Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанси», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа [PERSON] про припинення іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 06 червня 2008 року позивач підписала Договір іпотеки №PLM-008/168/2008 з ЗАТ «ОТП «Банк», та Договір поруки № SR-008/168/2008 з ЗАТ «ОТП «Банк», виступивши поручителем та іпотекодавцем за кредитним договором ML-008/168/2008 від 06.06.2008р., укладеного між ЗАТ «ОТП «Банк» та [PERSON] , відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 118 065,95 доларів США. Відповідно до Договору іпотеки, позивач передала ЗАТ «ОТП «Банк» в іпотеку нерухоме майно, що належить їй на праві власності, а саме квартиру [ADDRESS] . 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір про відступлення права вимоги 6231, посвідчений приватним нотаріусом Бондар І.М., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 62556147 від 02.06.2016 р. На підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 7340030) було внесено зміни та зазначено іпотекодержатетелем Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 14 серпня 2014 року Дніпровський районний суд м. Києва у справі № 2-6689/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа [PERSON] про визнання недійсними договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії ухвалив рішення відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено у солідарному стягненні заборгованості з [PERSON] . Підставами для прийняття вказаного рішення стало те, що внаслідок викладення 05.02.2009 року графіку платежів у новій редакції (згідно умов додаткового договору № 1 фактично зменшилась процентна ставка за кредитом, що передбачено умовами кредитного договору, забезпеченого порукою [PERSON] , однак при цьому збільшився обсяг відповідальності, що призвело до припинення поруки останньої. 06 грудня 2023 року приватний нотаріус КМНО Іванова П.О. посвідчила Договір про відступлення права вимоги, серія та номер 407, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових права на нерухоме майно № 365419387 від 12.02.2024 року. Іпотекодержателем (номер запису про іпотеку 52829292) квартири [ADDRESS] було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». [INFO] помер боржник [PERSON] . Як зазначено вище, саме для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником ( [PERSON] ) його боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06.06.2008 р позивач уклала оскаржуваний договір іпотеки № PML-008/168/2008 від 06.06.2008 р. Позивачу відомо, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом КМО Патрєвою Ю.П. відкрито спадкову справу №72385395, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 76828718 від 01.05.2024 р. Згоду відповідати за будь-якого нового боржника за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06.06.2008 р позивач не надавала та не має наміру надавати, про що було направлено заяву до ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Позивач вважає, що правовідносини за договором іпотеки № PML-008/168/2008 від 06.06.2008 р. фактично припинені, оскільки первинне зобов`язання за кредитним договором після смерті фізичної особи- боржника [PERSON] не забезпечене іпотекою. Таким чином, іпотекодержатель втратив право вимоги за іпотечним договором від 06.06.2008 р. № № PML-008/168/2008. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 12.08.2024 року надійшов відзив відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до якого відповідач заперечує щодо позовних вимог у зв`язку з тим, що іпотека має похідний характер від основаного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Уразі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, якій несе відповідальність у межах вартості майна. Вказує, що відсутні підстави для припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку», як смерть боржника за кредитним договором, враховуючи те, спірні правовідносини допускають правонаступництво. ТОВ «Діджи Фінанс» направило претензію до спадкоємців на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П., однак станом на дату подання відзиву, відповіді щодо наявності або відсутності спадкоємців від приватного нотаріуса отримано не було. Вважає, що припинення іпотеки на підставі ч.1 ст. 523 ЦК України можливе лише в тому випадку, якщо спадщину, що відкрилась після смерті боржника прийняли його спадкоємці в порядку і строки, визначені законодавством. Якщо ж таку спадщину спадкоємці не прийняли, то заміна боржника в зобов`язанні не відбулась, а тому відсутні підстави для припинення відносин майнового поручительства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року було зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Патрєву Юлію Павлівну надати копію спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] . 10.12.2024 року надійшла копія спадкової справи № 06/2024 (номер справи у Спадковому реєстрі :72385395) до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2024 року залучено [PERSON] в якості третьої особи. 03.02.2025 року третьою особою - [PERSON] подано заяву про визнання позову, в якій зазначено, що ним подано заяву про вступ у спадщину після батька [PERSON] , а тому відбулась заміна боржника у зобов`язанні за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06.06.2008 р. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року підготовче засідання у справі закрито призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явилась, у заяві від 21.04. 2025 р просила розглядати справу у її відсутність, представник відповідача- ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, представник відповідача- ПАТ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, третя особа в судове засідання не з`явився, у заяві про визнання позову поданої 03.02.2025 року просив розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 статті 7 Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленим іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Також відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону майновий поручитель несе відповідальність за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Статтею 33 Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП «Банк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки №PLM-008/168/2008 відповідно до якого [PERSON] передала ЗАТ «ОТП «Банк» в іпотеку нерухоме майно, що належить їй на праві власності, а саме квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення основного зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06.06.2008р., укладеного між ЗАТ «ОТП «Банк» та [PERSON] , відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 118 065,95 доларів США. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 62556147 від 02.06.2016 р. 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір про відступлення права вимоги 6231, посвідчений приватним нотаріусом Бондар І.М. На підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 7340030) було внесено зміни та зазначено іпотекодержатетелем Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року у справі № 2-6689/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічний позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариство «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа [PERSON] про визнання недійсними договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання вчинити певні дії позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-008/168/2008 від 06.06.2008р в розмірі 1423460,51 грн.- яка складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 1329255,60 грн.;94204,91 - відсотків за користування кредитом;711730, 26 грн. пеня. В іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, договору купівлі -продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов`язання нотаріуса вчинити певні дії - відмовлено. Відповідно до скороченої виписки акту смерті від 27.12.2023 року, № 14130111/00/AZ/2023/109624, текст якої перекладено перекладачем Захарчук Т.С. та засвідчено приватним нотаріусом Биковим В.Р. [PERSON] помер [INFO] у м. Млава, Мазовецького Воєводства, Республіки Польща ( а.с.28). Статтею 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю божника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, дія кредитного договору, відповідно до вимог діючого законодавства України, припинена після смерті позичальника [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або від закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. 25.06.2024 року [PERSON] направила на адресу ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заяви щодо відмови забезпечення зобов`язання по кредитному договору № ML-008/168/2008 від 06.06.2008р. у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] та повідомлено про незгоду забезпечувати зобов`язання по кредитному договору № ML-008/168/2008 від 06.06.2008р. за будь-яким новим боржником, зокрема і спадкоємцем/спадкоємцями позичальника ( а.с. 31- 35). Відповідно до копії спадкової справи, 01.05.2024 року, [PERSON] подав заяву приватному нотаріусу Патрєвій Ю.П. про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . ( а.с. 121). 01.05.2024 року була відкрита спадкова справа № 76828682 ( а.с. 128). 22.07.2024 року ТОВ Діджі Фінанс» направило на адресу приватного нотаріуса Патрєвої Ю.П. претензію про доведення до спадкоємців померлого [PERSON] вимоги ТОВ «Діджі Фінанс» у розмірі 2 138 334,77 грн. ( а.с. 131). Листом № 50/02-14 від 26.07.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» було повідомлено приватним нотаріусом Патрєвою Ю.П. про те, що дійсно було заведено спадкову справу № 06/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , інформація про наявність спадкового майна та його склад в спадковій масі відсутня. Свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримував, у випадку звернення спадкоємців за отриманням свідоцтва про право на спадщину вони будуть ознайомлені з Претензією Кредитора ( а.с. 140). З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованого, у тому числі у договорі поруки. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного суду України у справі № 6-18цс 13, відповідно до якої у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зважаючи на викладені вище вимоги закону, суд вважає, що смерть позичальника привела до заміни боржника у зобов`язанні. В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ які виникають з кредитних правовідносин, від 07.10.2010 року, Верховний суд України, зазначив, що у разі смерті боржника за основним зобов`язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов`язанням. Отже, виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що право застави припинено на підставі ч. 1 ст. 523, ч. 1 ст. 593, ст. 607 ЦК України, а також статтею 28 Закону України "Про заставу", якою передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved