Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

адвокат Романенко Галина Миколаївна в інтересах заявниці [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 вказаний матеріал передано для розгляду судді Білогруд О.О. Ухвалою від 21.01.2025 вказану заяву залишено без руху, надано заявниці десятиденний строк на усунення недоліків з дня вручення копії ухвали суду. 29.01.2025 на виконання ухвали суду від адвоката Романенко Г.М. надійшла заява про усунення недоліків визначених вказаною ухвалою, зокрема подано заяву у новій редакції. Заяву [PERSON] мотивувала тим, що [PERSON] була її бабою та після її смерті [INFO] вона прийняла спадщину за заповітом, а [PERSON] за життя отримала спадщину після своєї матері [PERSON] (прабаба заявниці), яка померла [INFO] . В той же час з`ясувалося, що [PERSON] також належала 1/4 частини квартири [ADDRESS] , проте [PERSON] вказану частину нерухомості у спадщину не отримала з невідомих причин. Заявниця [PERSON] отримати вказану частину нерухомості в спадщину також не змогла, оскільки як виявилося на сьогодні у різних документах [PERSON] , [INFO] було по різному зазначено її ім`я. З огляду на викладене, на підставі поданих документів, свідчень свідків просила встановити факт родинних зв`язків, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено заяву до судового розгляду на 28.02.2025. 27.02.2025 через підсистему «Електронний суд» представником заявниці [PERSON] подано клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також про витребування у Київського обласного державного нотаріального архіву (м. Ірпінь) доказів, а саме: копії спадкової справи (№193) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у вказаних матеріалах можуть міститися додаткові відомості, які безспірно підтвердять, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , зокрема рішення суду. 28.02.2025 засідання не відбулося у зв`язку з неявкою учасників провадження. Ухвалою судді від 03.03.2025 постановлено витребувати у Київського обласного державного нотаріального архіву (м. Ірпінь) копію спадкової справи (№193) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , матеріали надійшли до суду 31.03.2025. Копію ухвали від 31.01.2025, копію заяви з доданими документами заінтересованою особою Бучанською міською радою отримано 06.02.2025, правом на подання суду свої своєї позиції щодо заявлених вимог [PERSON] не скористалися, будь-яких заперечень, клопотань суду не подали. Про дату, час та місце судових засідань були повідомлені своєчасно, представник у судові засідання не з`являвся. З огляду на вимоги, заявлені [PERSON] , правові наслідки, які настануть для учасників цього провадження у разі ухвалення судового рішення, судом постановлено розгляд справи здійснювати за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Заявницю про дату, час та місце судових засідань було повідомлено своєчасно, оскільки її інтереси представляв адвокат Романенко Г.М., то розгляд справи здійснювався за її відсутності. У судовому засіданні 14.03.2025 представник заявниці [PERSON] повністю підтримала заяву [PERSON] та просила задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується зібраними доказами, однак у позасудовому порядку цей факт не є підтвердженим саме тому, що у різних документах [PERSON] по різному зазначено ім`я, хоча всі інші відомості збігаються. Також зазначила про відсутність необхідності допиту в якості свідка [PERSON] , а тому в цій части клопотання від 27.02.2025 відкликала. У судовому засіданні 14.03.2025 свідок [PERSON] , яку попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведено до присяги свідка, повідомила, що [PERSON] , [PERSON] це її баба. У неї було двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу [PERSON] мала сина [PERSON] , який у свою чергу є батьком заявниці [PERSON] , а [PERSON] мала двох дітей: [PERSON] (тобто її) та [PERSON] . Також зазначила, що її баба [PERSON] проживала в [ADDRESS] , однак вже в похилому віці перед її смертю [PERSON] забрала бабу проживати до свого будинку по [ADDRESS] . Проживання [PERSON] було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , а тому відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1996 власність на квартиру було посвідчено за нею [PERSON] , її дітьми [PERSON] , [PERSON] , а також за бабою [PERSON] . Влітку 1996 року [PERSON] померла, спадщину після неї прийняла її дочка [PERSON] . Також [PERSON] повідомила, що знала, що у баби у документах по різному вказано її ім`я, однак за її життя жодних проблемних ситуацій це не викликало, а тому будь-яких дій щодо упорядкування документів вчинено не було. На сьогодні виникло питання щодо оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] , титульним власником 1/4 частини якої є [PERSON] , а тому [PERSON] як спадкоємиця [PERSON] , яка в свою чергу є спадкоємицею [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, оскільки нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій через відмінності у імені [PERSON] у документах. [PERSON] також зазначила, що розуміє ситуацію, що у разі ухвалення рішення про задоволення вимог, то [PERSON] може у майбутньому стати співвласницею частини вказаної вище квартири, однак сама [PERSON] на цю нерухомість не претендує, будь-яких спорів у них немає і на сьогодні єдиним шляхом вирішення їх проблеми з оформленням квартири є встановлення у судовому порядку юридичного факту факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 14.03.2025 свідок [PERSON] , яку попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведено до присяги свідка, повідомила суду, що [PERSON] проживала разом із дочкою [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] є рідною сестрою її свекрухи [PERSON] , вони ж у свою чергу є дочками [PERSON] . [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] і саме тому вона є її співвласницею. В подальшому [PERSON] забрала [PERSON] проживати до себе у приватний будинок по [ADDRESS] , де остання і померла. [PERSON] також зазначила, що у баби в документах було по різному зазначено ім`я, а саме і [PERSON] , і [PERSON] , однак у її родині бабу взагалі називали [PERSON] . При цьому, підтвердила суду, що [PERSON] є матір`я [PERSON] , яка в свою чергу є бабою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). У судовому засіданні 14.03.2025 оголошено перерву до 15.04.2025, у зв`язку із не надходженням витребуваної судом спадкової справи. У судовому засіданні 15.04.2025 представник заявниці [PERSON] підтримала вимоги [PERSON] , просила їх задовольнити у повному обсязі на підставі зібраних у справі письмових доказів, показань свідків та встановити факт родинних зв`язків, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . З урахуванням думки сторін та положень статті 223 ЦПК України, судом протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою та на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.05.1975 та відомостей Метричної книги Михайлівської церкви села Лаврики за 1906 рік, у селі Лаврики, Сквирського району, Київської області [INFO] народилася [PERSON] (а.с.63-68). У 1926 році [PERSON] , 1906 року народження, уродженка села Лаврики, Сквирського району, Київської області, одружилася з [PERSON] , 1904 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 13.05.1981 з відміткою «запис відновлено», після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.69). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1978 з відміткою «запис відновлено» убачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.70). [PERSON] , 1928 року народження, уродженка села Лаврики, Сквирського району, Київської області, [INFO] одружилася з [PERSON] , 1919 року народження, про що 29.01.1960 видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.54). Внаслідок шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1960 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.55). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.1981 [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] (а.с.56). Відповідно до відомостей зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , після одруження з [PERSON] змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.57). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1995 право власності на квартиру [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.61). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.07.1996 (а.с.62). З матеріалів спадкової справи (№193) убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] на підставі заяви [PERSON] від 20.05.1997, останній видано свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , а саме: десять з половиною сертифікатів по сто тисяч карбованців, з відповідними дивідендами, що знаходиться в Акціонерному товаристві закритого типу Закритий інвестиційний фонд «Київська - Русь - МДС», що належали померлій [PERSON] . Разом з тим, матеріали спадкової справи містять копію свідоцтва про народження [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а також копію довідки комунального підприємства «Світлиця», згідно якої [PERSON] у період з 01.04.1980 до 15.07.1996 проживала у [ADDRESS] (а.с.122-129). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.1997 спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] (а.с.60). [PERSON] , що проживала в [ADDRESS] , 18.01.1995 склала заповіт про те, що все її майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право володіти заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.58). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2004 [PERSON] (до шлюбне прізвище [PERSON] ) є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.59) у зв`язку з відмовою на її користь іншого спадкоємця, та прийняла майно, зазначене у ньому, зокрема житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у селищі Буча. [PERSON] у віці 72 років померла [INFO] у місті Буча, Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.53). Постановою державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори від 16.12.2024 № 1582/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка залишилися після смерті [INFO] її баби [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з розбіжностями у написанні імені померлої у документах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.71). Норми права, які застосував суд. У відповідності до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження проживання на певній території України. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 дійшла висновку, проте, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (статті 89 ЦПК України). У зв`язку з тим, що різні документи, які належали [PERSON] містять розбіжності у написанні її імені, [PERSON] як спадкоємиця [PERSON] , яка в свою чергу є спадкоємицею [PERSON] , відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Для [PERSON] встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , має юридичне значення, оскільки встановлення вказаного факту дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Порядок спадкування та здійснення права на спадкування встановлений Главами 86,87 Цивільного кодексу України та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного Кодексу. Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з усталеною судовою практикою виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] підтвердила належними та допустимими доказами факт що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , у позасудовому порядку вказаний факт встановити не можливо, спору про право з матеріалів справи не убачається, а тому її вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved