Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

21.01.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. З [PERSON] позивачка перебувала у шлюбі з 19.08.2006 року по 06.08.2021 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29.11.2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі даного рішення позивачкою було отримано виконавчий лист та направлено до Нікопольського відділу держаної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для відкриття виконавчого провадження. 02.05.2022 року була винесена постанова про відкриття виконавчого. Відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати дітей, аліментні зобов`язання не виконує, тому утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.01.2025 року складає 73215,00 грн. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2023 року по 31.12.2024 року складає 178\~937,46 грн. Оскільки розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості по аліментам, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 73 215,00 грн. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с.24-25). Сторони в судове засідання не з`явились. 18.04.2025 року до канцелярії суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без її участі (а.с.36). Відповідач [PERSON] про розгляд справи в суді повідомлявся шляхом направлення за адресою, вказаною в позові, та за останнім відомим місцем його реєстрації судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.30,32). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи оголошенням на сайті Судової влади України. Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. 14.04.2025 року на адресу суду надійшла заява державного виконавця Баранової Юлії про розгляд справи без представника Нікопольського відділу державної виконавчої служби (а.с.33). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справа\~розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 19.08.2006 року. Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.8), та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 року даний шлюб було розірвано, позивачка після розірвання шлюбу залишила дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 5-6). Прізвище [PERSON] вона змінила на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Нікопольського міського суду від 29.11.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмирі 1/3 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист (а.с.10), та відкрито виконавче провадження №68913391 щодо примусового стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.13). Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ю.В. Барановою, згідно якого станом на 01.01.2025 року загальна заборгованість [PERSON] становить 171 700,34 грн. (а.с. 9). Належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача або внаслідок незалежних від нього обставин, матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена вище заборгованість перед позивачкою виникла з вини відповідача. Згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2023 року по грудень 2024 року включно складає 178937,46 грн. (а.с. 2). Згідно з ч. 3\~ст.195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.4\~ст.\~194\~СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому\~ст.\~199 \~СК України , до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У відповідності до\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 Цивільного кодексу України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача норми, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У статті 196\~\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196\~СК\~України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножити на кількість днів заборгованості та помножити на 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається з наданого позивачкою розрахунку, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2023 року по грудень 2024 року включно складає 178 937,46 грн. (а.с. 2). У відповідності до частин 1,2 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачка в позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 73 215,00 грн., що не перевищує суму заборгованості по аліментам та відповідає вимогам статті 196 СК України. В свою чергу, у відповідності до частини 2\~ст.\~264\~ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивачки не суперечать закону та не порушують права, інтереси інших осіб, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, повністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, суд роз`яснює позивачці, що нормами ст.\~430\~ЦПК України не передбачено негайне виконання рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а тому в цій частині її вимога задоволенню не підлягає. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial