Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

В лютому 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду із позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі\~91108,58 грн., в обґрунтування якого вказано, що 15.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6444946745. Відповідно до умов Паспорту кредиту №4946745 та Кредитного договору №6444946745 від 15.09.2020 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 61250,00 грн., строк користування - 24 місяці, річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,45% від суми кредиту. Кредитні кошти відповідачкою були отримані шляхом безготівкового перерахування коштів, у спосіб, зазначений у кредитному договорі (п.4), отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. 20.09.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлення АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року. Відповідно до умов цього договору та витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором №6444946745 від 15.09.2020 року, разом з тим умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого, станом на 22.01.2025 року заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить 91108,58 грн. з яких: 47735,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8,42 грн. - заборгованість по річним процентам,; 43365,09 грн. - заборгованість по щомісячним процентам. Таким чином, оскільки позичальником порушено умови кредитного договору позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено Кредитний договір №6444946745. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту 61250,00 грн.; строк, на який надається кредит 24 місяці. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №4946745, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей Договір. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту №4946745 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.05.2020, складають єдиний кредитний договір. Відповідно до основних умов кредитування з урахуванням побажань позичальника, які містять положення Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4946745, особисто підписані відповідачкою, сума кредиту 61250,00 грн, строк, на який надається кредит - 24 місяці, спосіб та строки надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору, річні проценти\~0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,45% від суми кредиту (п. 4, п. 5 Паспорта кредиту). Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» на виконання умов договору надано кредитні кошти у розмірі 61250,00 гривень, що також підтверджується копією платіжної інструкції, випискою по особовому рахунку відповідачки та копією довідки від 03.03.2023, виданої ТОВ «ФК «ЦФР». 20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ПАТ «Таскомбанк» свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Відповідно до витягу з реєстру права вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6444946745 від 15.09.2020, укладеним з ТОВ «ФК «ЦФР» щодо заборгованості у розмірі 60768,51 грн, у тому числі: по тілу кредиту 47735,07 грн., за відсотками 2,47 грн., по щомісячним процентам 13030,97 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №6444946745 від 15.09.2020 за відповідачкою рахується заборгованість станом на 22.01.2025 у розмірі 91108,58 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 47735,07 грн., заборгованості по річним процентам (в тому числі простроченим) 8,42 грн., заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі простроченим) 43365,09 грн. Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Частиною першою статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, всупереч вимог статті 1050\~ЦК України боржник односторонньо порушив свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором. Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6444946745 та останньою підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4946745, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало відповідачці кредитні кошти у загальному розмірі 61250,00 грн. Відповідно до умов Паспорту кредиту №4946745 та Кредитного договору №6444946745 від 15.09.2020 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту\~61250,00 грн; строк користування - 24 місяці; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти\~3,45% від суми кредиту. Отже, [PERSON] повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. На підтвердження заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] позивачем надано виписки по особовому рахунку за період з 15.09.2020 по 22.01.2025. Таким чином суд дійшов висновку про укладення [PERSON] кредитного договору та встановлення факту заборгованості за кредитним договором. Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що відповідач, отримавши кредитні кошти на умовах, визначених Кредитним договором №6444946745 від 15.09.2020, свої договірні зобов`язання у визначених договором строку і обсягу не виконала, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 47735,07 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по річним процентам та щомісячним процентам суд зазначає наступне. З долученого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість за нарахованими річними процентами 8,42 грн., які підлягають стягненню з відповідачки, якою порушено умови укладеного кредитного договору №6444946745 від 15.09.2020 на користь позивача, який, має право вимоги до останньої. Щодо стягнення з відповідача за невиконання умов договору №6444946745 від 15.09.2020 щомісячних процентів, то розрахунок, долучений позивачем, містить суму нарахованих щомісячних процентів (в т.ч. прострочених) у розмірі 43365,09 грн. Із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки строк кредитування закінчився 15.09.2022 року, то після вказаної дати позивач був позбавлений можливості нараховувати відповідачці проценти за користування кредитом. Таким чином, позов в частині стягнення щомісячних процентів підлягає частковому задоволенню та з відповідачки підглягає стягненню заборгованість зі сплати щомісячних процентів у сумі 38036,34 грн. замість заявлених до стягнення 43365,09 грн. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 2280,72 грн. (2422,40х85779,83:91108,58).

Outcome: approved