстороненість від батька через маніпулятивне створення у свідомості відчуженого образу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм оцінку, врахувавши встановлені у цій справі обставини, інтересидитини, а також інтереси позивача, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає необхідним задовольнити позовпро усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька, який проживає окремо від сина, у вихованнідитини.Суд також враховує, що на час розгляду справи відповідач разом із дитиною перебуває поза межами України, а позивач не має можливості виїжджати за кордон. Тому на час, коли дитина перебуває за кордоном, є доцільною вимога встановити комунікацію батька та дитини у формі телефонного спілкування, відеоконтакту та листування через засоби інтернет мережі. При цьому суд враховує, що батько дитини має право на спілкування з сином, а також на участь у його вихованні, у випадку, коли прагне до цього. Судом не встановлено, що спілкування між батьком та сином перешкоджатиме чи негативне впливатиме на його сталий, нормальний розвиток. При вирішенні справи суд керується виключно інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з батьком, яке буде відповідати вимогам закону і узгоджуватися з інтересами малолітньої дитини. У випадку відновлення сталої комунікації та налагодження довірливих стосунків між сторонами з питання виховання та участі у житті сина, враховуючи стан здоров`я дитини, її вік, зайнятість, сторонам доцільно вирішувати питання про взаємоприйнятнекорегування режиму спілкування та зміни раніше узгодженого графіка зустрічей з дитиною, який буде враховувати їх спільні інтереси та інтереси дитини. У разі невиконання рішення суду у добровільному порядку, а також необхідності встановлення контролю за виконанням відповідних приписів, застосуванню підлягає процедура визнання рішення іноземного суду; вчинення необхідних дій та заходів відбувається відповідно до положеньта норм міжнародного приватного права,з урахуваннямвимогдіючого законодавства країни перебування відповідача і дитини. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень, 20 копійок, сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved