Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

22.11.2024 до суду надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що 26.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №26.05.2024-100000887 строком на 98 дні. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн. Процентна ставка фіксована незмінна 1,5% за один день користування кредитом, яка застосується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія 7% від суми кредиту дорівнює 420 грн.; неустойка 60 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання неналежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, але останній вчасно кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.11.2024 складає 18 240 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн., по відсоткам 8 820 грн., комісії 420 грн. та неустойки 3000 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені витрати зі сплати судового збору. Ухвалою від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10.02.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.02.2025 розгляд справи відкладено на 12.03.2025 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. 12.03.2025 розгляд справи відкладено на 18.04.2025 для повторного повідомлення відповідача про розгляд справи. 18.04.2025 ухвалою призначено заочний розгляд даної цивільної справи. Позивач свого представника в судове засідання не направив, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою sms повідомлень. Судова повістка, направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернута на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26.05.2024\~між ТОВ «Споживчий центр» (далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач) був укладений кредитний договір №\~26.05.2024-100000887, шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору і підтвердженням укладення кредитного договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 98 днів з дати надання кредиту, дата повернення кредиту 31.08.2024, фіксована незмінна процентна ставка 1,5% за 1 день користування, денна процентна ставка 1,13%, орієнтована реальна річна процентна ставка 25580,06%, комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту, що дорівнює 420 грн., неустойка 60 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України 365% річних (а.с.11-15). Відповідно до пунктів 3.1-3.2 Договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пункту 4.1 кредитного Договору кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача № [NUMBER] хх-хххх-9251. Згідно із пунктом 4.3 Договору днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. Відповідно до пункту 6.1 Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії у терміни та строки, вказані в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з пунктом 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Факт укладення електронного кредитного договору між сторонами у справі підтверджується їх підписанням пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору №26.05.2024-100000887 від 26.05.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №26.05.2024-100000887 від 26.05.2024 (кредитної лінії). Відтак, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Е421. Пунктом 9 заявки кредитного договору №26.05.2024-100000887 (кредитної лінії) визначено графік платежів (а.с.14 зворот). Відповідно до квитанції ІD платежу 2467330990 від 26.05.2024 на рахунок відповідача, який був вказаний у заявці на отримання кредиту, перераховано 6000 грн. за договором №26.05.2024-100000887, отримувач - 444111*51\~(а.с.17). Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати ним заборгованості за вказаним кредитним договором. Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №26.05.2024-100000887 від 26.05.2024 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 31.08.2024 складає 18\~240,00 грн., з яких: 6\~000,00 грн. основний борг, 8820,00 грн. проценти, 420,00 грн. комісія, 3 000,00 грн. неустойка (а.с.18). За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію). Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вже зазначалось вище, кредитний договір між сторонами у справі був укладений в електронній формі. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище кредитним договором утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом. Проте суд не погоджується із вказаним розміром загальної заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем здійснено нарахування заборгованості зі сплати неустойки. Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні»\~введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з\~військовою агресією Російської Федерації проти України. Пунктами 18, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, неустойка (штраф, пеня) за прострочення (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягає стягненню на період дії військового стану, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості\~зі сплати неустойки\~у розмірі 3\~000,00 грн. не підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача\~\~заборгованості за\~кредитним договором №\~26.05.2024-100000887\~від 26.05.2024 у розмірі\~15\~240,00 грн., з яких: 6\~000,00 грн. \~заборгованість за тілом кредиту, 8820,00 грн. \~заборгованість за відсотками, 420,00 грн. комісія. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору у розмірі\~2422,40\~грн. (а.с.1), сплаченого при подачі позовної заяви, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням положень\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати у розмірі 2023,98 грн. (15240,00\~грн. (сума боргу, стягнута судом) х\~2422,40\~(сума судового збору, сплачена позивачем) / 18240,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення). На підставі викладеного,

Outcome: partial