Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача сплачені за договором підряду грошові кошти у розмірі 157 471 гривня 83 копійки, моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 гривень. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що придбавши в місті Вараш Рівненської області житло виникла необхідність проведення в ньому ремонтних робіт. Від колеги дізнався інформацію про ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК», яке на договірних засадах надає такі послуги в місті Вараш. 23 липня 2024 року, [PERSON] уклав із ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» договір підряду № 01/07/01, відповідно до умов якого відповідач, згідно з узгодженим сторонами кошторисом, взяв на себе зобов`язання, в строк з 30 липня до 23 жовтня 2024 року включно, здійснити монтажно-оздоблювальні роботи в приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Перелік і вартість робіт обумовлені в Договорі та визначаються кошторисом, який складає 433 753 гривні. При укладенні Договору, всупереч його умов, відповідач не надав позивачу для погодження розрахунок кошторисної вартості окремих видів робіт, мотивуючи таку відмову усною домовленістю сторін про перелік робіт, які необхідно здійснити відповідачу відповідно до умов Договору. Однак, після відмови позивачем здійснити авансовий платіж, відповідачем надано [PERSON] розрахунок кошторисної вартості робіт, який складає 458 753 гривні, із врахуванням знижки від відповідача у розмірі 25 000 гривень. Таким чином, згідно кошторису, із врахуванням знижки, вартість ремонтних робіт становила 433 753 гривні. Відповідно до пункту 7.1. Договору, в день його підписання, замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 30% від вартості попереднього кошторису - в сумі 130 125 гривень, який позивачем 27 липня 2024 року було оплачено двома платежами. Впродовж строку дії Договору відповідачем виконано лише частину робіт від запланованих. Відповідно до акту-1 загальна вартість виконаних робіт без урахування знижки, тобто виходячи з повної вартості, склала 10 520 гривень; акту-2 - 14 740 гривень; акту-3 - 75 425 гривень. Згідно пункту 2.2. Договору, у разі зміни об`єму, переліку робіт та термінів виконання, сторони повинні укласти Додаткову угоду. Однак, відповідачем у встановлений строк - до 23 жовтня 2024 року, погоджені в Договорі підряду умови, виконані не були, Додаткові угоди до такого договору не підписувалися. В телефонному режимі та за допомогою месенджерів сторонами узгоджувались перелік, кількість, вартість матеріалів тощо. Крім того, позивачем належним чином було виконано свої зобов`язання з оплати вартості виконаних робіт, що підтверджується відповідними квитанціями. Поряд з цим, Договір чи Додаток № 1 до Договору не містять положень, які передбачали знижку при кінцевому розрахунку між сторонами в розмірі 25 000 гривень, а тому очевидно, що така знижка надана відповідачем в загальному порядку і завдяки їй визначено загальну вартість усіх робіт за Договором. Відтак, під час здійснення розрахунків між сторонами слід зменшити вартість усіх видів робіт пропорційно погодженої у кошторисі знижки у відсотковому співвідношенні на 5,45%. Таким чином, зважаючи на повну оплату відповідачем вартості виконаних робіт, у відповідача наявна переплата за актами виконаних робіт на загальну суму - 5 487 гривень 33 копійки. У вересні 2024 року сторони узгодили вартість замовлення плитки для облицювання стін та підлоги у розмірі 45 980 гривень та клінкерної плитки у розмірі 20 298 гривень, на загальну суму 66 278 гривень, яку позивачем було сплачено двома платежами. Під час отримання товару, позивачем було встановлено, що доставлена плитка не того виду та не відповідала кількості замовленої. Відповідач запевнив позивача та пообіцяв усунути недоліки і доставити замовлену клінкерну плитку пізніше, однак цього не зробив, грошових коштів у сумі 20 298 гривень за товар не повернув. 21 грудня 2024 року позивачем на поштову та електронну адреси відповідача надіслано претензію про повернення суми авансу та грошових коштів, сплачених за клінкерну плитку. Крім того, позивач повідомив, що оскільки відповідачем порушено усі домовлені терміни виконання замовлення, а тому надалі не прийматиме від останнього виконання зобов`язання у виді ремонтних робіт. Після цього, 29 грудня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду, згідно якої дійшли згоди про розірвання Договору та повернення відповідачем позивачу авансового платежу в сумі 130 125 гривень в строк до 18 січня 2025 року. Поряд з цим, з метою досудового врегулювання спору сторони домовилися, що в разі зарахування на рахунок позивача, в строк до 10 січня 2025 року, грошових коштів в сумі 115 225 гривень, підрядник вважатиметься таким, що виконав належним чином зобов`язання, відповідно до Додаткової угоди, щодо повернення замовнику авансового платежу. Однак, станом на дату звернення до суду, відповідачем не виконано умови Додаткової угоди, грошові кошти не повернено. Внаслідок цього виникла заборгованість на загальну суму 155 910 гривень 33 копійки, яка складається із: - 130 125 гривень - авансовий платіж; 5 487 гривень 33 копійки - переплата за актами 1-3; 20 298 гривень - вартість оплаченої недоставленої клінкерної плитки. Порушення відповідачем умов Договору та строків проведення ремонтних робіт завдало позивачу суттєвої моральної шкоди, яка виразилася в негативних переживаннях, стурбованості, нервовій та психологічній напрузі тощо. Крім того, через необхідність координувати власні плани з урахуванням отримання послуг з юридичних консультацій, така обставина спричинила ряд незручностей та потребує додаткових коштів для оплати юридичних послуг. В зв`язку з цим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Таким чином, оскільки відповідач не виконав власні зобов`язання у строки, визначені договорами, позивач просить стягнути з останнього на його користь заборгованість на загальну суму 155 910 гривень 33 копійки, завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень. 06 лютого 2025 року представником позивача Веремчук Наталією Леонідівною подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а. с. 48-49). Ухвалою судді від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17 лютого 2025 року представником позивача Веремчук Наталією Леонідівною подано заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 60-61). Ухвалами судді від 27 лютого та 11 березня 2025 року постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON». Ухвалою суду від 26 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 27 березня 2025 року постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON». 04 квітня 2025 року представником позивача Веремчук Наталією Леонідівною подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (а. с. 103-105). Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] - адвокат Веремчук Наталія Леонідівна, в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. 25 квітня 2025 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечували. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ БУДИНОК» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та вчасно, причини своєї неявки суду не повідомив. Спрямувала до суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин, відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів за його відсутності, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті Кодексу. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 23 липня 2024 року між позивачем та відповідачем, від імені якого діяв директор Стефанович Володимир Ігорович, було укладено Договір підряду № 01/07/01 (а. с. 12-14). Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України , за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до пунктів 1.1. та 1.3. Договору: «Підрядник бере на себе зобов`язання виконати, в термін з 30 липня до 23 жовтня 2024 року включно, монтажно-оздоблювальні роботи в приміщенні замовника, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у відповідності з узгодженим Сторонами кошторисом, який є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити в повному розмірі роботу» (а. с. 12-14). Згідно пункту 2.1. Договору «Перелік і вартість виконуваних робіт по даному Договору визначається кошторисом робіт і є невід`ємною частиною цього Договору, попередній кошторис за яким складає 433 753 гривні, з урахуванням знижки в сумі 25 000 гривень» (а. с. 15-16). 27 липня 2024 року позивачем та його дружиною - третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , двома платежами було перераховано на рахунок відповідача авансовий платіж згідно Договору підряду № 01/07/01 від 23 липня 2024 року у розмірі 65 125 гривень та 65 000 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 420918642750 та № 420979617767 від 27 липня 2024 року (а. с. 23, 24). Актами 1-3 на монтажно-оздоблювальні роботи в приміщенні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується виконання робіт, вартість яких вказана без врахування знижки (а. с. 25, 27, 29). Відповідно до умов пункту 2.2 Договору у разі зміни, передбаченого кошторисом на монтажно-оздоблювальні роботи об`єму або переліку робіт, Замовник затверджує зміну Кошторису, зміну термінів виконання робіт, виключно шляхом підписання Додаткової угоди до цього Договору. Впродовж строку дії Договору сторони не укладали додаткових угод до нього на збільшення об`єму або переліку робіт та не затверджували зміну кошторису. Разом з тим, відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт 1-3 встановлено, що Підрядником не виконано весь перелік робіт, котрий сторонами узгоджено в кошторисі на монтажно-оздоблювальні роботи. 01 вересня 2024 року позивачем на рахунок відповідача здійснено платіж на суму 23 061 гривень 70 копійок за виконання робіт та матеріали згідно акта -1; 06 вересня 2024 року - на суму 19 079 гривень згідно акта -2; 12 вересня 2024 року на суму - 65 000 гривень, 13 вересня 2024 року на суму - 16 670 гривень, 19 вересня 2024 року на суму - 4 278 гривень (а. с. 26, 28, 30, 31,32, 33). Позивачем направлялася до Відповідача претензія щодо неналежного виконання Договору підряду № 01/07/01 від 23 липня 2024 року, мотивуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Зокрема, позивач свої зобов`язання щодо оплати виконаних робіт та оплату за матеріали за Договором підряду виконав в повному обсязі, сплативши авансовий платіж у розмірі 30% від вартості попереднього кошторису в сумі 130 125 гривень та 20 298 гривень за клінкерну плитку, яку не доставлено. Натомість відповідачем порушено строки виконання зобов`язання та не завершено, погоджений у строк до 23 жовтня 2024 року, термін виконання ремонтних робіт (а. с. 39- 40). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. 29 грудня 2024 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору підряду № 01/07/01 від 23 липня 2024 року, відповідно до умов якої дійшли згоди: 1. Розірвати (припинити дію) Договору підряду, 2. Підрядник зобов`язується до 18 січня 2025 року включно повернути Замовнику авансовий платіж у розмірі 130 125 гривень, 3. В разі зарахування на рахунок Замовника, в строк до 10 січня 2025 року, грошових коштів у сумі 115 225 гривень, Підрядник вважається таким, що виконав належним чином зобов`язання, передбачене у пункту 2 цієї Додаткової угоди, щодо повернення замовнику авансового платежу, 4. Решта зобов`язань сторін (крім повернення авансового платежу) припиняються. Відповідно до частини третьої статті 865 Цивільного кодексу України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року встановлено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, з дотриманням вимог статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши, яке право споживача порушено згідно статті 21 цього Закону, надавши відповідні підтвердження факту існування між сторонами правовідносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Згідно частини другої статті 78 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідачем, в розумінні статей 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України, належних та допустимих доказів, на підтвердження виконання договору, спростування щодо прострочення виконання зобов`язання, не надано. Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив умови виконання договору, не вжив заходів щодо врегулювання спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошових коштів за договором підряду підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та Адвокатським бюро «Наталії Веремчук» в особі керівника Веремчук Н. Л. 29 січня 2025 року укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 25/01/29, відповідно до умов якого, адвокат зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. На підставі додаткової угоди № 1, акта про надані послуги, рахунку-фактури та платіжної інструкції № @2PL546937 від 06 лютого 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 25/01/29 встановлено, що позивачем понесені витрати на правову допомогу адвоката, які становлять 10 000 гривень (а. с. 107, 108, 109, 110, 111). Таким чином, склад та розмір витрат на правову допомогу суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом. Розмір витрат на професійну правову допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 гривень суд зазначає наступне. Частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно пункту 3 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем умов Договору підряду та невиконання зобов`язань за ним, внаслідок чого позивач тривалий час немає можливості користуватись майном, так як житло перебуває в непридатному для проживання стані та потребує ремонту; тривале уникнення відповідача від виконання обов`язків за договором призвело до душевних страждань позивача, а тому беручи до уваги характер та обсяг душевних і психологічних переживань позивача, зумовлених неможливістю належного використання власного майна, враховуючи необхідність витрачання часу для захисту порушеного права в суді, виходячи із засад розумності, справедливості, виваженості і достатності, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди, яка становить 20 000 гривень. У відповідності до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1774 грн. 72 коп. (1 відсоток ціни позову - 157471 грн. 83 коп. - грошові кошти за договором підряду + 20000 грн. моральної шкоди, всього 177471 грн. 83 коп.). Враховуючи викладене та

Outcome: approved