Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , ТОВ «Хаб Главком», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - політична партія «Нові обличчя», про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Позивач зазначає, що [INFO] о 13.23 на веб-сайті «Главком», власником якого є ТОВ «Хаб Главком», за посиланням [INFO] у загальному доступі було опубліковано статтю під назвою: «Як «консерви» Дубінського затягнули справу щодо Біличанського лісу». Автором зазначеної статті є автор рубрики «Думки вголос» [PERSON] . Позивач стверджує, що про нього у вказаній статті було поширено недостовірну інформацію, яка порушує його права на честь, гідність та ділову репутацію, а саме в частині: 1) «Це той ліс, який став лінією оборони Києва. Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам. Задребином стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці»; 2) «На місцевих виборах 2020 року [PERSON] , якого звинувачують у держраді, «Слуги народу» зробили «куратором». Тобто він вирішував, хто іде у партійних списках до місцевих рад і на посади мерів. Допомагав йому у цьому нардеп, «слуга» [PERSON] , який у парламенті обстоює інтереси ФСБ у рясах. Тоді були домовленості із місцевими забудовниками і у низці громад від «Слуг народу» балотувалися їхні представники. Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». Два роки тому депутати Київської облради затвердили нову схему Київщини. Вони вирішили захопити у Києва мало не половину Святошинського району. Звісно нікого не цікавила територія, яка вже забудована. Треба виключно територія Біличанського лісу.» Позивач зазначає, що належними відповідачами в цій справі є автор статті - [PERSON] та власник веб-сайту, на якому статтю було поширено, ТОВ «Хаб Главком». Поширена відповідачами інформація є загальнодоступною невизначеному колу осіб, у вказаній статті використовується ім`я та зображення позивача, а тому поширена інформація стосується безпосередньо його особи. Позивач зазначає, що в статті його як голову політичної партії «Нові обличчя» та колишнього посадовця місцевого самоврядування звинувачено в причетності з 2008 року до незаконних дій із Біличанським лісом, які ідентифіковано як «дерибан», «розпил», «незаконний поділ», «привласнення земель». Позивач стверджує, що поширена відповідачами інформація є недостовірною, оскільки в 2008 році позивачем не був публічним діячем, політична партія «Нові обличчя» була зареєстрована тільки 08.06.2012, а вибори міського голови він виграв 26.10.2014. Позивач стверджує, що викладена в статті інформація не відповідає дійсності, навмисно перекручена та викладена неправдиво. До того ж, позивач зазначає, що в статті було поширено недостовірну інформацію щодо партнерства політичної партії «Нові обличчя», головою якої він є, з політичною партією «Слуга народу» та з [PERSON] . Позивач зазначає, що жодних партійних коаліцій між політичними партіями «Нові обличчя» та «Слуги народу» створено не було, а він та політична партія «Нові обличчя» не могли впливати на рішення Київської обласної ради. Позивач стверджує, що поширена відносно нього в статті «Як «консерви» Дубінського затягнули справу щодо Біличанського лісу» інформація є фактичним твердженням негативного характеру та порушує його особисті немайнові права, завдаючи шкоди його честі, гідності та діловій репутації, оскільки така інформація не відповідає дійсності, створює в широкого кола людей викривлене уявлення про його політичну та публічну діяльність, негативно впливає на його ділову репутацію і, як наслідок, на залучення міжнародних інвестицій до проектів, співзасновником в яких він є. Позивач зазначає, що 12.12.2023 ним, зокрема, до ТОВ «Хаб Главком» була надіслана заява про спростування зазначеної інформації, на яку 18.12.2023 надійшла відповідь про відмову в спростуванні поширеної в статті інформації із віднесенням поширеної в ній інформації до оціночних суджень. З урахуванням викладеного позивач просить суд: 1) визнати такою, що є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, яка міститься в публікації під назвою: «Як «консерви» [INFO] » за посиланням: [INFO] , викладеної в абзацах: -«Це той ліс, який став лінією оборони Києва. Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам. За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з « [INFO] », а також «батьківщинівці» у частині: «За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич»; -«На місцевих виборах 2020 року [PERSON] , якого звинувачують у держраді, «Слуги народу» зробили «куратором». Тобто він вирішував, хто іде у партійних списках до місцевих рад і на посади мерів. Допомагав йому у цьому нардеп, «слуга» [PERSON] , який у парламенті обстоює інтереси ФСБ у рясах. Тоді були домовленості із місцевими забудовниками і у низці громад від «Слуг народу» балотувалися їхні представники. Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». Два роки тому депутати Київської облради затвердили нову схему Київщини. Вони вирішили захопити у Києва мало не половину Святошинського району. Звісно нікого не цікавила територія, яка вже забудована. Треба виключно територія Біличанського лісу.» у частині: «Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя»; 2) зобов`язати ТОВ «Хаб Главком» опублікувати на своєму сайті на заголовком публікації під назвою: «Як «консерви» [INFO] » за посиланням: [INFO] , - наступне: «Інформація щодо [PERSON] й його політичної партії «Нові обличчя» спростована з підстав недостовірності», а також видалити з публікації наступні речення: «За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці»; «Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». 18.06.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] (відповідач-1) адвоката Мельника Ю.О., в якому він просив відмовити в задоволенні позову. Як на підставу своїх заперечень з урахуванням поданих ним письмових пояснень представник відповідача посилався на те, що в поширеній інформації мова йде, в першу чергу, про політичну партію «Нові обличчя», яку очолює позивач, а вже потім про самого позивача. Тому представник відповідача вважає, що з вказаним позовом мала звертатися саме політична партія «Нові обличчя». Щодо висловлювання відповідача-1: «За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», - представник відповідача зазначає, що [PERSON] був власником земельної ділянки в Біличанському лісі, в якому власниками земельних ділянок були й інші представники політичної партії «Нові обличчя», яких було позбавлено такого права в судовому порядку. Наявність такого фактичного підґрунтя дало можливість відповідачу-1 сформувати власну оцінку реальних подій про діяльність політичної партії «Нові обличчя» та її голови, висловлену в формі оціночних суджень, суб`єктивної думки, критичних зауважень. Щодо висловлювання: «Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя», - представник відповідача зазначає, що також містить інформацію, висловлену в формі оціночних суджень і є суб`єктивною думкою відповідача-1. Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивач не довів, що поширена інформація завдала шкоди його честі, гідності та діловій репутації. При цьому у відзиві зазначено, що позивач є публічною особою, вся спірна інформація в публікації відповідача-1 є виключно критикою та оцінкою дій політичної партії «Нові обличчя» та її членів, у тому числі, голови партії, без жодного втручання в приватне та сімейне життя позивача. Зазначає, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. До того ж, представник відповідача вважав недопустимим доказом висновок експерта, який надано позивачем. 26.06.2024 від відповідача ТОВ «Хаб Главком» (відповідач-2) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначено, що позивач звернувся до суду як фізична особа, одночасно наголошуючи про порушення його прав як голови політичної партії «Нові обличчя», поширена в статті інформація є оціночними судженнями. До того ж, у відзиві зазначено, що позивачем не доведено того, що поширена інформація порушила особисті немайнові права позивача як фізичної особи. 23.07.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, поданий відповідачем-1 (т. 2 а.с. 38-127), а 06.08.2024 відповідь на відзив на позовну заяву, поданий відповідачем-2 (т. 2 а.с. 128-134), в яких зазначив, що він є належним позивачем за заявленими ним позовними вимогами, оскільки в статті відповідач-1 поширила інформацію саме щодо нього, неодноразово посилаючись на його прізвище, описуючи його професійний соціальний та політичний статус. Вказана інформація носить негативний характер та є недостовірною. При цьому, позивач не заперечує тієї обставини, що він дійсно в 2011 році придбав земельну ділянку в селищі Коцюбинському. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним доводам у відзиві та письмових поясненнях. Представник відповідача ТОВ «Хаб Главком» у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяви по суті справи, наявні в справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов такого висновку. [PERSON] є керівником політичної партії «Нові обличчя», яка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т. 3 а.с. 74-75) зареєстрована 08.06.2012, з 26.10.2014 позивач як лідер партії «Нові обличчя» виграв вибори Ірпінського міського голови. 30.11.2023 на веб-сайті «Главком», власником якого є відповідач ТОВ «Хаб Главком» (т. 1 а.с. 23-32), за посиланням [INFO] у загальному доступі було опубліковано статтю під назвою: «Як «консерви» Дубінського затягнули справу щодо Біличанського лісу» (т. 1 а.с. 33-42). Автором зазначеної статті є відповідач [PERSON] . У зазначеній вище статті, у тому числі, була поширена інформація, яка наразі оспорюється позивачем, а саме: 1) «Це той ліс, який став лінією оборони Києва. Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам. За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці»; 2) «На місцевих виборах 2020 року [PERSON] , якого звинувачують у держраді, «Слуги народу» зробили «куратором». Тобто він вирішував, хто іде у партійних списках до місцевих рад і на посади мерів. Допомагав йому у цьому нардеп, «слуга» [PERSON] , який у парламенті обстоює інтереси ФСБ у рясах. Тоді були домовленості із місцевими забудовниками і у низці громад від «Слуг народу» балотувалися їхні представники. Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». Два роки тому депутати Київської облради затвердили нову схему Київщини. Вони вирішили захопити у Києва мало не половину Святошинського району. Звісно нікого не цікавила територія, яка вже забудована. Треба виключно територія Біличанського лісу.». 12.12.2023 позивач надіслав ТОВ «Хаб Главком» та Інформаційному агентству «Главком» заяву (т. 1 а.с. 76-87), в якій просив усунути порушення його особистих немайнових прав, що полягають у приниженні честі, гідності та ділової репутації, шляхом поширення відповідного спростування. 18.12.2023 Інформаційне агентство «Главком» надало позивачу відповідь (т. 1 а.с. 88-90), якою позивачу відмовлено в задоволенні заяви про спростування інформації, викладеної в статті під назвою «Як «консерви» [INFO] », автором якої є [PERSON] . У відповіді зазначено, що опублікований матеріал є оглядом та суб`єктивною думкою [PERSON] щодо суспільно важливої екологічної теми - природного ресурсу Біличанського лісу. Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на те, що вислови відповідача [PERSON] у цій статті в оспорюваній ним частині стосуються його особи, є недостовірною інформацією, порушують його особисті немайнові права, завдаючи шкоди його честі, гідності і діловій репутації. Відповідно до статей 3, 32 Конституції України людина, її честь та гідність визнаються найвищими соціальними цінностями і кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є честь, гідність і ділова репутація особи. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За приписами статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Разом з тим, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Тобто, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У свою чергу, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) передбачено право кожного на повагу до приватного життя. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Водночас у пункті 2 цієї статті зазначено, що свобода вираження поглядів може підлягати певним обмеженням, необхідним для захисту прав та репутації інших осіб. Відповідними критеріями для збалансування права на повагу до приватного життя та права на свободу вираження поглядів можуть бути: внесок у дискусію, що становить загальний інтерес; наскільки відома особа, про яку йдеться, і що є предметом публікації; його або її попередня поведінка; спосіб отримання інформації та її достовірність; зміст, форма та наслідки публікації; та суворість накладених санкцій тощо. Класифікація заяви як факту або як оціночного судження - це питання, яке насамперед відноситься до сфери компетенції національної влади, зокрема національних судів. Однак навіть там, де заява становить оціночне судження, має існувати достатня фактична підстава для його обслуговування, в іншому випадку це буде надмірним (рішення Європейського Суду з прав людини від 17 грудня 2004 року в справі «Педерсен і Баадсгаард проти Данії»). У рішенні від 22 жовтня 2007 року в справі «Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Жулі проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з пунктом 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свобода вираження поглядів пов`язана з «обов`язками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці «обов`язки та відповідальність» мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення «прав інших осіб». Отже, у випадку, коли щодо особи опубліковано інформацію, яка містить пряме або опосередковане звинувачення у вчиненні конкретних протиправних дій, що не підтверджено перевіреними фактами, це тягне за собою порушення статті 8 Конвенції. Як вже встановлено судом факт поширення оскаржуваної інформації відповідачами не оспорюється, тому суд вважає, що позов пред`явлено до належних відповідачів, оскільки належними відповідачами у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Вирішуючи питання щодо визнання недостовірною інформації, яка міститься в досліджуваній публікації, а саме в частині: «Це той ліс, який став лінією оборони Києва. Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам. За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці», - суд виходить з такого. Суд оцінює цю інформацію в контексті всього змісту поширеної статті та приходить до висновку, що в ній викладено інформацію із посиланням на конкретні факти та події, що виникли в питанні розмежування міста Києва та Київської області, зокрема, щодо територіальної приналежності земель Біличанського лісу та щодо причетності певних осіб до розподілу земельних ділянок за рахунок його земель. При цьому автор у вказаній статті, серед іншого, у ствердній формі зазначає, що «Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам», що «за дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці», та фактично звинувачує позивача в організації незаконних дій щодо земель Біличанського лісу, що є констатацією факту з боку автора публікації. Доводи відповідачів про те, що позивач у даному випадку як фізична особа не є належним, та те, що зазначена вище інформація, яку просить спростувати позивач, має характер оціночних суджень, суд вважає безпідставними, оскільки ця інформація стосується конкретних подій з прив`язкою до них конкретної особи (позивача) та подається автором статті як установлений факт, оскільки автор статті не ставить під сумнів викладену про позивача інформацію. Проаналізувавши інформацію, поширену відповідачами, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана вище інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена відповідачами інформація про позивача в зазначеній вище частині є недостовірною, оскільки доказів на її підтвердження відповідачами не надано. Тому, суд погоджується з доводами позивача, що поширенням інформації в зазначеній вище частині, про спростування якої просить позивач, порушуються немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Суд вважає, що оспорювані в цій частині висловлювання [PERSON] , які поширені в подальшому на веб-сайті «Главком», власником якого є ТОВ «Хаб Главком», щодо вчинення позивачем незаконних дій щодо розподілу земель Біличанського лісу формують негативну громадську думку про нього, руйнують репутацію позивача, а тому є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Недостовірна інформація про позивача була поширена серед невизначеного кола осіб, оскільки вона була розміщена на загальнодоступному веб-сайті «Главком» за адресою в мережі Інтернет: https://glavcom.ua/columns/ifedoriv/cherez-konservi-dubinskogo-sprava-shchodo-bilichanskoho-lisu-dijshla-do-kasatsiji-971738.html. Суд також погоджується з тим, що поширена інформація в цій частині є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації створює негативні наслідки для позивача, ставить під сумнів дотримання ним законодавства України. Поширена відповідачами інформація не відповідає дійсності, не підтверджується зібраними у справі доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Такому висновку суду не суперечить висновок експерта, складений 14.01.2024 за результатами проведення семантико-текстуального (лінгвістичного) дослідження (т. 2 а.с. 138-147), проведеного атестованим експертом першого кваліфікаційного класу [PERSON] (т. 2 а.с. 172-174), яка відповідно до ст. 384 КК України попереджена про кримінальну відповідальність. Так, за даним висновком експерта оскаржувана інформація, яку просить спростувати позивач, є негативною інформацією стосовно позивача, яку викладено у формі фактичних тверджень. При цьому суд відхиляє доводи представників відповідачів щодо недопустимості вказаного висновку експерта з огляду на те, що вказана експертиза відноситься до криміналістичної та, на думку представників відповідачів, мала проводитися державною експертною установою. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що дана експертиза проведена в цивільній справі і не відноситься до криміналістичної, яка проводиться в рамках кримінального провадження, її проведено атестованим на момент проведення експертизи судовим експертом, якого попереджено про кримінальну відповідальність за ст.. 384 КК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширення інформації в дослідженій судом статті в частині абзацу: «Це той ліс, який став лінією оборони Києва. Коцюбинська рада його намагається забудувати з 2008 року, коли ділянки роздали депутатам, їхнім родичам та міфічним кооперативам. За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «батьківщинівці», є недостовірною інформацією про позивача, яка порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Разом з тим, суд визнає безпідставними вимоги позивача щодо визнання недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, інформації у вказаній статті в частині: «На місцевих виборах 2020 року [PERSON] , якого звинувачують у держраді, «Слуги народу» зробили «куратором». Тобто він вирішував, хто іде у партійних списках до місцевих рад і на посади мерів. Допомагав йому у цьому нардеп, «слуга» [PERSON] , який у парламенті обстоює інтереси ФСБ у рясах. Тоді були домовленості із місцевими забудовниками і у низці громад від «Слуг народу» балотувалися їхні представники. Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». Два роки тому депутати Київської облради затвердили нову схему Київщини. Вони вирішили захопити у Києва мало не половину Святошинського району. Звісно нікого не цікавила територія, яка вже забудована. Треба виключно територія Біличанського лісу.» у частині: «Таке партнерство було і з партією Карплюка «Нові обличчя». Звертаючись з такою вимогою, позивач зазначає, що в статті було поширено недостовірну інформацію щодо партнерства політичної партії «Нові обличчя», головою якої він є, з політичною партією «Слуга народу» та з [PERSON] . Разом з тим, зазначений позов пред`явлено [PERSON] як фізичною особою з метою захисту своїх особистих немайнових прав, при цьому політична партія «Нові обличчя» з вимогами про визнання поширеної в досліджуваній статті інформації недостовірною до суду не зверталася. За таких обставин вимоги [PERSON] про визнання недостовірною поширеної відповідачами інформації підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позов, суд повинен вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як спосіб захисту свого порушеного права. При цьому, суд ураховує, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд вважає, що способом спростування поширеної відповідачами недостовірної інформації, найбільш наближеному (адекватному) до способу поширення, та який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є зобов`язання відповідача-2 опублікувати на своєму сайті над заголовком публікації під назвою: «Як «консерви» [INFO] » за посиланням: [INFO] наступну інформацію: «Інформація щодо [PERSON] спростована з підстав недостовірності» та видалити з публікації речення: «За дерибаном стоїть колишній мер [PERSON] та його команда з «Нових облич», а також «Батьківщинівці».

Outcome: partial