Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 106088 грн 14 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.06.2022 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №М32.00407.009572567. Згідно вказаного кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 57500 грн 00 коп., зі сплатою 73% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач стверджує, що повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 19.12.2022. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.07.2024 становить 106088 грн 14 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, у тому числі проценти за кредитним договором, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.09.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.11.2024, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», від Мальованої М.О., яка діє в інтересах [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що відповідачка заперечує факт підписання саме того примірника договору кредиту та страхування № М32.00407.009572567 від 15.06.2022, що наявний у матеріалах справи. Пояснює, що дійсно [PERSON] укладала із банком кредитний договір, однак не той, який долучений позивачем до позову. Так у 2022 між АТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, однак його було укладено на інших умовах, ніж ті, про які іде мова наразі. Зокрема, відрізняється розмір відсотків за кредитом був значно менший ніж той, про який зазначено наразі. Окрім того, вважає, що розрахунок заборгованості, на який посилався позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Вказаний розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Також, вказує, що позивачем, до своєї позовної заяви долучено вимогу від 07.05.2024 року. Як доказ направлення такої вимоги відповідачці, банком надано список згуртованих відправлень та опис вкладень від 15.05.2024 року. Із вказаного списку неможливо з`ясувати чи отримувала відповідачка вимогу від 07.05.2024, а отже він є неналежним доказом отримання відповідачкою вищезазначеної вимоги. 11.12.2024 від Гук М.І., яка діє в інтересах АТ «Ідея Банк», надійшла відповідь на відзив. Остання просить вимоги позовної заяви задовольнити у повному обсязі. Вказує, що 15.06.2022 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №М32.00407.009572567 у якому сторони узгодили всі істотні умови кредитного договору, що підтверджується власноручним підписом відповідача на примірнику договору, належним чином засвідчену копію договору долучено позивачем до позовної заяви. Зауважує, що з твердженнями представника відповідача викладеними у відзиві не погоджується, з огляду на те, що відповідачем здійснювалися зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості, що відображено у виписці по рахунку, яка наявна у матеріалах справи. З метою уникнення будь-яких сумнівів щодо обґрунтованості та правильності обчислення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № М32.00407.009572567 від 15.06.2022, яка заявлена позивачем до стягнення у справі, банком надається розрахунок заборгованості (детальний) за кредитним договором № М32.00407.009572567 від 15.06.2022, виконаний станом на 10.07.2024, у формі, що відображає порядок обчислення заборгованості за вказаним кредитним договором протягом усього періоду її утворення. Щодо тверджень представника відповідача щодо неотримання [PERSON] вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, представник позивача зауважує, що така вимога була надіслана останній за адресою вказаною у договорі, а відтак вона вважається повідомленою належним чином, що власне встановлено п.3.3. договору кредиту та страхування №М32.00407.009572567 від 15.06.2022. Протокольною ухвалою суду від 11.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про скерування матеріалів справи за підсудністю. Постановляючи ухвалу, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач скористався своїм правом, встановленим ч. 8 ст. 28 ЦПК України та пред`явив позов до Галицького районного суду м. Львова, тобто за місцем виконання договору, відсутні правові підстави для скерування справи за територіальною підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2024 клопотання представника відповідача - адвоката Редько Сергія Миколайовича про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, задоволено. Призначено у цивільній справі № 461/7497/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Лубоцької Наталії Іванівни, до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертного дослідження зупинено. 25.02.2025 справу повернуто до Галицького районного суду м. Львова з експертної установи без проведення експертизи для вирішення клопотання експерта, а також у зв`язку із не проведенням оплати та не наданням матеріалів для дослідження стороною відповідача. Провадження у справі поновлено. 10.04.2025, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», від Апазіді К.Ю., який діє в інтересах [PERSON] , до суду надійшли письмові пояснення. Представник відповідача вказує, що [PERSON] категорично заперечує підписання нею кредитного договору, також остання не погоджується із розміром заборгованості та вважає його безпідставним і неправомірним. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2025 у задоволенні клопотання адвоката Апазіді К.Ю., який діє в інтересах [PERSON] , про витребування доказів відмовлено, оскільки судом встановлено, що ухвалою суду від 11.12.2024 про призначення експертизи, було зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» надати у розпорядження експерта оригінал Договору кредиту та страхування №М32.00407.009572567 від 15.06.2022, шляхом скерування такого до Галицького районного суду м. Львова. На виконання вказаної ухвали суду, 20.12.2024 представником позивача було надано зазначені документи та такі наявні у матеріалах судової справи. Отже, стороною позивача належним чином виконано покладений на неї відповідним судовим рішенням обов`язок надати необхідні для об`єктивного вирішення даної справи документи та матеріали. Крім того, обсяг таких матеріалів був визначений під час обговорення в судовому засіданні, за участю представника відповідача, питання про призначення експертизи. 24.04.2025 до суду надійшов лист (повідомлення) директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про неможливість надання висновку експерта у справі з причини не проведення оплати експертного дослідження, а також невиконання клопотання експерта про надання вільних зразків почерку і підпису відповідача. 28.04.2025 від представника відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі відповідача та її представника. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що, зокрема, підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідного учасника справи. Відповідно до частин 6,7 ст.14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (ч.8 п.2,4 ст.128 ЦПК України). Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились, матеріали справи містять клопотання учасників про розгляд справи за їх відсутності, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.06.2022 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №М32.00407.009572567. Згідно даного кредитного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 57500 грн 00 коп., зі сплатою 73% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатила нараховані відсотки і комісію, а також інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 19.12.2022. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.07.2024, за розрахунком позивача, становить 106088 грн 14 коп. та включає у себе: прострочений борг ? 51117 грн 49 коп.; прострочені проценти - 54970 грн 65 коп. Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 10.07.2024 року, окрім того, судом береться до уваги також наявний у матеріалах справи детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №М32.00407.009572567 від 15.06.2022, виконаний станом на 10.07.2024, який долучений представником позивача до відповіді на відзив. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.05.2024 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Відповідно до п. 18 кредитного договору всі повідомлення сторін, у тому числі вимоги кредитодавця, за договором вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійснені у письмовій формі та надіслані листом через поштове відділення зв`язку, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін, при цьому кредитодавець та клієнт вважаються повідомленими належним чином (такими, що отримали повідомлення в день здачі його до установи зв`язку) навіть при неотриманні такого листа у разі наявності відмітки поштового відділення зв`язку про відправлення такого листа на вказану в договорі адресу, чи змінену відповідно до умов цього договору. Вимога АТ «Ідея Банк» була надіслана за адресою проживання позичальника, що зазначена ним у кредитному договорі, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується списком АТ «Укрпошта», де за № 44 відображено адресу відповідача, поштове відправлення № 0600915815380. Таким чином, твердження представника відповідача, щодо відсутності доказів скерування банком вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є безпідставними і необґрунтованими. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи доводи сторони відповідача, суд вважає, що такі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та є необґрунтованими, виходячи з нижченаведеного. Як убачається з матеріалів справи, під час укладення кредитного договору відповідач ознайомилась з текстом та змістом договору в цілому, у тому числі з паспортом споживчого кредиту, погодилась з такими умовами, проставивши на них свої особисті підписи. Наведене свідчить про те, що банком була надана інформація відповідачу, що надається кредитодавцем споживачу, відповідно до вимог частини третьої статті 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Також, позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну загальну вартість кредиту саме за підписаним ним кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 15 ЗУ «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Підписавши кредитний договір, позичальник зобов`язався виконувати усі його умови та узгодив усі платежі за таким договором і протягом 14 календарних днів з дня укладення договору позичальник не відмовився від нього без пояснення причин. Матеріали справи не містять підтверджуючих документів з приводу того, що відповідач зверталась до АТ «Ідея Банк» з вимогою надати роз`яснення щодо незрозумілості умов кредитного договору. У свою чергу, під час розгляду справи не встановлено підстав ставити під сумнів надані банком фінансові документи, а також відображені у них дані, які використані під час проведення відповідних розрахунків. Доводи відповідача стосовно того, що позивачем не доведено наявність заборгованості в сумі стягнення та пропуск строку погашення заборгованості, суд відхиляє, з огляду на наведені вище обставини встановлені судом, а також враховуючи наступне. Матеріали справи містять виписку по рахунку, яка відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним бухгалтерським документом та підтверджує видачу відповідачу кредиту, а також усі погашення по кредиту та їх зарахування. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц зробив висновок про те, що «банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором». Суд зауважує, що сторона відповідача жодних належних своїх розрахунків суду не надала. Більше того, під час судового розгляду за клопотанням саме відповідача було призначено експертне дослідження, яке експертом не було проведено через ненадання [PERSON] витребуваних експертом матеріалів та відсутністю попередньої оплати відповідно до рахунку № 65 від 30.01.2025. Водночас, позивачем надано усі необхідні матеріали для проведення дослідження, що свідчить про зацікавленість останнього в усуненні будь-яких суперечностей та повному і всебічному судовому розгляді. Натомість дії відповідача суд розцінює як зловживання своїм процесуальним становищем, беручи до уваги неодноразове відкладення судового розгляду з метою надання можливості [PERSON] виконати клопотання експерта, яке останньою належним чином розглянуто і виконано не було. Також, не може залишитись поза увагою суду й те, що заперечуючи факт підписання кредитного договору, а саме наявного у матеріалах справи примірника, [PERSON] жодного разу не зверталася до банку з відповідним запитом для ознайомлення з таким. Окрім того, вказуючи, що вважала кредитну заборгованість погашеною не долучила жодного платіжного документу на підтвердження таких доводів, а також не зверталася до суду з клопотанням про витребування в позивача детального розрахунку у якому було б відображено здійснення відповідачем погашення кредитної заборгованості у строки та розмірах відповідно до додатку № 1 до договору М32.00407.009572567 «Графік щомісячних платежів», який згідно п.3.4. кредитного договору є його невід`ємною частиною, тоді як банком надано такий розрахунок самостійно. Більше того, вказуючи на те, що вона підписала договір з іншими умовами, примірник такого договору відповідач суду не надала. Таким чином, у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем не відповідає дійсності. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час розгляду справи, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалась кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови договору і з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved