Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

В провадження суду надійшла вказана позовна заява на підставі ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2025 року якою справу передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу. Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 104 126, 72 грн. та судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що між позивачем та відповідачкою 11.07.2024 року укладено договір № 504639-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 ЗУ «про електронну комерцію». Відповідно до договору відповідачу надано грошові кошти в розмірі 29.000 гривень. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим станом на 14.01.2025 року має заборгованість в розмірі 104 126, 72 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 29 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 71\~276.72 гривень, суми прострочених платежів за комісією 3850,00 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2025 року позовну заяву було прийнято в провадження судді Чайкіна І.Б. та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України\~шляхом оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.07.2024 року між позивачем та відповідачкою укладено договір № 504639-КС-001 за умовами якого відповідачу надано у кредит грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн., строком на 24 тижні, плата за користування кредитом фіксована 1. 50000000 процентів, комісія за надання кредиту 4 350 гривень, термін дії договору 26.12.2024 року (а.с. 20-25). Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджено довідкою в якій зазначено, що на банківську картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] 11.07.2024 об 15:49:27 годині року здійснено переказ коштів в розмірі 29\~000 гривень згідно кредитного договору № 504639-КС-001 від 11.07.2024 року (а.с.28) . Відповідно до розрахунку позивача станом на 14.01.2025, який неспростований відповідачкою, заборгованість складає в розмірі 104 126, 72 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 29 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 71\~276.72 гривень, суми прострочених платежів за комісією 3850,00 гривень (а.с.15-17). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.\~1054\~ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Статтею 1049 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦK України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. За правилами ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною першої статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо комісії суд зазначає наступне. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21). зроблений наступний правовий висновок. Аналізуючи умови кредитного договору та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.2022 року у справі N 496/3134/19. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved