Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

26 грудня 2024 року представник Миргородської міської ради Полтавської області звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати в розмірі 16824 гривні 67 копійок за користування з 06.10.2023 по 06.10.2024 земельною ділянкою, що належить територіальній громаді міста Миргорода та розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0624 га, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно договору купівлі -продажу від 06 жовтня 2023 року [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва (реєстраційний номер 452127153109), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна (незавершене будівництво), який перебуває у власності відповідача починаючи з 06.10.2023, розташований на земельній ділянці комунальної власності, площею 0.0624 га, кадастровий номер: 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та знаходиться в межах м. Миргорода на землях комунальної власності, що належать територіальній громаді м. Миргорода. З моменту, коли закінчився договір оренди земельної ділянки №11/935, а саме з 06.10.2023 та до 07.10.2024 землекористування відповідно до чинного законодавства України відповідачем не було оформлено. Однак в період з 01.04.2021 року по 05.10.2023 року відповідач так і не уклав договір оренди вищевказаної ділянки. 11.12.2023, 04.06.2024 та 17.10.2024 міська рада звернулась з претензіями до відповідача, щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів в загальному розмірі 16824 гривні 67 копійки - з 06.10.2023 по 06.10.2024, на які відповідач безпідставно збільшив вартість свого майна, водночас Миргородська міська рада втратила належне їй майно у вигляді коштів від орендної плати за земельну ділянку, яка належить територіальній громаді міста Миргорода та оформити землекористування у відповідності до вимог чинного законодавства України, однак і до цього часу безпідставно збережені кошти відповідачем не повернуто. Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зауважувала, що згідно реєстру нерухомого майна відповідач є єдиним власником незавершеного будівництва, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, площею 0.0624 га, кадастровий номер: 5310900000:50:057:0005, вид цільового призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та знаходиться в межах м. Миргорода на землях комунальної власності, що належать територіальній громаді м. Миргорода. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на монет укладення договору купівлі продажу, договору оренди не існувало. Він також не скористався правом укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки не планував використовувати земельну ділянку. Належне йому нерухоме майно не було розміщене на спірній земельній ділянці, а знаходиться в складі цілісного майнового комплексу (житлового будинку), яке не може бути відокремлено (виділено, відділено) як окреме, а саме: в п`ятиповерховому будинку. Він не є власником всього багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Йому належить нежитлове приміщення на першому поверсі та у підвалі даного житлового будинку. На даний момент в даному будинку над його власністю ще є чотири поверхи, де є власники квартир. Отже він не єдиний власник, оскільки це багатоквартирний будинок. Він не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Вважав, що він не може бути єдиним орендарем та відповідно один сплачувати орендну плату, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог внаслідок їх недоведеності. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399699645 від 17.10.2024, [PERSON] з 06 жовтня 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу № 1701 є власником об`єкта нерухомого майна, а саме: незавершеного будівництва (реєстраційний номер 452127153109) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9,61-62). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002568242024 від 17.10.2026 об`єкт нерухомого майна (незавершене будівництво) знаходиться на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0624 га, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с. 10-15). В період з 06.10.2023 по 06.10.2024 відповідач не уклав договір оренди земельної ділянки. Ставки орендної плати за земельні ділянки в місті Миргород в період з 04.10.2023 затверджені відповідними рішеннями Миргородської міської ради, а саме №165 від 23.06.2018 року, №272 від 15.07.2021 року, №330 від 07.12.2022 року, №197 від 12.07.2024 (а.с. 23-41). 11.12.2023 міська рада звернулась з претензією вих. №4814/01-35 до відповідача, щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів в розмірі 2 750,90 грн. - з 06.10.2023 по 06.12.2023, та з претензіями від 04.06.2024 за вих. №2086/01-35, від 17.09.2024 за вих. №3498/01-35, від 17.10.2024 за вих. №3988/01-35 щодо добровільного повернення безпідставно збережених коштів, на які відповідач безпідставно збільшив вартість свого майна, водночас Миргородська міська рада втратила належне їй майно у вигляді коштів від орендної плати за земельну ділянку, яка належать територіальній громаді міста Миргорода та оформити землекористування у відповідності до вимог чинного законодавства України, однак безпідставно збережені кошти відповідачем не повернуто (а.с. 42-55). 07 жовтня 2024 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5310900000:50:057:0005, площею 624 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , строком на 1 рік (а.с. 56-59). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 922/207/15). Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року за наслідками касаційного перегляду судових рішень у цивільній справа № 629/4628/16-ц. Зі встановлених обставин, суд вбачає підстави для задоволення позову. Позивачем доведено фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою, яка на момент виникнення спірних правовідносин, належала територіальній громаді м. Миргород та перебувала у комунальній власності. Обґрунтовуючи розмір позовних вимог, представником позивача у позовній заяві складений розрахунок безпідставно збережених коштів за користування без правовстановлюючих документів земельною ділянкою з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005, площею 0,0624 га, за період з 06.10.2023 по 06.10.2024 (а.с. 2 зворот). Так, з розрахунку вбачається, що розмір безпідставно збережених коштів, обраховувався виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005, площею 0,0624 га. Згідно з Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку за 2023-2024 роки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:057:0005 площею 624 кв. м. у 2023 році складала 404869,92 грн, у 2024 425112,48 грн (а.с.16,17). Рішенням Миргородської міської ради № 165 від 23.06.2018 року затверджена ставка річної орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 4 %, рішенням від 02.03.2023 за № 80 - 4 % та рішенням Миргородської міської ради від 12.07.2024 за № 197 - 4 % ставка річної орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Таким чином, використовуючи для розрахунку розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] , а саме 624 кв. м., розмір безпідставно збережених коштів становить: за період з 06.10.2023 по 31.12.2023 - 3815 грн 76 коп.; з 01.01.2024 по 06.10.2024 - 13008 грн 91 коп. Загальний розмір безпідставно збережених коштів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 16824 грн 67 коп. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем всупереч вимог ст. 81 ЦПК України на підтвердження свої заперечень не надано будь яких доказів, що крім відповідача є інші співвласники нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Миргородської міської ради Полтавської області є законними, обґрунтованими та такими що підлягають повному задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню безпідставно збережені коштів в розмірі 16824,67 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь Миргородської міської ради Полтавської області 3028 гривень 00 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved