Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У березні 2025року заявники звернулися до суду із заявою, у якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований 15.02.2017року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №234. Від шлюбу мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначають, що через певний час після реєстрації шлюбу, сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, з початку 2022 року. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Сторони зазначають, що між ними досягнути згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, відповідно до якої донька залишаюється проживати із матір`ю, при цьому батько має право бачитися з ними в порядку, передбаченому договором. Враховуючи вищевикладене просять суд шлюб, укладений між ними, розірвати. 02.04.2025року ухвалою суду заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявники в судове засідання не з`явились, однак надали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, свою заяву підтримали, просили шлюб розірвати . Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступник підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядається в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подавати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що строни зареєстрували шлюб, 15.02.2017року засвідчений Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №234. Від шлюбу мають неповнолітню доньку- [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що причинами розпаду сім`ї стали різні погляди на життя та побуту. Заявниками досягнуто взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також, заявникам досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що укладено нотаріально посвідчений договір між батьками про сплату аліментів на дитини від 11.02.2025року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з- подружжя, а тому відповідно до ст. 109 СК України заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за згодою подружжя, підлягає задоволенню.

Outcome: approved