Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13.02.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] в місті Маріуполі Донецької області померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] померла на тимчасово окупованій території факт її смерті був встановлений 22.03.2024 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська. Відповідно до заповіту, складеного 14.12.2018 [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О., [PERSON] є спадкоємицею всього майна [PERSON] , що залишилось після її смерті, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4825 виданого 14.12.2018 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О.; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0705 га, розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:021:0348, яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4826 виданого 14.12.2018 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно у позивачки відсутні та 18.01.2025 постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. №6/01-16 позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. У зв`язку з викладеним просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0705 га, розташовану за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:021:0348, як за спадкоємицею за заповітом, в порядку прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської\~ради Донецької\~області надав заяву про розгляд справи без участі представника. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в місті Маріуполі Донецької області померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.03.2024 встановлений факт смерті [PERSON] оскільки остання померла на тимчасово окупованій території. Відповідно до заповіту, складеного 14.12.2018 [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О., [PERSON] є спадкоємицею всього майна [PERSON] , що залишилось після її смерті, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м., який належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4825 виданого 14.12.2018 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О.; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0705 га, розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336300:01:021:0348, яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №4826 виданого 14.12.2018 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О. Право власності на вказане нерухоме майно підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою 05.02.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мостовою Р.С. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно у позивачки відсутні та 18.01.2025 постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. №6/01-16 позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивачів не існує.

Outcome: approved