Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] )\~звернувся до\~Харківського районного\~суду Харківської\~області з\~позовною заявою, в якій\~просить суд визнати дійсним\~договір купівлі-продажу\~№У-008-1029-Н\~від 06.08.1996\~житлового будинку\~літ.\~ А-1,\~загальною площею\~65,8\~кв.м,\~житловою площею\~45,2\~кв.\~м,\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~укладений на\~Харківській Універсальній\~біржі між\~ [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що 06.08.1996 на Харківській Універсальній Біржі між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу № У-08-1029-Н житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.1996 було зареєстровано у «Харківському міжміському бюро технічної інвентарізації» в реєстровій книзі № 17 за № 2125 на ім`я позивача - [PERSON] 03.02.1997. Відповідно до довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентарізації» від 20.06.2024 за архівними матеріалами справи станом на 31.12.2012 право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу №У-08-1029-Н, посвідченого Харківською універсальною біржею 06.08.1996, про що внесено відповідний запис в реєстрову книгу БТІ № 17 під реєстровим номером 2125 від 03.02.1997. Відповідно до п. 1.15 умов договору купівлі-продажу та на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», правочини, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. 03.02.1997 право власності на житловий будинок було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. У даний час позивач звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності. Однак, оскільки договір не відповідає діючому законодавству, а саме не посвідчений нотаріально, реєстратором було рекомендовано звернутися до суду для визнання зазначеного договору дійсним. Оскільки відносини між сторонами склалися в момент укладення спірного договору, а саме 06.08.1996, позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним регулюються Цивільним кодексом Української PCP (1963 року). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні, задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.12.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачам направлені копії позовної заяви з доданими до неї документами із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України, не надали, зустрічний позов не пред`явили. Згідно з ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа Харківська універсальна біржа в судове засідання не з`явилися, причин неявки суд не повідомили. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга\~статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, зазначає про таке. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст.81ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так,\~06.08.1996\~між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на Харківській\~Універсальній Біржі\~було укладено\~договір купівлі-продажу\~№У-08-1029-Н житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Умови договору сторонами виконані повністю. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.1996 зареєстровано у «Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 17 за № 2125 на ім`я [PERSON] - [INFO] . Відповідно до довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.06.2024, станом на 31.12.2012 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Харківською універсальною біржею 06.08.1996 за № У-08-1029-Н, про що внесено відповідний запис в реєстрову книгу БТІ № 17 під реєстровим номером 2125 від 03.02.1997. Продаж будинку здійснено за 200 000 000 крб. Відповідно до п. 1.15 умов договору на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», правочини, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. 03.02.1997р. право власності на житловий будинок було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. За таких обставин, коли покупець передав гроші за куплений дім, а відповідачі передали будинок та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаним будинком, то на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Інформація щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна відсутня. За правилами статей 1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. У відповідності до ч.2ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаного будинку був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. При вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved