Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва, звернувся представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» з позовом до [PERSON] , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2021 року о 18 год.30 хв., по вул. Рогнідинська. 8/10 у м. Києві сталося ДТП за участю транспортних засобі «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 111695а0кга від 02.09.2020 року. Згідно договору страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язанні з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року по справі № 752/12482/21 водія транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована за договором-полісом №АР8103492 в АТ «Просто Страхування». Страхувальник своєчасно звернувся до позивача з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.05.2021 року. Позивач сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 563331,39 грн. АТ «Просто Страхування» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 28414,29 грн. Враховуючи, що страхова виплата в повному обсязі не покрила завдану шкоду, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 21225,73 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивачем в порушення вимог закону не враховано вартість зносу під час відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок чого було допущено надмірні виплати. Крім того зазначено, що відповідно до вимог закону відповідач не підпадає під категорію осіб до яких може бути заявлений регресійний позов. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, слід виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, доказом дійсної вартості ремонтних робіт є рахунок СТО, який містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу. У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Пунктом 28.12. договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №111695а0кга від 02.09.2020 року, встановлено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. Оскільки транспортний засіб «Nissan», номерний знак [NUMBER] , перебував в експлуатації більше 7 років (автомобіль 2014 року випуску), то АТ "ПРОСТО- страхування" застосувало коефіцієнт фізичного зносу складових даного транспортного засобу, у зв`язку з чим, сума страхового відшкодування дорівнювала 28 414 (двадцять вісім тисяч чотириста чотирнадцять ) грн. 29 коп. Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які містять аналогічні доводи зазначеним у відзиві на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник третьої особи у справі, АТ "Просто Страхування" в судове засідання не з`явився, про день та час проведення розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року було визнано [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. 02.09.2020 року між ПрАТ СК «АРКС» та [PERSON] , було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №111965а0кга. Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язанні з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] . 29.04.2021 року [PERSON] , звернулась до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до рахунку №х29261 від 07.05.2021 року ФОП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , складає 42559,91 грн. Згідно з рахунком №х33715 від 21.07.2021 року ТОВ «Кий Авто Груп» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , складає 13771,48 грн. Відповідно до платіжного доручення № 779722 від 17.05.2021 року, АТ «СК «АРКС» було сплачено на користь ФОП « [PERSON] » грошові кошти у розмірі 42559,91 грн., в якості страхового відшкодування. Згідно з платіжним дорученням № 819672 від 20.09.2021 року, АТ «СК «АРКС» було сплачено на користь ТОВ «Кий Авто Груп» грошові кошти у розмірі 13771,48 грн., в якості страхового відшкодування. Відповідно до платіжного доручення № 16793 від 21.09.2021 року АТ «Просто Страхування» було сплачено АТ «СК АРКС» грошові кошти у розмірі 28414,29 грн., у якості страхового відшкодування за ремонт транспортного «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] . З полісу серія АР №004178246, вбачається, що АТ «Просто Страхування», було забезпечено транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , з лімітом відшкодування шкоди завданої життю та здоров`ю у розмірі 260000,00 грн., та завданої шкоди майну у розмірі 130000,00 грн. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача - водія транспортного засобу «Volkswagen», державний номер [NUMBER] - на момент вчинення ДТП була застрахована в АТ «Просто Страхування» за полісом серії АР №004178246. Вказаний поліс передбачав ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб, у розмірі 130 000,00 грн. АТ «Просто Страхування» здійснило страхову виплату в межах встановленого договором ліміту - 28 414,29 грн, що є частиною загального розміру завданої шкоди. Оскільки загальний розмір збитків (56 331,39 грн) не перевищує встановлений договором ліміт відповідальності страховика, обов`язок відшкодування такої шкоди повністю покладається на страховика, а не на страхувальника. При цьому суд враховує, що на час розгляду справи, суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач звертався до АТ «Просто Страхування» з вимогою про доплату страхового відшкодування і позивачу було відмовлено в цьому. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного

Outcome: dismissed