Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

ТзОВ «Коллект центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 10 червня 2021 року вона уклала Договір №4294330 із ТзОВ «Авентус Україна», відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 5000грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов Договору; ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором; надалі на підставі Договору №04-02-01/2022 від 04.02.2022р., укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт Капітал» останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором; 10.03.2023р. на підставі Договору №10-03/2023 право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 31.01.2025р. має заборгованість в сумі 14388,21грн, що становить заборгованість за основним боргом та заборгованість за нарахованими процентами, пенею; відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 10 червня 2021 року між ТзОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4294330, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5000грн, який вона зобов`язувалася повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору №04-02-01/2022 від 04.02.2022р, укладених між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Вердикт капітал», останній набув право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. На підстав Договору №10-03/2023 від 10.03.2023р. право вимоги заборгованості за договором перейшло до позивача ТзОВ «Коллект центр». Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4294330 від 10.06.2021р. вбачається, що [PERSON] станом на 31.01.2025 року має заборгованість 14388,21грн, з яких 5000грн заборгованість за основним договором, 9300грн заборгованість за нарахованими процентами та 88,21грн заборгованість за пенею. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 14388,21грн, відтак з відповідача слід присудити стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору 2422,4грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9000грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору №01-07/2024 від 01.07.2024р. про надання правничої допомоги; прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»; заявка на надання юридичної допомоги №341 від 02.12.2024р., вартість якої становить 9000грн; Витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024р. на суму 9000грн, з яких 3000грн надання усної консультації та 6000грн складання позовної заяви. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved