Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

14.01.2025 [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2023 вона із відповідачем зареєстрували шлюб у Борівській селищній раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис №15. Позивач стверджує, що спільне проживання з відповідачем як подружжя вони припинили з січня 2024 року, спільне господарство не ведеться, із січня 2023 року відповідач мобілізований до Збройних Сил України. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, шлюб існує формально, а тому просить розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання дитини, поділу майна, між сторонами немає. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 15.01.2025 справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2025 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлений сторонам процесуальний строк для подання письмових заяв по суті справи. Копію наведеної ухвали було направлено сторонам за зареєстрованим місцем проживання, як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду разом із копіями позовної заяви і додатків відповідачем отримана 20.03.2025. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо припинення шлюбу. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 21.07.2023 зареєстрували шлюб у Борівській селищній раді Ізюмського району Харківської області, актовий запис №15. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Під час перебування сторін в справі в зареєстрованому шлюбі, [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2024, записаний [PERSON] , відповідач в справі, який, згідно доводів позовної заяви, не є біологічним батьком дитини. 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 20.11.2024 №4073-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізму запобігання та протидії домашньому насильству та насильству за ознакою статі». Відповідно до ЦПК України в редакції, чинній до 19.12.2024, заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України (п. 5 ч. 4 ст. 185). Згідно з ч. 2-4 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Вказаним вище законом у Сімейному кодексі України\~ частини другу - четверту статті 110 виключено, у\~ Цивільному процесуальному кодексі України пункт 5 частини четвертої статті 185 виключено. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати відповідно до ст. 112 СК України. За положеннями ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позов містить волевиявлення позивачки про відновлення дошлюбного прізвища. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141, ч. 2 ст. 136 ЦПК України. За змістом ч. 1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до положень ч. 2 ст. 136 ЦПК України витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Позовна заява містить клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, що було задоволене судом під час відкриття провадження в справі. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст. 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved