Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що рідним він є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2020 року по справі № 482/2104/19 стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на його користь аліменти, з кожного в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу). На виконання рішення суду були відкриті два виконавчі провадження [NUMBER] щодо [PERSON] та [NUMBER] щодо [PERSON] (наразі виконавче провадження завершено). З 2011 року позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, тобто є не працездатним. Розмір пенсії становить близько 3000грн. Тривалий час позивач проживав в будинку [ADDRESS] . [PERSON] незаконно переоформила право власності на вказаний будинок на себе, тим самим, залишила його без житла. Переоформивши в порядку спадкування право власності на будинок, де він проживав, вона вигнала його з цього будинку (знятий з реєстрації місця проживання 15.11.13р.). Позивач намагався оскаржити неправомірні дії в суді, але безрезультатно. З 15 листопада 2013р. по 11 вересня 2018р. позивач проживав в будинку [ADDRESS] . З 11 вересня 2018р. він не має постійного місця проживання, вимушений орендувати житло або жити у друзів. Вартість оренди житла в м. Нова Одеса є значною, порівняно з його маленькою пенсією. Наразі в позивача погіршився стан здоров`я. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.24р. у мене нього наявні такі хвороби: гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 3 ст., міокардіофіброз змішаного ґенезу, багато вузловий зоб II ст. Еутиреоз II ст.. змішаного ґенезу ( хвороба з`явилась десь 2-3 роки тому через те, що позивач все своє життя працював з хімікатами (здійснював обробку рослин хімікатами). Мізерної пенсії та аліментів мені не вистачає на оренду житла, сплату; комунальних послуг, купівлю продуктів та ліків. Відповідачі є працездатними. Батьківських прав відносно своїх дітей не позбавлявся. Позивач вказував, що враховуючи те, що витрати на оренду житла, купівлю їжі та лиш перевищують мою пенсію та аліменти, є всі підставі для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру до 5000 гри. на місяць кожного відповідача. Багато вузловий зоб II ст. Еутиреоз II ст. змішаного ґенезу є тяжкою хворобою, яку потрібно лікувати вже зараз. Житла в позивача немає. Мінімальна вартість будинку в селі Новопетрівське складає не менше 200000 грн. Враховуючи вказане, позивач також просив стягнути з відповідачів додаткові витрати у сумі 100000 грн. з кожного. Представник відповідачів подав відзиви на позов у яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на наступне. У рішенні Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2020 р. по справі № 482/2104/19 при визначені розміру аліментів на утримання Позивача було враховано матеріальний стан Позивача, а саме , що він не має постійного місця проживання та власного житла , отримує пенсію та дохід від здачі в оренду земельної ділянки лише один раз на рік. Також цим рішенням було враховано і сімейний стан Відповідачів [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких має на своєму утриманні неповнолітніх дітей, враховано майновий стан Відповідача [PERSON] , яка офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату в розмірі 10 000 грн. та майновий стан Відповідача [PERSON] , який в загалі не має власного житла, офіційно не працевлаштований, проживає в м, Миколаєві в орендованій квартирі. Саме посилаючись на ці обставини, суд прийшов до визначення аліментів на утримання Позивача у розмірі 1/10 частини від усіх заробітку (доходів) з кожного Відповідача щомісячно. На теперішній час, Позивач наводить ті ж самі аргументи, які існували станом на 2020 рік, як на підставу зміну способу сплати аліментів, а саме: отримання мінімальної пенсії , відсутність постійного місця проживання та власного житла, а також наводить додаткові: погіршення стану здоров`я, відсутність інших доходів ( окрім пенсії та аліментів ) , а також , що саме Позивач позбавила його житла, посилаючись на відповідні рішення судів. Тобто Позивач вказує на погіршення його матеріального стану та погіршення стану здоров`я, що є підставою для зміну способу сплати аліментів у твердій грошовій одиниці у розмірові 5000 грн. щомісячно з кожного з Відповідачів. Відповідачі категорично не погоджуються з доводами Позивача. Погіршення стану здоров`я Позивача може бути враховано судом лише для визначення додаткових витрат на батьків, які пов`язані з однією з таких обставин: тяжка хвороба; інвалідність; немічність та навпаки не може бути враховано при визначені розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків в розумінні ч.1 ст.205 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. А тому надана виписка з медичної картки амбулаторної ( стаціонарного ) хворого від 11.04.2024р., відповідно до якої у Позивача наявні певні захворювання не має значення для визначення розміру аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу), в т.ч. для зміни способу стягнення аліментів. Посилання Позивача на те, що Відповідач [PERSON] залишила його без житла не знаходить свого підтвердження долученими до позовної заяви рішеннями судів першої другої та касаційної інстанції. З рішень судів трьох інстанцій видно, що Відповідач [PERSON] в законний спосіб стала власником житлового будинку по [ADDRESS] , а доводи Позивача про залишення останнього без житла не знайшли свого підтвердження. Посилання Позивача про відсутність інших доходів ( окрім пенсії та аліментів ) у 2024 році відповідає дійсності. Разом з цим Позивач замовчує ту обставину, що він 25.11.2021 року відповідно до Договору купівлі-продажу номер 2167 укладеним з [PERSON] продав останньому належну йому земельну ділянку розташовану на території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області , кадастровий номер: 4824883900:04:002:0010, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,31 га., отримавши значний матеріальний дохід і тим самим покращив своє матеріальне становище. Крім цього, з 15.11.2013 року по теперішній час Позивач проживає як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] в її житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Належність вказаного будинку [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2024р. №388959583 (інформаційна довідка додається). Крім цього, Позивач у своїй позовній заяві посилається , що на виконання рішення Новоодеського районного суду від 28 січня 2020р. по справі №482/2104/19, яким стягнуто аліменти на його користь з Відповідачів, були відкриті виконавчі провадження: [NUMBER] щодо [PERSON] та [NUMBER] щодо [PERSON] щодо якого виконавче провадження завершено. Разом з тим Відповідач не вказує на дату відкриття обох виконавчих проваджень щодо Відповідачів та коли саме виконавче провадження щодо [PERSON] було завершено. Вказані виконавчі провадженні були відкритті одночасно щодо Відповідачів у 2020 році та близько через 2-3 місяці після цього Позивач відмовився від примусового виконання рішення суду щодо [PERSON] , у зв`язку з чим виконавче провадження було завершено ще у 2020році. Тобто, з викладеного видно, що Позивач на протязі 2020р., 2021р., 2022р., 2023р. отримував аліменти на своє утримання лише від [PERSON] , за вказаний проміжок часу не звертався до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку з необхідністю надання матеріальної допомоги, що вказує про відсутність такої допомоги за вказані роки більше ніж та сума аліментів, яка була сплачена [PERSON] . Сімейний стан Відповідача [PERSON] з моменту винесення рішення Новоодеським районним судом про стягнення з нього аліментів на утримання Позивача до вказаного часу не змінився. Так, останній одружений, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Новопетрівської сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 07 червня 2008 року , від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] не має постійного місця проживання та власного житла, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2024р. та є наслідком проживання в орендованих квартирах в м. Миколаєві. Крім цього, [PERSON] офіційно не працевлаштований , а тому не має стабільного заробітку. Із викладеного видно, що Відповідач [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному стані. Також необхідно звернути увагу суду, що 19.03.2020р. Новоодеським відділом ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області на виконання рішення Новоодеського районного суду області від 28 січня 2020 р. по справі № 482/2104/19 про стягнення аліментів на утримання Позивача було відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Але [PERSON] не маючи фінансової можливості сплачувати аліменти на користь Позивача зателефонував останньому та попросив його забрати виконавчий документ з ДВС. Позивач погодився і в цей же рік вказане виконавче провадження було завершено з ініціативи Позивача. Вказана обставина вказує на вкрай тяжкий матеріальний стан [PERSON] як у 2020р. так і на теперішній час. Матеріальний стан Відповідача [PERSON] змінився у зв`язку з додатковими витратами на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, а саме на розвиток його інтелектуальних здібностей та забезпечення його безпосередньої участі в олімпіадах на протязі 2021-2024роках , які велику чисельність разів проводилися поза місцем проживання останнього в інших населених пунктах: м. Нова Одеса та м. Миколаєві та виразилося у транспортних витратах Відповідача. Вказане підтверджується численними дипломами 1-2 ступеня Всеукраїнських учнівських олімпіад та відзнакою неповнолітнього сина Відповідача 1 [PERSON] . З викладеного видно, що матеріальний стан Позивача за останні роки покращився, а матеріальний стан Відповідача 1 погіршився у зв`язку з наявністю додаткових витрат на забезпечення розвитку неповнолітнього сина. Позивач обґрунтовує стягнення додаткових витрат у розмірі 100 000 грн. з кожного з Відповідачів тією обставиною, що він не має власного житла , а мінімальна вартість будинку в с. Новопетрівське складає не менше 200 000грн. та надає відомості з сайту «ОЛХ» про вартість будинку в с. Новопетрівське Миколаївського району Миколаївської області. Позивач не посилається на правову підставу своїх позовних вимог. Додаткові витрати на утримання непрацездатних батьків врегульовані положеннями ч.1 ст.203 СК України, які мають вичерпний перелік та в жодному випадку не пов`язані з придбанням житла. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі № 301/160/17 (провадження № 61- 28415св 18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Представником позивача подано відповіді на відзиви у яких заперечував проти доводів представника відповідачів. Зокрема вказував, що погіршення стану здоров`я позивача може бути враховано при визначенні розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків відповідно до ч.1 ст.192 СК України. Також вказував, що дійсно 25.11.21р. позивач продав належну йому земельну ділянку, але кошти які він отримав були витрачені ним на оренду житла, сплату комунальних послуг, купівлю їжі та ліків. Висновок відповідача 1 про те, що його матеріальне положення з 2020 року тільки погіршилось, а матеріальне положення позивача покращилось не підтверджено конкретними доказами та арифметичними розрахунками. Так згідно з довідкою про доходи № 61 від 25.07.24р. середньомісячний дохід [PERSON] складає 17 934,51 грн. Але це дохід тільки за місцем роботи. У власності [PERSON] є земельна ділянка, площею 6,31 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), кадастровий номер 4824883900:04:002:0011. Вказана земельна ділянка передана [PERSON] в оренду ФГ «Український Сад» на підставі договору оренди від 20 січня 2022 року. Можливо [PERSON] отримує і інший дохід, однак позивачу це не відомо, тому що вона не надавала до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Також заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу які були заявлені [PERSON] вказуючи на їх неспівмірність і не пропорційнісь складності справи . Крім того 13.08.2024 року представником відповідачів подано заперечення у якому він вказував наступне. Представник позивача аргументує свої доводи , посилаючись на ч.1 ст.192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказана норма закону ( ст.192 СК України) стосується аліментів на утримання батьками своїх неповнолітніх дітей , оскільки розміщена в главі Глава 15 СК України, яка має назву «Обов`язок матері, батька, утримувати дитину та його виконання» та в ній вказується про визначення розміру аліментів на утримання батьками своїх неповнолітніх дітей. Поряд з цим, глава 17 СК України містить норми , що стосується обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків на його виконання». Вказана глава містить норму права, якою визначається розмір аліментів на утримання батьків, а саме ст.205 СК України. Так, відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Приписами ч.2 ст.205 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. З аналізу ст.205 СК України, вбачається вичерпний перелік підстав для врахування розміру на утримання непрацездатних батьків, якими є: матеріальний та сімейний стан сторін, а також можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. В даній нормі права відсутнє положення про врахування стану здоров`я ( погіршення чи покращення) сторін. А тому доводи представника Позивача про те, що погіршення стану здоров`я Позивача повинні бути враховані при визначенні розміру або зміні способу стягнення аліментів є помилковими, оскільки не мають під собою правових підстав. Поряд з цим, Відповідач [PERSON] ще з 17.02.2020 р. хворіє ДЄ 1-2 змішаного генезу, дисметаболічна кардіоміопатія, що підтверджується довідкою Новоодеського КЗ РЦ ПМСД від 17.02.2020р., аз 19.06.2024р. додатково ще іншою хворобою «фіброміома матки», що підтверджується довідками, виданими Новоодеським КЗ РЦ ПМСД від 19.06.2024р. та 26.07.2024р. Представник Позивача погоджується , що Позивач 25.11.2021 р. продав земельну ділянку про яку він не зазначив у позовній заяві, але не вказує про Суму отриманого доходу, а лише зазначає, що отримані від їх продажу кошти Позивач витратив на оренду житла, сплату комунальних послуг, купівлю їжі та ліків. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.11.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. , - [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку , що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський ( Новоодеський район), Новопетрівська сільська рада, загальною площею 6,31 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824883900:04:002:0010 за 140963,00 грн. ( копія договору купівлі- продажу долучається). За вказані кошти міг Позивач на момент продажу земельної ділянки мав уже можливість придбати для себе житло у с. Новопетрівське Миколаївського району Миколаївської області. Це двох чи одно кімнатна квартира ( без евроремонту) з усіма зручностями в мікрорайоні «Прибужанка» . Але цього не зробив, що вказує про відсутність зацікавленості у придбання для себе власного житла. Поряд з цим, позивач вказує , що витратив отримані кошти на оренду житла, сплату комунальних послуг, купівлю їжі та ліків. З 15.11.2013 року по теперішній час Позивач проживає як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] в її житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Належність вказаного будинку [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2024р. №388959583. З моменту проживання в м. Нова Одеса Позивач декілька разів з [PERSON] приїздив в гості додому до Відповідача [PERSON] та позиціонував [PERSON] як його цивільну дружину та що проживає разом з нею та утримує домашнє господарство. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 05.3.2024р. наданої Позивачем , останній до 11.09.2018р. був зареєстрований : [ADDRESS] , тобто за місцем проживання своєї цивільної дружини. Після зняття з реєстраційного обліку , 23.11.2019 р. Позивач звернувся з позовом про стягнення аліментів з своїх дітей. З вказаного часу Позивач зазначає, що не має власного житла, а тому постійно орендує житло для свого проживання. Але це не відповідає дійсності. Аргументом цього є письмові докази. Так, під час продажу земельної ділянки Позивач у договорі купівлі-продажу від 25.11.2021р. вказав місце проживання за адресою: [ADDRESS] . При складанні позовної заяви в 2024р. теж зазначає місце проживання: [ADDRESS] . Тобто, позивач з 2013 р. по теперішній час проживає як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] в її житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та жодного разу не орендував будь-яке житло, не сплачував там комунальні послуги. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного) хворого КНП «Новоодеський ЦПМСД» форми 027/о, наданої Позивачем , останній з приводу гіпертонічної хвороби , міокардіофіброзу змішаного генезу , багатовузлового зобу лікувався з 11.04.2024, тобто лише у 2024р. А тому доводи Позивача на витрату коштів від продажу земельної ділянки на лікування за 2021р, 2022р. та 2023р. не знаходять свого підтвердження Доводи представника Позивача про покращення матеріального стану Відповідача [PERSON] за останній рік ґрунтуються на поданій останньою довідкою про її заробітну плату за місцем роботи та складає 17 934, 51 грн. Але представником Позивача зроблено не вірний арифметичний розрахунок. Так, відповідно до довідки про доходи Відповідача [PERSON] від 25.07.2024р. № 61 , останній за період з червня 2023р. по травень 2024р. (за 12 місяців , тобто за останній рік ) всього нараховано 215214, 12 грн , з яких вирахувано: податок з доходів фізичних осіб у сумі 38 738, 54 грн.; військовий збір 3228,21 грн, та сплачено аліментів - 17 336,83 грн. А тому отриманим доходом Відповідача 1 за рік є сума 215214, 12 грн - ( 38 738, 54грн. + 3228,21грн. + 17 336,83 грн.) =155 913, 54 грн. , та відповідно середньомісячна заробітна плата ( «отримана на руки » після усіх відрахунків) складає 155913, 54 грн. /12 місяців = 12 992, 79 грн. Крім цього , витрати Відповідача 1 за останній рік на сплату комунальних послуг, придбання ліків , продуктів харчування, одягу для сім`ї , підтримання в належному стані житлового будинку, додаткові витрати на неповнолітню дитину, лікування її від хвороб зазначених вище становлять майже всю її заробітну плату. Тільки на документально підтверджених витрат Відповідача за останній рік, такі витрати становлять розмір більше 86 000 грн., докази чого надає відповідач. З огляду на викладене вважає, що вимога позивача про зміну способу стягнення аліментів з 1/10 частки від отриманого заробітку ( доходу) Відповідача 1 на тверду грошову одиницю в розмірі 5000 грн. приведе до того , що Відповідач буде отримувати дохід у місяць 7000 грн. ( 13000 грн. зараз - 5000 грн. на аліменти ) та відповідно 2333, 3 грн. на кожного члена сім`ї. (чоловіка, неповнолітню дитину та Відповідача 1 ). З іншого боку , Позивач гіпотетично буде отримувати дохід у сумі 13 000 грн. ( з розрахунку 3000 грн, отримує зараз , та по 5000 грн. від кожного з Відповідачів ). Крім того Позивач отримує пенсію за віком у розмірі 3074, 87 грн. ( станом на грудень 2023 року ) сума пенсії, за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023, склала 36 605 грн., отримав аліменти на своє утримання від Відповідача [PERSON] в сумі 17 336 грн. за період з 1 червня 2023р. по травень 2024р.; що складає середньомісячну суму доходу 4495 грн. Така сума доходу перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений у розмірі 2093,00 грн; та згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2024р,- прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2024р. становить 2361 грн.). Крім цього, у 2021р. отримав від продажу земельної ділянки 140963,00 грн. , протягом 2021-2022р. та 2023р. не потребував допомоги у сплаті аліментів від [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи викладені ними раніше у заявах по суті справи. Крім того позивач на запитання представника відповідачів відповів що у теперішній час проживає за адресою [ADDRESS] у статусі наймача житла, крім нього за даною адресою проживає [PERSON] , власник будинку. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, його інтереси представляв адвокат Бойченко Г.А. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів Бойченко проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на доводи викладені ними раніше у заявах по суті справи. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.10.2019 року, актовим записом про шлюб за №13 від 23.11.1991 року, складеним виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, [PERSON] є рідною донькою позивача [PERSON] . Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2019 року підтверджується, що [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, отримує пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 03.03.2011 року, тобто є непрацездатною особою. Відповідачі є працездатними. Відповідач [PERSON] отримує заробітну плату, тобто має стабільний дохід. Батьківських прав відносно своїх дітей - відповідачів у справі позивач [PERSON] ніколи не позбавлявся. Будь-яких доказів свідомого нехтування виконання своїх обов`язків по їх вихованню та утриманню суду не надано. Ці обставини встановлено судом під час дослідження доказів у цій справі, також ці обставини вже встановлено рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/2104/19 від 28.01.2020 року. Крім того як видно із виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 11.04.2024 року, він хворіє на гіпертонічну хворобу II ст., 2 ст., ризик 3 ст., міокардіофіброз змішаного ґенезу, багато вузловий зоб II ст. Еутиреоз II ст.. змішаного ґенезу. Статтею 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Згідно до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ст. 205СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Хоча збільшення розміру аліментів утримання непрацездатних батьків або зміна способу їх стягнення главою 17 Сімейного Кодексу України не передбачені, проте до них мають застосовуватися норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Так згідно ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. А згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, з інших випадків, передбачених законом. З огляду на вищевказане суд приходить до висновку що положення ч.3 ст. 181 та ст. 192 СК України можуть бути застосовані до відносин повязаних з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків. Судом встановлено, що позивач, є непрацездатним, зареєстрованого місця проживання та житла у власності не має, хоча визнав що продовжує проживати за адресою [ADDRESS] , крім нього за даною адресою проживає власник будинку [PERSON] . Обставини що стосуються віку, стану здоров`я, не працездатності позивача, відсутності у нього власного житла вже були предметом розгляду у справі №482/2104/19 і рішення суду у цій справі про часткове задоволення позову [PERSON] від 28.01.2020 року позивачем не оскаржувалося і набрало законної сили. Так рішенням Новоодеського районного суду №482/2104/19 від 28.01.2020 року з відповідачів на користь позивача стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з кожного. Позивач отримує пенсію у сумі 3074, 87 грн. ( станом на грудень 2023 року) на місяць, а також аліменти від [PERSON] середній розмір яких за період червень 2023 - травень 2024 року склав близько 1444грн. на місяць. Разом з тим, виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів було завершено за заявою позивача (згідно доводів представника відповідача, які позивачем не заперечувалися і спростувань в ході судового розгляду не знайшли). Вищевказане дає підстави для висновку, що позивач за власною волею вирішив не отримувати аліменти призначені судом у повному обсязі з двох боржників. Як неодноразово у своїх ухвалах вказував Верховний Суд, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо (постанови від 28.11.2018 р. у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17). Встановлений рішенням суду №482/2104/19 від 28.01.2020 року порядок стягнення аліментів передбачає, що зі збільшенням доходів відповідачів має збільшуватися розмір аліментів (на відміну від аліментів у твердій грошовій сумі), такий порядок на думку суду є оптимальним оскільки забезпечує зміну розміру аліментів пропорційно до змін розміру доходу відповідачів, наявність підстав для зміни порядку стягнення аліментів в ході судового розгляду підтвердження не знайшла. Як видно із виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 11.04.2024 року, він хворіє на гіпертонічну хворобу II ст., 2 ст., ризик 3 ст., міокардіофіброз змішаного ґенезу, багато вузловий зоб II ст. Еутиреоз II ст.. змішаного ґенезу. У вищевказаній виписці з із медичної карти амбулаторного хворого вказане також призначене лікування. Разом з тим позивачем не надано жодних доказів які стосуються реальних чи потенційних витрат на лікування яке він проводить або якого він потребує. Суд не володіє спеціальними знаннями в сфері медицини які дозволяли б йому самостійно визначати тяжкість хвороби. Оціночно визначити тяжкість хвороби позивача без підтвердження необхідних витрат на лікування (що має значення при визначенні розміру утримання як аліментів так і додаткових витрат ) суд не може. Надані сторонами і досліджені судом докази що стосуються сімейного і матеріального стану сторін не дають підстав для висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів. Крім того суд враховує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.11.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. , - [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку , що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський ( Новоодеський район), Новопетрівська сільська рада, загальною площею 6,31 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824883900:04:002:0010 за 140963,00 грн., що згідно відкритих джерел у мережі Інтернет станом на час укладення договору становило близько 5200 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом час подання позову становило близько 211000 грн., а на день розгляду справи становить близько 215384 грн., що перевищує суму яку позивач просить стягнути з відповідачів у якості додаткових витрат як він вказує на придбання житла. З огляду на вищевказане суд приходить до висновку що у задоволенні позову в частині зміни порядку стягнення і розміру аліментів слід відмовити. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат суд виходить із вищенаведених висновків суду, зокрема : 1) щодо неможливості оціночно визначити тяжкість хвороби позивача без підтвердження необхідних витрат на лікування (що має значення при визначенні розміру утримання як аліментів так і додаткових витрат), 2) щодо того що обставини непрацездатності і відсутності житла вже були предметом судового розгляду у іншій справі рішення в якій не оскаржувалося і набрало законної сили. Крім того системний аналіз норм СК України щодо стягнення додаткових витрат не дає підстав для висновку що витрати на придбання житла можуть відноситися до додаткових витрат на утримання. З огляду на вищевказане суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Враховуючи висновки суду щодо спору по суті, згідно яких позов задоволенню не підлягає, матеріальний стан позивача, а також враховуючи положення п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і положення ст.10 СК України згідно яких до відносин пов`язаних із утриманням непрацездатних батьків мають застосовуватися ті ж підходи щодо зміни порядку і розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат, що і при стягненні аліментів і додаткових витрат на дітей, суд приходить до висновку що від сплати судового збору за подання позову позивача слід звільнити. Оскільки представником відповідачів не було подано розрахунку і доказів судових витрат на правничу допомогу і до переходу суду до стадії ухвалення рішення не заявлено про їх подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання про розподіл витрат відповідачів на правничу допомогу не вирішується

Outcome: dismissed