Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком [PERSON] , яка з 11.10.2024 року, після смерті своєї матері, проживає із своєю бабою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач жодного разу не навідувався до дочки, не цікавився її життям, моральним та матеріальним станом. Покладених законом на батьків обов`язків, не виконує. За таких обставин просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання та позбавити його батьківських прав. Ухвалою суду від 17.03.2025 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, однак відзиву відповідач до суду не подала. 16.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримують повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зацікавлена особа: в особі представника Органу опіки та піклування Хмільницької міської ради в судовому засіданні надала суду висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконкому Хмільницької міської ради від 15 квітня 2025 року № 259 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 4) підтверджено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] , Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) встановлено, що мати позивачки [PERSON] , [INFO] померла. Відповідно до довідки № 121 від 18.10.2024 року (а.с. 11), яка видана [PERSON] , встановлено, що батько позивачки [PERSON] , протягом навчання учениці в закладі освіти не цікавився навчанням своєї дочки. Відповідно до відповіді служби у справах дітей Хмільницької міської ради № 21-14-01/30 від 28.10.2024 року на запит № 01-10/644 від 25.10.2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає біля бабусі [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14) [PERSON] , є здобувачкою першого (бакалаврського) рівня вищої освіти спеціальності 081 Право Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, характеризується за місцем навчання виключно позитивно, що підтверджується характеристикою від 03.03.2025 (а.с.16) Згідно довідки Хмільницької міської ради № 381 від 18.10.2024 (копія на а.с.18) [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . Батько [PERSON] , [INFO] не проживає в даному господарстві. Відповідно до висновку Хмільницької міської ради від 15.04.2025, орган опіки та піклування Хмільницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами законодавства. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок Хмільницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає що наявні підстави для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками. З акту обстеження умов проживання вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні (копія на а.с. 9-10). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на те, що відповідач [PERSON] , [INFO] відносно її [PERSON] належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що вимога про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню, суд вважає, що стягнення з [PERSON] аліментів на користь доньки [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 13.03.2025 року. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка проживає з бабою та перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, має обов`язок щодо утримання дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст.ст. 121, 141, 150, 151, 155, 164, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved