Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Укрглобал-фінанс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № 1174202 про надання споживчого кредиту від 12 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та відповідачем, [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 24300,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування (803% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20 листопада 2023 року, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://selfiecredit.com.ua/pro-nas/. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, пунктів 7.1.16, 7.1.17, 7.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 12 грудня 2023 року о 21:50:03 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором X946, надісланий на номер телефону відповідача. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 12 грудня 2023 року на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал банк». 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Факторингова компанія Укрглобал-фінанс», укладено договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 1174202 про надання споживчого кредиту від 12 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «Факторингова компанія Укрглобал-фінанс». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Сума заборгованості, відповідача за кредитним договором відповідно до реєстру боржників від 29 липня 2024 року до договору факторингу № 29/07/24 від 29 липня 2024 року становить 130685,37 гривень, яка складається з: 24299,97 гривень - заборгованість за кредитом; 106385,40 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.5. кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом (803% річних) за період з 12 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року (включно). Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати. Ухвалою Ананьївського\~районного суду\~Одеської області\~від 16\~жовтня 2024\~року було\~відкрито провадження\~по справі,\~постановлено проводити\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження у\~відповідності до\~частини п`ятої\~статті 279\~ЦПК України\~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами\~та встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, також клопотав в позовній заяві (а.с.7 зворотний) представник позивача - адвокат, Руденко К.В., який діє на підставі довіреності від 26 лютого 2024 року (а.с.48). Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», позивач самостійно направив відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів рекомендованим листом з описом вкладення 25 вересня 2024 року та надав суду докази їх надсилання (а.с.40-41). Відповідачеві, [PERSON] , за зареєстрованим місцем його проживання було надіслано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, про що містяться відомості в матеріалах справи (а.с.62). 28 жовтня 2024\~року від\~представника відповідача\~-\~адвоката Назаренко\~І.М.,\~яка діє\~на підставі\~ордеру на\~надання правничої\~допомоги серії\~ВН №\~1414744\~від 18\~жовтня 2024\~року (а.с.75),\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просить позовні\~вимоги задовольнити\~частково,\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за договором\~№ 1174202\~по тілу\~кредиту в\~сумі 7727,37\~гривень,\~в задоволенні\~решти позовних\~вимог відмовити\~в повному\~обсязі (а.с.66-68). Представник зазначила,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення заборгованості\~в сумі\~130685,37\~гривень є\~необґрунтованими та\~безпідставними,\~а тому\~не можуть\~бути задоволені\~судом.\~Стосовно стягнення\~відсотків відповідач\~заперечує ці\~вимоги позивача\~з огляду\~на його\~статус військовослужбовця\~та положення\~пункту 15\~статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~статус військовослужбовця\~та членів\~їх сімей».\~Відповідач є\~військовослужбовцем ВМС\~ЗСУ,\~що підтверджується\~контрактом,\~посвідченням офіцера,\~довідкою Ф\~5\~від 21\~жовтня 2024\~року військової\~частини [NUMBER] .\~Відповідач визнає\~суму боргу за тілом кредиту перед позивачем в сумі 7727,37 гривень. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29 липня 2024 року відповідач частково вносив оплату за договором № 1174202 в сумі 16572,63 гривень (2138,4 гривень - 16 грудня 2023 року, 1069,2 гривень - 18 грудня 2023 року, 13365,00 гривень - 12 січня 2024 року), яка була направлена на погашення процентів за договором, що не відповідає пункту 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В зв`язку з проходженням відповідачем військової служби в ВМС ЗСУ в період нарахування процентів за договором № 1174202 від 12 грудня 2023 року сплачена ним сума 16572,63 гривень має бути зарахована як погашення заборгованості за тілом кредиту, а не по процентам. Отже сума заборгованості відповідача за тілом кредиту по договору про надання споживчого кредиту № 1174202 від 12 грудня 2023 року становить не 24299,97 гривень як зазначає позивач, а 7727,37 гривень (24300,00 - 16572,63). Позивачем в установлений судом строк не було подано до суду відповіді на відзив. Будь-яких інших заяв, клопотань не надавав. 29 жовтня 2024 року на виконання ухвали суду від 16 жовтня 2024 року АТ «Універсал банк» суду було надано підтвердження того, що банківська картка [NUMBER] належить відповідачеві, зазначено номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону), а також надано рух коштів по картці за період з 12 по 17 грудня 2023 року (а.с.79-89). Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд доходить до наступного висновку. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу позики, які регулюються параграфом 1 Глави 71 Книги п`ятої ЦК України. Судом встановлено, що 12 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено договір № 1174202 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (а.с.9-12). Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договір укладається за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово споживачем в особистому кабінеті, та Товариством. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту Товариства. Споживач отримує доступ в особистий кабінет шляхом введення у відповідне поле вебсайту коду доступу, автоматично згенерованого та надісланого йому інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства на номер телефону, який був введений споживачем на вебсайті і який визначений Товариством як фінансовий в розумінні законодавства. Пунктами 7.4. та 7.5. договору визначено, що споживач підписує договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично ІКС Товариства для кожного випадку використання та направляється споживачу текстовим повідомленням на номер мобільного телефону, повідомлений споживачем Товариству в ІКС Товариства та/або зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис споживача на договорі та має наслідком прийняття ним в повному обсязі умов цього договору. Уповноважений представник Товариства підписує договір шляхом накладення на оригінальний електронний примірник договору, підписаний споживачем, кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу. Згідно частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). При цьому, частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлення порядку вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначення прав і обов`язків учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини другої (введена в дію з 01 серпня 2022 року) статті 2 цього Закону до послуг систем дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг (у тому числі послуг з випуску та виконання платіжних операцій з електронними грошима), страхування та інших послуг, що регулюються спеціальним законодавством, цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг, страхування, зокрема законам України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»,\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,\~«Про платіжні послуги»,\~«Про фінансові послуги та фінансові компанії»,\~«Про банки і банківську діяльність»\~та\~«Про страхування». Згідно частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним і Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. Порядок укладення\~електронного договору\~визначений статтею\~11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, зокрема, відповідно до частини третьої цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною шостою цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~закріплено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини першої цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина тринадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З наведеного суд доходить до висновку, що 12 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та відповідачем, [PERSON] , з дотриманням наведених норм законодавства було укладено договір про надання споживчого кредиту як такий, що укладений у письмовому вигляді. При цьому відповідач був ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх. Також повністю ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх змістом, суттю, об`ємом зобов`язань сторін та наслідками укладення цього договору, оскільки інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з Правилами клієнт не може перейти до наступного етапу. Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18. Відповідно до підпункту 3 пункту 4.1. договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. 29\~липня 2024\~року між\~ТОВ «Селфі\~кредит» та\~ТОВ «Факторингова\~компанія Укрглобал-фінанс»,\~укладено договір\~факторингу №\~29/07/2024\~(а.с.31-37). Згідно пункту 1.1. договору під правом вимоги розуміється всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) клієнта за кредитними договорами до боржників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі кредитних договорів, в тому числі і за договорами забезпечення (поруки, застави, іпотеки) виконання зобов`язань за кредитними договорами та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами, які клієнтом відступаються факторові за цим договором. Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Згідно\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. У зв`язку із переоформленням ліцензії на підставі пункту 32 розділу VII Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та пункту 10 додатку 1 до Постанови № 199, ліцензію на\~провадження господарської\~діяльності з\~надання фінансових\~послуг (крім\~професійної діяльності\~на ринку\~цінних паперів),\~а саме\~на надання\~послуг з\~факторингу,\~видану 25 вересня 2018 року ТОВ «Факторингова\~компанія Укрглобал-фінанс», анульовано.\~Та 18 березня 2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії ТОВ «Факторингова\~компанія Укрглобал-фінанс» на\~провадження господарської\~діяльності з\~надання фінансових\~послуг (крім\~професійної діяльності\~на ринку\~цінних паперів),\~а саме\~надання послуг\~з факторингу\~на ліцензію\~на діяльність\~фінансової компанії\~з правом\~надання послуги\~факторингу,\~(а.с.26,\~інформація є\~відкритою та\~загальнодоступною,\~зокрема,\~на сайтіhttps://kis.bank.gov.ua). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно пункту 2.1. договору «У відповідності до умов цього договору клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.». Відповідно до пункту 3.1.3. «Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2. договору,після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами.». На підтвердження факту переходу позивачеві права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] , за договором № 1174202 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 12 грудня 2023 року, позивачем додано до позовної заяви витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 29/07/2024 від 29 липня 2024 року (а.с.39), копію платіжної\~інструкції №\~1118\~від 29\~липня 2024\~року про сплату згідно договору факторингу №29/07/2024 від 29 липня 2024 року (а.с.38). В постанові від 02 листопада 2021 року в справі № 905/306/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. За наведених обставин, судом встановлено, що до позивача, ТОВ «Факторингова компанія Укрглобал-фінанс» перейшли всі права щодо прав вимоги до відповідача, [PERSON] , за договором № 1174202 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 12 грудня 2023 року. Згідно витягу\~з реєстру\~боржників до\~договору факторингу\~№ 29/07/2024\~від 29\~липня 2024\~року ТОВ «Селфі\~кредит» (клієнт)\~передало,\~а ТОВ\~«Факторингова компанія\~Укрглобал-фінанс» (фактор) прийняло на умовах, визначених договором, право вимоги за кредитним договором № 1174202 від 12 грудня 2023 року до відповідача, [PERSON] , заборгованість якого станом на 29 липня 2024 року становить 130685,37 гривень та складається з наступного: 24299,97 гривень -\~заборгованість за сумою кредиту; 106385,40 гривень -\~заборгованість за нарахованими процентами. Кількість днів прострочення: 170 днів. Дата закінчення договору: 24 листопада 2024 року (а.с.39). Реєстр боржників (витяг з нього) складений за формою згідно із Додатком № 1 до цього договору (а.с.35 зворотний). Таким чином, за наведених обставин між сторонами у справі існує спір, який виник з кредитних правовідносин внаслідок невиконання відповідачем (позичальником) взятого на себе грошового зобов`язання перед первісним кредитором. Відповідно до пункту 2.1. договору № 1174202 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 12 грудня 2023 року кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24300,00 гривень, тип кредиту - кредит (пункт 1.2. договору). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно абзацу другого частини першої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України з урахуванням положень статтей\~526,\~527,\~530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц). Листом Акціонерного товариства «Універсал банк» № БТ/6338 від 17 жовтня 2024 року (а.с.79) підтверджено належність банківської картки за № [NUMBER] відповідачеві [PERSON] , за реквізитами якої, у відповідності до пункту 2.1. договору, було здійснено перерахування у безготівковій формі кредиту в розмірі 24300,00 гривень. Перерахування вказаної суми коштів підтверджується рухом коштів по картці, з якого вбачається, що 12 грудня 2023 року о 21:51:14 годині були перераховані грошові кошти в розмірі 24300,00 гривень (а.с.88 зворотний). З руху коштів по картці також вбачається, що в період з 12 по 17 грудня 2023 року відповідач користувався коштами, наданими йому в кредит (а.с.80-89). Суд також встановив наявність в матеріалах справи довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» № 20240919-255 від 19 вересня 2024 року, згідно якої ТОВ «Пейтек Україна» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29 травня 2023 року №21/990-РК) Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. 03 травня 2022 рку між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Селфі кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1. Відповідно до зазначеного договору 12 грудня 2023 о 21:51:12 було успішно перераховано кошти на суму 24300,00 гривень на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі кредит», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.91). На умовах, встановлених договором № 1174202 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 12 грудня 2023 року, Товариство надає споживачу кошти у кредит, а останній зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту (строк дії договору) 348 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в додатку № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору (пункт 1.5.1. договору). Відповідно до пункту 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування коштами протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто «факт/факт». Згідно пунктів 5.1., 5.3. договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Відповідно до пункту 5.6. договору споживач здійснює платежі за договором у такій черговості: 5.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 5.6.3. у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів за договором. Відповідальність сторін закріплено у розділі 6 договору, яким закріплено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору. Порушення умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, банк як позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати відсотків у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики (якщо договором передбачено обов`язок позичальника повертати позику частинами). Тобто, звернення до суду з вимогою дострокового повернення всієї суми кредитних коштів, у зв`язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. \~\~\~\~\~\~ Отже, якщо позичальником порушуються будь-які умови кредитного договору, позикодавець має право розцінювати його дії як невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Це може спричинити настання правових наслідків, передбачених договором або чинним законодавством, в тому числі і вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту. З розрахунку заборгованості за договором № 1174202 про надання споживчого кредиту від 12\~грудня 2023\~року вбачається, що у позичальника (відповідача) за період з 12 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року виникла заборгованість в загальній сумі 130685,37 гривень, яка складається з: 24299,97 гривень -\~заборгованість за тілом кредиту; 106385,40 гривень -\~заборгованість по відсоткам. Кількість днів прострочення відповідача становить 170 днів. За весь час відповідач здійснив три платежі: 2138,40\~гривень -\~16\~грудня 2023\~року,\~1069,20\~гривень -\~18\~грудня 2023\~року,\~13365,00\~гривень -\~12\~січня 2024\~року,\~що складає\~-\~16572,63\~гривень (а.с.92-96). Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. В постанові від 15 липня 2020 року в справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) Верховний Суд звернув увагу на розяснення Національного банку України у своєму листі від 02 вересня 2014 року\~№ 18-112/48620, згідно яких для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року\~№ 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів\~витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. На підтвердження підстав для застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представником відповідача надано довідку форми 5, видану 21 жовтня 2024 року за № Ф42 командиром військової частини [NUMBER] (а.с.74 зворотний). Згідно довідки відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . В матеріалах справи наявна ксерокопія посвідчення офіцера серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 2021 року Інститутом ВМС НУ «Одеська морська академія» на ім`я [PERSON] , [INFO] , який перебуває на військовій службі в ЗСУ (а.с.71-73). У посвідченні міститься відмітка, що згідно наказу №187 від 29 квітня 2024 року командувача ВМС ЗСУ відповідача призначено на посаду - флагманський спеціаліст з радіотехнічної служби відділення планування та підготовки штабу військової частини [NUMBER] (а.с.73). Згідно ксерокопії контракту про проходження громадянами України військової служби у збройних силах України на посадах офіцерського складу, укладеного 04 грудня 2021 року відповідач взяв на себе зобов`язання проходити військову службу в ЗСУ протягом строку дії контракту (п`ять років), а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.69-70). З огляду на викладене, на відповідача поширюється пільга, встановлена пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Частинами шостою та сьомою статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України); достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України); достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за договором\~№ 1174202\~про надання\~споживчого кредиту\~за продуктом\~«NewShort»від 12 грудня 2023 року в розмірі 130685,37 гривень, з яка складається з: 24299,97 гривень - заборгованість за кредитом; 106385,40 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі, з урахуванням вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - 7727,34 гривень (24299,97 (заборгованість по тілу кредиту) - 16572,63 (часткова сплата за договором, яка в порушення пункту 15 була направлена на погашення процентів за договором) = 7727,34). В позовній заяві міститься вимога позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу (а.с.7 зворотний). Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила покласти судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с.68 зворотний). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За викладених\~обставин,\~враховуючи те,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню частково\~на суму\~7727,34 гривень, що становить 5,9%, а позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 гривень (а.с.1), суд вважає за необхідне пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 143,00 гривень (5,9%), покласти на відповідача. Відповідно до статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія\~Укрглобал-фінанс» та фізичною особою-підприємцем, [PERSON] (а.с.46-47); акт приймання-передачі наданих послуг № 4 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року з зазначенням послуг: «Підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «ФК "Укрглобал-Фінанс"» згідно реєстру № 1 від 30 серпня 2024 року, вартість 100 000, 00 гривень (а.с.50); витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 4 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, з найменуванням послуги: «Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 1174202 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 листопада 2024 року та клопотання про витребування доказів», вартість 10 000,00 гривень (а.с.51); платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №1352 від 06 вересня 2024 року про сплату ТОВ «Факторингова компанія Укрглобал-фінанс» Руденку К.В. 100000, гривень згідно договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року (а.с.52). У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що оскільки відповідач частково визнає позовні вимоги, відповідно розміру задоволених вимог повинні стягуватись судові витрати. При цьому представник не виразила не згоди з заявленою сумою витрат (10000,00 гривень) на професійну правничу допомогу з боку позивача. З боку сторони відповідача представником відповідача на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень було надано договір № 18/11 про надання правової допомоги від 18 жовтня 2024 року (а.с.76), акт про надання послуг до договору про надання правничої допомоги № 18/11 від 18 жовтня 2024 року (а.с.77). З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача було надіслано на адресу позивача відзив на позовну заяву, в якому зазначала, зокрема про витрати з боку відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень (а.с.78). Проте позивач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 УПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~в постанові\~від 10\~січня 2024\~року в\~справі №\~760/8817/21\~(провадження\~№ 61-8777св23) звернувся до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), в якій зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами». За викладених\~обставин,\~враховуючи те,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню частково\~на суму\~7727,34 гривень, що становить 5,9%, суд вважає за необхідне пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 590,00 гривень (5,9%), покласти на відповідача, відповідно в розмірі 9410,00 гривень (94,1%) - покласти на позивача. Оскільки з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «ФК "Укрглобал-Фінанс"» і навпаки - з ТОВ «ФК "Укрглобал-Фінанс"» на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне здійснити взаємозалік вищевказаних сум витрат і стягнути з ТОВ «ФК "Укрглобал-Фінанс"» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 8820,00 грн. (9410,00-590). На підставі викладеного,

Outcome: partial