Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

25.10.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Київського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю надійшла вищевказана позовна у якій позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , виданий 5310 від 02.10.2019, РНОКПП: [NUMBER] ) щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним, [PERSON] , та [PERSON] 04 вересня 1993 року був укладений шлюб у Яреськівській сільській раді Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 28. В шлюбі народилася донька [PERSON] [INFO] , актовий запис про народження №1010 від 05.12.2007 року, вчинений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Сімейне життя між сторонами не склалося, через несумісність характерів, втрату поваги, та відсутність взаєморозуміння між ними із-за ставлення відповідачки до сімейного життя та зловживання нею алкогольними напоями. Зокрема, в стані алкогольного сп`яніння відповідачка не керувала своїми діями, не цікавилась дитиною та виносила цінні речі з квартири в тому числі золоті прикраси доньки з метою здачі їх до ломбарду. 3 вищенаведених причин позивач прийняв рішення про розлучення та звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі № 552/1202/17 від 23.03.2017 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка поступово почала самоусуватися від виконання обов`язків по вихованню доньки не часто їй дзвонила, не цікавилась її справами та перестала її утримувати. Такі дії спонукали позивача звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Заяву було задоволено та 23.01.2020 року Київським районним судом м. Полтави було винесено судовий наказ яким стягнути з відповідачки аліменти на утримання її доньки в розмірі 4 частки від її доходів до досягнення донькою повноліття. Позивач звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції для стягнення аліментів, на підставі заяви позивача було відкрито виконавче провадження [NUMBER] від 14.05.2020 року. Згідно розрахунку боргу по сплаті аліментів відповідачка сплатила аліменти лише один раз в січні 2021 року в розмірі 76, 74 грн (сімдесят шість гривень сімдесят чотири копійки) надалі і по сьогодні відповідачка не сплачувала аліменти на утримання доньки. Станом на дату подачі даного позову розмір заборгованості по аліментам становить 150 080, 76 (сто п`ятдесят тисяч вісімдесят гривень сімдесят шість копійок). Незважаючи на це, відповідачка так і не відновила спілкування зі своєю донькою, не почала її утримувати та не виявила бажання приймати участь у вихованні дитини та не зверталася до позивача з пропозицією до визначення порядку спілкування з донькою, так само не дзвонила доньці та не намагалась зустрітись з нею. Позивач станом на подачу даної позовної заяви не має точних відомостей стосовно місця проживання відповідачки. З моменту розлучення та станом на дату подачі позову вихованням дитини займався позивач, остаточно відповідачка самоусунулась від виховання дитини з 2019 року та не підтримує спілкування з дочкою станом на дату подачі цього позову. На сьогодні, відповідачка повністю не проявляє уваги до доньки, не спілкується з нею, взагалі не забезпечує доньку матеріально, жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про свою дитину. Отже, мати дитини відповідачка, не спілкується з донькою, не займається її вихованням, не цікавиться здоров`ям, має велику заборгованість по сплаті аліментів. У свою чергу, позивач надає усі необхідні умови для забезпечення своєї дитини як В матеріальному аспекті, так і сприяє повноцінному моральному її розвитку. А саме забезпечує комфортабельне проживання дитини, утримує її, забезпечує повноцінне харчування та дозвілля, створює умови для здобуття дитиною освіти та оплачує всі необхідні з цього приводу видатки. Відтак, позивач вважає, що наявні всі підстави для позбавлення батьківських прав матері дитини - [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки - [PERSON] . Ухвалою суду від 05.11.2024 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з тим, що вона не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків. 15.11.2024 на виконання ухвали судді від 05.11.2024 позивачем подано позовну заяву в новій редакції, разом з позовною заявою подано клопотання про виклик свідка. Ухвалою суду від 19.11.2024 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.12.2024. Зобов`язано Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтави ради, як орган опіки та піклування, подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 СК України. Зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як орган опіки та піклування, подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 СК України. 20.12.2024 від Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради, як органу опіки та піклування, засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов висновок щодо розв`язання спору. 18.02.2025 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, як органом опіки та піклування, подано до суду лист, у якому обґрунтовано неможливість надати висновок щодо розв`язання спору, оскільки відповідачка за зареєстрованим місцем проживання відсутня, місце її перебування встановити неможливо, а позивач проживає на території іншої громади. 19.02.2025 представником Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування, подано до суду клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 13:30 год 19.03.2025. Задоволено клопотання позивача [PERSON] про виклик свідка, у судове засідання викликано свідка [PERSON] . Визнано обов`язковою явку у судове засідання [PERSON] , [INFO] , з метою з`ясування думки дитини. Зобов`язано позивача [PERSON] та його представника - адвоката Говтяницю Марію Василівну, забезпечити прибуття [PERSON] у судове засідання. Вирішено опитати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні без присутності позивача та відповідача (батька - [PERSON] та матері - [PERSON] ), за участі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області та за участі представника позивача. 16.04.2025 представниця позивача - адвокат Говтяниця М.В., подала до суду клопотання про відмову від клопотання сторони позивача про допит свідка. У судове засідання призначене на 16.04.2025 з`явились представник позивача - Говтяниця М.В., представник третьої особи Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування - Гмиря Ю.А., та в режимі відеоконференції позивач - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судові засідання на 19.03.2025, 16.04.2025 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації та фактичного проживання. Конверти з повістками на 19.03.2025, 16.04.2025 відповідно до рекомендованих поштових повідомлень повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.227, 230). Окрім того, відповідачка повідомлялася судом шляхом розміщення публікації оголошення про виклик в підготовче засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.225, 226). Також, матеріали справи містять заяву відповідачки від 05.09.2024, адресовану Київському районному суду міста Полтави, про визнання позовних вимог, у якій вона просить здійснювати розгляд справи без її участі (а.с.31), що свідчить про обізнаність відповідачки про наявність поданого до неї позову про позбавлення батьківських прав. У встановлений судом строк відповідачка правом на подання відзиву не скористалася, жодних заяв та клопотань з процесуальних питань до суду не подала. У судовому засіданні позивач та його представник висловили згоду на проведення розгляду справи в заочному порядку. Таким чином, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим за згодою позивача та його представника, протокольною ухвалою суд вирішив проводити судовий розгляд у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. ст. 280-281 ЦПК України Представник третьої особи Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, у супровідному листі до поданого 20.12.2024 висновку висловив клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника органу опіки та піклування (а.с.150). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, заявлених у позові. Зазначив, що фактичні шлюбні відносини з відповідачкою були припинені приблизно з 2014 року, остаточно відповідачка припинила спліне проживання з позивачем та з дитиною у 2019 році. Після цього, мати припинила цікавити дитиною та її життям. Позивач спілкувався з відповідачкою лише одного разу, коли брав дозвіл на виїзд дитини для відпочинку до Єгипту. Мати з дитиною не спілкувалася взагалі. Представник позивача - адвокат Говтяниця М.В., підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Додатково просила стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору. Також, оголосила своє клопотання про відмову від допиту свідка [PERSON] у зв`язку з хворобою останньої. Представник третьої особи Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування - Гмиря Ю.А., у судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне підтримати позовні вимоги позивача та задовольнити їх у повному обсязі. Неповнолітня дитина [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилося повних 17 років, у судовому засіданні надала наступні пояснення. Зазначила, що на даний час проживає сама, так як батько та старший брат несуть військову службу. Раніше проживала разом з ними. З мамою востаннє спілкувалася близько 5 років тому, після чого вона її взагалі не бачила. Рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав приймалося спільно з [PERSON] . Мати пам`ятає вже не дуже гарно, має більше поганих спогадів про неї, наприклад, як мати продавала подаровані Єлизаветі прикраси до ломбарду, щоб придбати алкоголь. Вважає, що позбавлення матері батьківських прав відповідає її інтересам, адже мати не займається своїми батьківськими обов`язками, не свідкується з [PERSON] та не виходить з нею на контакт, навіть коли дитина самостійно намагалася вийти з нею на контакт. Забезпечував її та піклувався про неї лише тато. Просила позбавити матір батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи та з`ясувавши думку неповнолітньої дитини, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис про народження №1010 від 05.12.2007 (а.с.7,68). З копії заяви [PERSON] до начальника ВП №1 Полтавського ВП ГУНП полковника поліції Лазаря О.В. від 12.11.2016 вбачається, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння викрала з квартири дитячі золоті прикраси дочки [PERSON] . Зі слів [PERSON] , вона здала їх до ломбарду. У зв`язку з постійним вживанням дружиною алкоголю [PERSON] не доглядає за дітьми належним чином, просив провести перевірку по даному факту та притягнути [PERSON] до відповідальності (а.с.8, 69). Відповідно до копії пояснень наданих 12.11.2016 [PERSON] до УПП у м. Полтава ДПП, 12.11.2016 близько 10:00 год він прийшов за місцем проживання своєї дружини та дітей, з якими він спільно не проживає, щоб провідати сина та доньку. Під час відвідування виявив відсутність ювелірних прикрас доньки, а саме золотого хрестика та сережок вартістю приблизно 4500,00 грн, що належали доньці [PERSON] . Після того, як він запитав у дружини де знаходяться прикраси, остання відповіла, що забрала їх та здала до ломбарду. У зв`язку з зазначеним, просив здійснити перевірку та притягнути [PERSON] до відповідальності (а.с.9, 70). З копії листа ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області НПУ Путрі Анатолію Миколайовичу, вбачається, що по його заяві від 27.11.2026 було здійснено перевірку відповідно до якої ознак кримінального правопорушення виявлено не було, під час перевірки на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 173-2 КУпАП (а.с.10, 71). Як вбачається з наданого Київським відділом ВДВС у м. Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції разом з супровідним листом № 95539 від 08.08.2024 розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 62063985 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 20.01.2020 [PERSON] було сплачено лише 76,74 грн у січні 2021 року. Станом на 21.07.2024 заборгованість становить 150080,76 грн (а.с.11, 12-13, 72, 73-74). Згідно з копією відповіді Комунального закладу освіти Полтавського базового медичного фахового коледжу ПОР № 02-24/374 від 09.08.2024 на адвокатський запит Говтяниці М.В. , [PERSON] , [INFO] , є студенткою другого курсу коледжу. Студентка старанна у навчанні, добре навчається, самостійна, активно бере участь у громадській роботі, систематично відвідує заняття, пропусків без поважних причин немає. [PERSON] в коледж не викликали, особисто сама мати студентки не з`являлась, запити від батьків про успішність студентів у письмовій формі у коледжі не передбачені, класний керівник у разі усного звернення батьків повідомляє про успішність їхніх дітей (а.с.13, 75). З копії відповіді на адвокатський запит Говтяниці М.В. КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Полтавської міської ради» № 01-14/1031/10 від 20.08.2024 встановлено, що дитина [PERSON] . [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом в КП «ЦПМСД № 1 ПМР» АЗПСМ №10. Декларація про добровільний вибір лікаря укладена з лікарем-педіатром [PERSON] з 20.08.2018 р. Історія розвитку дитини (форма №112/0) не передбачає фіксації, з ким дитина з`являється на прийом. Зі слів дільничних медичних працівників, дитина на огляди з`являлась у супроводі батька. [PERSON] , або самостійно у зв`язку з досягненням нею 14-річного віку. Рекомендації лікарів по догляду та лікуванню дитини батько виконує в повному обсязі. Дозволи на проведення профілактичних щеплень надавались батьком. Мати дитини. [PERSON] , на огляди з дівчинкою не з`являлась, станом її здоров`я не цікавилась (а.с.14, 77). Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої Комунальним закладом освіти «Полтавською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 5 Полтавської міської ради Полтавської області» 06.11.2024, [PERSON] навчалася в Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Полтавської міської ради Полтавської області» з 1 по 8 клас і вибула зі школи в листопаді 2022 року. Проявляла себе як здібна, старанна, активна учениця. Досягала високого рівня знань з усіх предметів. Неодноразово отримувала Похвальні листи. 3 цікавістю вивчала математику, біологію, хімію, іноземні мови. Має розвинене логічне мислення, вміє чітко та лаконічно висловити свої думки, вести дискусію. Ерудована та багато читала. Користувалась авторитетом серед однокласників. Відмінно виконувала обов`язки старости класу. До старших ставилася з повагою. Завжди ввічлива, чемна, охайна. Захоплювалась образотворчим мистецтвом, японською мовою. Єлизавета неодноразово брала участь в різноманітних доброчинних акціях, класних заходах, предметних конкурсах та олімпіадах. Батько регулярно відвідував батьківські збори, цікавився успіхами доньки. Мати жодного разу не телефонувала до класного керівника, не цікавилась донькою, батьківські збори не відвідувала. Зі слів [PERSON] , мама з нею не підтримувала зв`язок (а.с.76, 139) Згідно з довідкою про доходи № 3765 від 01.11.2024 [PERSON] наданою ВЧ [NUMBER] за період з 01.05.2024 по 31.10.2024 останній отримав 278153,97 грн (а.с.82, 138). Рішенням Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради № 399 від 11.12.2024 затверджено висновок Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.124). Із наданого висновку Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] вбачається, що на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.11.2024, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, ознайомився з матеріалами позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , іншими відомостями, та копіями документів, які мають відношення до справи встановив наступне. [PERSON] із [PERSON] із 04.09.1993 року перебували у шлюбі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.03.2017 року шлюб було розірвано. З моменту розлучення батько дитини зазначає, що матір, [PERSON] вихованням доньки не займалася, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до розрахунку Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві, станом на 31.07.2024 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, на утримання дитини, [PERSON] , 2007 р.н. - [NUMBER] , 76 грн. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] є студенткою 2 курсу Полтавського базового медичного фахового коледжу. За повідомленням коледжу, студентка старанна у навчанні, добре навчається, самостійна, активно бере участь у громадській роботі, систематично відвідує заняття, пропусків без поважних причин немає. [PERSON] навчалася B КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Полтавської міської ради Полтавської області» з 1 по 8 клас і вибула зі школи в листопаді 2022 року. Проявляла себе як здібна, старанна, активна учениця. Досягла високого рівня знань з усіх предметів. Батько регулярно відвідував батьківські збори, цікавився успіхами доньки. Мати жодного разу не телефонувала до класного керівника, не цікавилась донькою, батьківські збори не відвідувала. Зі слів [PERSON] , мама з нею не підтримувала зв`язок. За інформацією Шишацького ліцею Полтавської обласної ради, [PERSON] навчалася в ліцеї з 07.11.2022 по 31.05.2023. Мати учениці [PERSON] , [PERSON] , ні особисто, ні через надсилання запитів на адресу навчального закладу, в яких цікавилась, чи відвідує навчання її донька та які успіхи в навчанні вона має, не зверталася. Відповідно до листа Полтавського міського центру соціальних служб від 05.11.2024, з метою спроможності батька, [PERSON] було здійснено відвідування родини за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою проживає батько з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Під час відвідування вдома знаходився повнолітній брат дівчини та неповнолітня [PERSON] . Батько на даний час служить в ЗСУ та перебуває на бойовій позиції. Брат [PERSON] також служить в ЗСУ і на даний час тимчасово знаходиться в м. Полтава, але проживає за іншою адресою. Житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. Для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку й виховання. Облаштована окрема кімната з місцями для сну, навчання та проведення дозвілля. Наявний сезонний одяг та взуття, засоби для підключення до дистанційного навчання, продукти харчування. Потреби дитини задоволені в повній мірі. На момент відвідування ознак складних життєвих обставин не виявлено. Зі слів дітей, батьки розлучені із 2017 року та проживають окремо. Мати не підтримує зв`язок з донькою, не приймає участь у її вихованні та утриманні. Місце перебування її не відоме. Останній раз дівчинка бачила матір більше 7 років тому. На даний час утриманням та доглядом [PERSON] займається батько. Родину також підтримують родичі (брат, бабуся та тітка дівчинки). Неповнолітня [PERSON] надала письмове пояснення в якому зазначає, що останній раз бачила свою матір [PERSON] 7-8 років тому. Матір не вітає з її днем народження, не телефонує. Позов про позбавлення батьківських прав матері відносно неї підтримує. За повідомленням КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Полтавської міської ради», дитина [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] знаходиться під наглядом в КП «ЦПМСД № 1 ПМР» АЗПСМ № 10. Декларація про добровільний вибір лікаря укладена з лікарем-педіатром [PERSON] з 20.08.2018 року. Зі слів дільничних медичних працівників, дитина на огляди з`являлась в супроводі батька, [PERSON] , або самостійно у зв`язку з досягненням нею 14-річного віку. Рекомендації лікарів по догляду та лікуванню дитини батько виконує в повному обсязі. Дозволи на проведення профілактичних щеплень надавались батьком. Мати дитини, [PERSON] , на огляди з дівчинкою не з`являлась, станом здоров`я не цікавилась. Згідно листа служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 22.11.2024, працівниками служби у справах дітей та фахівцями Центру надання соціальних послуг здійснено виїзд 15.11.2024 до громадянки [PERSON] , жительки [ADDRESS] . Встановлено, що дана особа вдома не перебувала. Зі слів сусідки [PERSON] не проживає за даною адресою, місце проживання її не відоме. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 05.12.2024, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.135-137). Відповідно до відповіді Шишацького ліцею Полтавської обласної ради № 01-16/307 від 05.11.2024 на запит адвоката Говтяниці М.В., [PERSON] навчалася в Шишацькому ліцеї Полтавської обласної ради з 07.11.2022 по 31.05.2023. Мати учениці [PERSON] , [PERSON] , ні особисто, ні через надсилання запитів на адресу навчального закладу, в яких цікавилась, чи відвідує навчання її донька та які успіхи в навчанні вона має, не зверталася (а.с.140). Згідно акту обстеження умов проживання від 04.11.2024 за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] - брат; [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] , - батько, служить в ЗСУ. Умови проживання задовільні. В квартирі тепло, прибрано, в кімнатах розпочатий ремонт. Наявні меблі, побутова техніка, продукти харчування, приготовані харчі. Для виховання дітей створені такі умови: у дитини окрема кімната в якій наявне ліжко, комп`ютерний стіл, ноутбук, принтер. Одяг, взуття відповідно до сезону. Стосунки, традиції сім`ї: зі слів [PERSON] , стосунки добрі з батьком і братом. На час інспектування батько перебуває на службі у Харківській області (а.с.30). Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , наданих начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради, вона бачила свою матір [PERSON] останні раз дуже давно, близько 7-8 років тому. Остання не вітає її з днем народження, не телефонує. Позов про позбавлення матері батьківських прав підтримує (а.с.142). Відповідно до копії листа Полтавського міського центру соціальних служб від 05.11.2024, з метою спроможності батька, [PERSON] було здійснено відвідування родини за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою проживає батько з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Під час відвідування вдома знаходився повнолітній брат дівчини та неповнолітня [PERSON] . Батько на даний час служить в ЗСУ та перебуває на бойовій позиції. Брат [PERSON] також служить в ЗСУ і на даний час тимчасово знаходиться в м. Полтава, але проживає за іншою адресою. Житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. Для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку й виховання. Облаштована окрема кімната з місцями для сну, навчання та проведення дозвілля. Наявний сезонний одяг та взуття, засоби для підключення до дистанційного навчання, продукти харчування. Потреби дитини задоволені в повній мірі. На момент відвідування ознак складних життєвих обставин не виявлено. Зі слів дітей, батьки розлучені із 2017 року та проживають окремо. Мати не підтримує зв`язок з донькою, не приймає участь у її вихованні та утриманні. Місце перебування її не відоме. Останній раз дівчинка бачила матір більше 7 років тому. На даний час утриманням та доглядом [PERSON] займається батько. Родину також підтримують родичі (брат, бабуся та тітка дівчинки) (а.с.143). Полтавським міським центром соціальних служб було надано Акт оцінки потреб сім`ї / особи відносно потреб дитини [PERSON] , відповідно до копії якого дитина може самостійно приготувати собі їжу, наявні приготована їжа та продукти харчування в достатній кількості. Дитина навчається в Полтавському базовому медичному коледжі, додатково займається англійською, захоплюється грою на гітарі. Емоційний стан в нормі з матір`ю не спілкується вже близько 7-8 років. Місце перебування матері не відомо. Часто проживає сама, так як батько служить в ЗСУ, дівчинка підтримує зв`язок з тіткою та бабусею. Батько не може повноцінно виконувати батьківські обов`язки, так як постійно перебуває на службі далеко від дитини Створено всі умови для повноцінного розвитку і виховання дитини (а.с.144-146). Додатком №1 до даного Акту є Висновок оцінки потреб сім`ї/особи відповідно до якого потреби дитини задоволені в достатній мірі (а.с.147). Згідно копії листа служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 22.11.2024, працівниками служби у справах дітей та фахівцями Центру надання соціальних послуг здійснено виїзд 15.11.2024 до громадянки [PERSON] , жительки [ADDRESS] . Встановлено, що дана особа вдома не перебувала. Зі слів сусідки [PERSON] не проживає за даною адресою, місце проживання її не відоме (а.с.148). Відповідно до копії рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради № 1 від 05.12.2024, рекомендовано затвердити висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.149). Виконавчий комітет Решетилівської міської ради надав суду лист № 01-44/592 від 18.02.2025 на виконання ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року, яким повідомив наступне. Працівниками служби у справах дітей та фахівцями Центру надання соціальних послуг здійснено виїзд 15 листопада 2024 року за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що дана особа вдома не перебувала, зі слів сусідки вона не проживає за даною адресою, місце проживання [PERSON] невідоме. Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Решетилівської міської ради від 15 листопада 2024р. № 01-76/902 провести оцінку потреб сім`ї не вдалося оскільки по [PERSON] не було вдома, за слова сусідки місце проживання її невідоме (а.с.171). Відповідно до повідомлення старости Покровського старостинського округу від 26 грудня 2024 № 01.3-26/47, в якій зазначено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але вона там постійно не проживала, її фактичне місце перебування невідоме. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , на території Покровського старостинського округу не проживала та не навчалася в місцевій школі. За словами сусідів домогосподарства раніше декілька раз на рік приїздив [PERSON] до даного домоволодіння, але вже довгий проміжок часу його не було в даному населеному пункті (а.с.170). До служби у справах дітей та до виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування скарг та повідомлень щодо неналежного виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] не надходило. Відповідно до п. 4 Положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради (далі Комісія), затверджене рішенням виконавчого комітету 19 лютого 2021р. № 35, питання щодо доцільності підготовки та подання до суду позову чи висновку органу опіки та піклування про позбавлення, поновлення батьківських прав, відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав є обов`язковим до розгляду на засіданні Комісії. Пунктом 8 даного Положення передбачена обов`язкова участь в засіданнях комісії повнолітніх особи, стосовно яких приймається рішення або складається висновок органу опіки та піклування. Ці особи повинні бути належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання. Місце перебування громадянки [PERSON] невідоме, тому запросити її та заслухати на засіданні Комісії немає можливості. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність відповідачки та проживання позивача на території іншої громади, дослідити обставини справи та підготувати висновок органу опіки та піклування є неможливим (а.с.166-167). Згідно з копією відповіді Полтавського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області « 92/30.25-34 від 28.02.2025 наданої адвокату Говтяниці М.В., актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутній (а.с.193). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (Заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судому постановах від 26 грудня 2018року у справі №404/6391/16-ц (провадження№ 61-40224св18),від 06травня 2020 року у справі №753/2025/19(провадження №61-1344св20),від 26.04.2022№ 520/8264/19 (провадження№ 61-19984св21). У Постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 175/1713/20 зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через малолітній вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини. Згідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов`язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. У своїй постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Суд приходить до висновку, що [PERSON] , як батько дитини, є належним суб`єктом звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Статтею 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи міститься висновку Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.135-137). Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Суд наголошує на тому, що відповідачка неодноразово повідомлялася про судові засідання у справі про позбавлення батьківських прав, однак жодного разу не з`явилася, щоб відстояти свої права батька та матері відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , що є підтвердженням того, що [PERSON] втратили інтерес до своєї дитини. Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню своєї неповнолітньої доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з нею, не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться її долею, матеріально не допомагає, що підтверджується вищенаведеними дослідженими доказами. Окрім цього, матеріали справи містять заяву відповідачки від 05.09.2024, адресовану Київському районному суду міста Полтави, про визнання позовних вимог, у якій вона просить здійснювати розгляд справи без її участі (а.с.31), що свідчить про обізнаність відповідачки про наявність поданого до неї позову про позбавлення батьківських прав. Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує висновок Органу опіки та піклування, у якому визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки, та вважає вказаний висновок об`єктивним, обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. Статтею 171. СК України, визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Приймаючи рішення, суд враховує думку дитини - [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилося повних 17 років, яка просить суд задовольнити позовні вимоги та позбавити її матір батьківських прав відносно неї. Оскільки аргументи викладені позивачем на обґрунтування заявленого позову не спростовані в суді та не підтверджено дотримання найкращих інтересів дитини без позбавлення батьківських прав при наявності свідомої бездіяльності відповідачки та реального нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виконання батьківських обов`язків, підготовки дитини до дорослого життя, розвитку нахилів дитини та здібностей, враховуючи, що відповідачка має реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилилася від їх виконання, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачки крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доцільним і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Разом з цим, з відповідачки судовим рішенням вже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що підтверджується наданими Київським відділом ВДВС у м. Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції супровідним листом № 95539 від 08.08.2024 та розрахунком заборгованості по виконавчому провадженню № 62063985 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини. У зв`язку з чим, не підлягає повторному вирішенню питання про стягнення аліментів у порядку ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Як врегульовано ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 4240-8403-4029-5621 від 29.08.2024 (а.с.6). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.22). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved