Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду через систему «Електронний суд» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 68624,02 грн., а також судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2019 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банкта Угорчук Т.І. було укладено Договір кредиту та страхування № Р20.21840.005992962, який за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 49999,00 грн. для власних потреб. В свою чергу Позичальник отримує Кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 36 місяці (-ів). Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,00% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.) На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») станом на дату подачі позову, складає 68624,02 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 36710,62 грн.; заборгованість за відсотками - 11859,98 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами - 20053,42 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві прохала суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання теж не з`явився, через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про часткове визнання позову, якою прохав розглянути зазначену справу без участі відповідача та його представника, також прохав задовольнити позов частково та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21353,13 грн., з тих підстав, що відповідно до змісту п.5 Паспорту споживчого кредиту в таблиці розділу платежі за додаткові та супутні послуги вбачається, що плата за ведення рахункуне встановлена, плата за розрахунково-касове обслуговування не встановлена, комісія за надання кредиту також не встановлена, проте мається плата лише за інші послуги банку. Однак ні Договір кредиту та страхування № Р20.21840.005992962, ні Паспорт споживчого кредиту не містять умов, які б конкретно визначали які саме послуги входять до інших послуг банка. Оскільки банк не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, стягнуті суми на погашення плати за обслуговування по кредиту у розмірі 27217.47 грн. (згідно відомостей з виписки по руху коштів) підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості по тілу і відсоткам, оскільки як зазначалося вище п.5 Паспорту споживчого кредиту не передбачав плату за обслуговування по кредиту, а умови які зазначені на сайті банку також не мають значення оскільки не підписані відповідачем і недоведені до відома відповідача належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2019 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування № Р20.21840.005992962. Згідно з пунктами 1.1-1.4 вказаного договору, банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту зустрічна пропозиція; сума кредиту - 49999,00 грн.; процентна ставка та тип - 15 % річних - змінювана; строк кредиту 36 місяців. Відповідно до п.1.7 зазначеного договору банк відкрив рахунок та надав позичальнику кредит (грошові кошти) на обумовлених умовах на рахунок позичальника № [NUMBER] , який відкритий АТ «Ідея Банк», МФО 336310, та позичальник доручив Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6521,61 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 зазначеного договору кредиту та страхування. Відповідно до п.1.6 вказаного договору, дата повернення кредиту 25.11.2022 року. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок № 29092010764583, відкритий у банку, відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в Паспорті споживчого кредиту згідно Додатку № 1 до даного договору. Суд враховує, що відповідачем було власноручно підписано договір кредиту та страхування № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року та додані до цього договору додатки, які в сукупності містять усі істотні умови кредитного договору, зокрема тип та мету кредиту, суму кредиту, строк кредиту, спосіб надання кредитних коштів, розмір та порядок нарахування річної процентної ставки, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунок загальної вартості кредиту та порядок повернення кредиту. Банк свої зобов`язання виконав, спочатку перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 49999,00 грн., потім перерахував страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6521,61 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, що підтверджується ордерами-розпорядженнями № 1 та № 2 від 25.11.2019 року. Як вбачається з виписки по рахунку № [NUMBER] відповідач певний період систематично оплачувала кошти на погашення цього кредиту. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року. Відповідно до наданої банком довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року, зазначено, що станом на 25.07.2023 року, борг становить 68624,02 грн. та складається з: - заборгованості за основним боргом - 36710,62 грн.; - заборгованості за відсотками - 11859,98 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 20053,42 грн. В той же час, позивач в позовній заяві зазначає, що заборгованість останньої становить 68624,02 грн. та складається з заборгованості: за основним боргом - 36710,62 грн.; за відсотками - 11859,98 грн.; за іншими процентними платежами - 20053,42 грн. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На момент звернення позивача до суду та час розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.10 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи те,що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів, часткове погашення нею боргу, тобто факт існування між сторонами у справі кредитних прав та зобов`язань, підтверджують належне ознайомлення відповідачем з усіма істотними умовами кредитного договору, зокрема розмірами тіла кредиту та річної ставки відсотків за користування кредитом, порядком та строками їх повернення, враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, жодних доказів на спростування доводів позивачів цій частині та сум заборгованості за тілом кредиту і річним відсоткам відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими. Щодо позовної\~вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України Про споживче кредитування та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України Про споживче кредитування розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Пунктом 1.5 договору кредиту та страхування № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року передбачено, що під час Під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку www.ideabank.ua» Водночас, із змісту наданих до суду договору кредиту та страхування № Р20.21840.005992962 від 25.11.2019 року та Паспорта споживчого кредиту, які власноручно підписані відповідачем, вбачається, що АТ "Ідея Банк" не зазначив у них перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив у позові та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем [PERSON] при укладенні кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що при підписанні відповідачем договору кредиту та страхування від 25.11.2019 року, остання розуміла, ознайомилася та погодивлася з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка на день підписання кредитного договору була розміщена на офіційному сайті банку, в яких наявна інформація про комісію за обслуговування кредиту. Позивачем також не надано доказів того, що позичальник [PERSON] частіше ніж раз на місяць звертався до банку за інформацією щодо кредиту. Враховуючи вказане вище у сукупності, положення пункту 1.5 договору кредиту та страхування від 25.11.2019 року, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням частини першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", а тому таке положення є нікчемним. Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 180/1434/20, від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19, від 14.09.2022 у справі № 755/11636/21, від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, від 21.02.2024 у справі № 344/3078/23, від 17.04.2024 у справі № 754/644/21. Враховуючи вказане вище у сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 20053,42 грн. В той же час, враховуючи вищевикладене, стягнуті суми на погашення плати за обслуговування по кредиту у розмірі 27217,47 грн. (згідно відомостей з виписки по руху коштів) підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості по тілу і відсоткам, Таким чином сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 36710,62 + 11859,98 27217,47 = 21353,13 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено на 31,12 %, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 753,85 грн. (2422,40 грн. х 31,12 % = 753,85 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial