Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу та судових витрат, посилаючись на те, що 20 вересня 2023 року, о 20 годині 38 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN, н/з [NUMBER] рухаючись зі швидкістю 60-70 км/год., що є більшою за максимально допустиму у населених пунктах 50 км/год., по вул. Комунальній зі сторони вул. Копанська у напрямку вул. Івана Франка в м. Виноградів, Берегівського району, у нічний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, в плані пряма, має по одній смузі руху у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою (п.п. 1.5 п. 34 (переривчаста лінія), що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не забезпечила безпеку дорожнього руху та грубо порушила вимоги п.п 2.3 «б»; 12.2, 12.3; 12.4; та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року. Водій [PERSON] , продовжуючи свій рух, будучи самовпевненою та самонадійною, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху, з моменту виявлення небезпеки для руху, не вжила заходів до екстреного гальмування та зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим самим продовжила рухатися далі, в результаті чого, навпроти адмінбудівлі ПП «Агро-січ», що по вул. Комунальна, №1, допустила зіткнення з велосипедистом під керуванням [PERSON] , [INFO] , який в той час рухався попереду, їдучі у смузі руху автомобіля у попутному напрямку відносно руху автомобіля. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист [PERSON] , [INFO] , колишній мешканець [ADDRESS] , від отриманих ушкоджень загинув. Своїми діями [PERSON] грубо порушила вимоги п.п. 2.3 «б»; 12.2, 12.3; 12.4; та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Цей факт встановлено у Обвинувальному акті кримінального провадження щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реестру досудових розслідувань 21 вересня 2023 року за №12023070000000281. Дані ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/ ) не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, VOLKSWAGEN, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961, немає. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, представник потерпілої звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із заявою про відшкодування шкоди. Із заявою на виплату страхового відшкодування від 19.01.2024 року було надано докази витрат на поховання в розмірі 39050 грн. (Тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок): 19.09.2024 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 39050,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 19.09.2024 року. 19.09.2024 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3.1/18136 від 19.09.2024 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 39050,00 грн. МТСБУ перерахувало представнику потерпілої, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 39050,00 грн. (Тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №926945 від 20.09.2024 року. З вказаних підстав, позивач просить стягнути з відповідача суму завданої шкоди в порядку регресу, пов`язаною з регламентною виплатою, у розмірі 39050,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, у разу повторної неявки в судове засідання відповідачки не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Сугай Т.Г. усудове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленої відповідачки у судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, давши їм оцінку, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 20 вересня 2023 року, о 20 годині 38 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN, н/з [NUMBER] рухаючись зі швидкістю 60-70 км/год., що є більшою за максимально допустиму у населених пунктах 50 км/год., по вул. Комунальній зі сторони вул. Копанська у напрямку вул. Івана Франка в м. Виноградів, Берегівського району, у нічний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, в плані пряма, має по одній смузі руху у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою (п.п. 1.5 п. 34 (переривчаста лінія), що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не забезпечила безпеку дорожнього руху та грубо порушила вимоги п.п 2.3 «б»; 12.2, 12.3; 12.4; та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року. Водій [PERSON] , продовжуючи свій рух, будучи самовпевненою та самонадійною, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху, з моменту виявлення небезпеки для руху, не вжила заходів до екстреного гальмування та зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим самим продовжила рухатися далі, в результаті чого, навпроти адмінбудівлі ПП «Агро-січ», що по вул. Комунальна, №1, допустила зіткнення з велосипедистом під керуванням [PERSON] , [INFO] , який в той час рухався попереду, їдучі у смузі руху автомобіля у попутному напрямку відносно руху автомобіля. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист [PERSON] , [INFO] , колишній мешканець [ADDRESS] , від отриманих ушкоджень загинув. Своїми діями [PERSON] грубо порушила вимоги п.п. 2.3 «б»; 12.2, 12.3; 12.4; та 1.10 (в частині визначення поняття «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України. Невиконання водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Цей факт встановлено у Обвинувальному акті кримінального провадження щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2023 року за №12023070000000281. Дані ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/ ) не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, VOLKSWAGEN, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961, немає. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, представник потерпілої звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із заявою про відшкодування шкоди. Із заявою на виплату страхового відшкодування від 19.01.2024 року було надано докази витрат на поховання в розмірі 39050 грн. (Тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок): 19.09.2024 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 39050,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 19.09.2024 року. 19.09.2024 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3.1/18136 від 19.09.2024 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 39050,00 грн. МТСБУ перерахувало представнику потерпілої, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 39050,00 грн. (Тридцять дев`ять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №926945 від 20.09.2024 року. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином, закон зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки (див. постанову Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 904/2830/20). Таким чином, відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за шкоду, завдану такими джерелом, незалежно від наявності його вини. Як передбачено статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. Таким чином,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у дорожньо-транспортний пригоді особі, а саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В судовому засіданні встановлено, що цивільна-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснило виплату відшкодування шкоди потерпілій в розмірі 39050, 00 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 926945 від 20.09. 2024 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведений той факт, що шкода у розмірі 39050, 00 грн. має відшкодовуватися саме відповідачкою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки. Згідно зі статтею 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжною інструкцією. На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України,

Outcome: approved