Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

У березні 2025 року через систему «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 4692298 від 21.04.2021, у розмірі 14153,89 грн, судовий збір і понесені витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 21.04.2021 між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4692298 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти розміром 5000,00 грн на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. 10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 4692298 від 21.04.2021. Згідно договору факторингу № 06Т від 10.08.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки. Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 14153,89 грн, з яких: 4850,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8803,89 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 500,00 заборгованість за комісійними винагородами. Тому, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 14153,89 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін і надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав окреме клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами, у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року. У зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв та клопотань з боку відповідачки на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Згідно\~статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи і всебічно проаналізувавши обставини у їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживний кредит № 4692298, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 5000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 договору, кредит надається загальним строком на 30 днів з 21.04.2021. Пунктом 1.5. договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2375,00 грн у грошовому виразі та 10,505.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7375,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Стандартна процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.6 Договору). ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 44367669 від 21.04.2021. Згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем, заборгованість становить 14153,89 грн, з яких: 4850,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8803,89 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 500,00 заборгованість за комісійними винагородами. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором у розмірі 14153,89 грн, з яких: 4850,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8803,89 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 500,00 заборгованість за комісійними винагородами. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК Діджи фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 4692298 від 21.04.2021. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Мілоан» і відповідачкою. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено платіжним дорученням про перерахування коштів. ТОВ «Мілоан», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Діджи фінанс», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи фінанс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14153,89 грн. Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 статті 137 ЦПК України, визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги № 01/11 від 12 лютого 2025 року; додаткова угода № 4692298 від 12 лютого 2025 року до договору № 01/11; детального опису робіт, виконаних адвокатським бюро; актом про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 19 лютого 2025 року у розмірі 4000,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 4692298 від 28.02.2025 вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому суд вважає що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок і витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved