Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.03.2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов зазначений позов, у якому позивач просив суд ухвалити рішення, яким зняти арешт (заборону) з будинку [ADDRESS] , який було накладено реєстратором Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за номером 3510723 від 25.07.2006 року, на підставі листа, Центрального відділення ощадбанку від 26.11.1990 року №8196 м. Миколаєва. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що являється власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який накладений арешт на підставі листа Центрального відділення ощадбанку від 26.11.1990 року №8196 м. Миколаєва. У зв`язку з чим, позивач як власник позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю. На підставі чого просить суд зняти накладений арешт. \~ \~ \~ \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Від АТ «Державний ощадний банк України» до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність, провести розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. У договорі на будівництво житлового будинку на правах особистої власності №120/02 від 03.11.1999 року зазначено, що Миколаївська міська рада та [PERSON] уклали цей договір, відповідно до умов якого згідно рішення від 22.04.94 року за №173 виконком Миколаївської міської ради надав земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2000 року [PERSON] продала а [PERSON] купила незавершене будівництво житлового будинку 65% готовності з огорожею і земельною ділянкою 1\~000кв.м., яке розташоване по [ADDRESS] . Право приватної власності (1/1частка) на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 22.09.2021 року на підставі свідоцтва про права власності, серія та номер: б/н, виданий 16.10.2001, видавник: виконком Центрального району - відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №280976756 від 25.10.2021 року. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.09.2021 року на будинок [ADDRESS] зареєстровано обтяження, а саме: 25.07.2006 року за №3510723 реєстратором: Перша миколаївська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: лист, б/н, 26.11.1990, Центральне відділення ощадбанку №8196 м. Миколаєва, власник: [PERSON] . У листі від 24.09.2021 року Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області зазначила, що Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області включно по 2006 рік була єдиним реєстратором (технічним виконавцем) обтяжень на нерухоме майно, яке накладалося на підставі заяв державних та приватних нотаріусів, листів та повідомлень будь-яких підприємств, установ, організацій; банків, які виступали в якості кредиторів; ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкому тощо, які були зацікавлені в захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб. Перша миколаївська державна нотаріальна контора була тільки реєстратором (технічним виконавцем) накладеної заборони за №3510723 від 25.07.2006р, підстава обтяження: лист, Центрального відділення Ощадбанку №8196 м. Миколаїв від 26.11.1990, б/н (копія цього листа, який був підставою реєстрації обтяження знищена). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2024 року [PERSON] отримав у спадщину будинок за адресою [ADDRESS] , який належав спадкодавці [PERSON] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав №361211507 від 09.01.2024 року 1/1 частка у праві власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тож позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. У своєму відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що у АТ «Ощадбанк» відсутня інформація та документи щодо підстав накладення заборони на майно, що належить позивачу, більше того, АТ «Ощадбанк» не може нести відповідальність за вищенаведені дії державного реєстратора, оскільки у 2006 році АТ «Ощадбанк» не зверталося до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із заявами про державну реєстрацію обтяжень вказаного майна. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття (скасування) арешту з майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до приписів статті 141 ЦПК УКраїни судовий збір сплачено під час подачі позову до суду.

Outcome: approved