Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника Карабак В.А. , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 22 жовтня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 383. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2010 року. Від даного шлюбу мають неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, з причин сварок через різні моральні цінності, несумісністю поглядів на життя та спільний побут, що привело до припинення шлюбних відносин та веденню спільного господарства. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, примирення не вбачає, тому просила розірвати шлюб. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача- адвоката Карабак В.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 383 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2010). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.2011) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.10.2015). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, кожен живе окремим життям. Отже, суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved