Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач, 04 квітня 2025 року звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позов обґрунтовує, що вона проживала в шлюбі з відповідачем. Вказує що 12 травня 2020 року шлюб між ними розірваний. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року, стягнуто в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, кожній дитині. Проте, з досягненням [PERSON] повноліття, відповідач припинив платити аліменти на його утримання. Зазначає, що [PERSON] навчається на денній формі навчання в ВСП «Горохівський фаховий коледж ЛНУП» з 01 вересня 2022 року, та буде навчатися до 30 червня 2025 року. Враховуючи вищезазначене, просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2500,00 гривень до закінчення навчання [PERSON] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає частково в сумі 1600,00 гривень. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 грудня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 12 травня 2020 року було розірвано (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Відповідно до копії судового рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року, стягнуто з [PERSON] , аліменти в користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 (одна тисяча чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, 24.07.2019 року, та до досягнення дітьми повноліття» Як вбачається з копії довідки №0160 від 02 квітня 2025 року, виданої відокремленим структурним підрозділом «Горохівський фаховий коледж Львівського національного університету природокористуванням», [PERSON] навчається на ІІІ курсі відділення економічне, денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року. Згідно з ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1, 2 статті 155 СК України, визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною 1 статті 199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як було встановлено судом, [PERSON] [INFO] , на момент розгляду даної справи є студентом ВСП «Горохівський фаховий коледж ЛНУП» Відтак, суд вважає доведеним, що [PERSON] проходить навчання, позбавлений можливості працевлаштуватися. Суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у заявленому нею розмірі, також позивачем не доведено розміру коштів, які витрачає позивач на утримання повнолітнього сина. Суд також вважає доведеним, що у зв`язку із навчання у навчальному закладі, позивачка змушена нести витрати, пов`язані з надання додаткового харчування, з його проїздом, придбанням речей першої необхідності тощо, однак розмір таких витрат стороною позивача належними та допустимими доказаними доведений не був. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1600,00 гривень щомісяця, та до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. На думку суду, розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб повнолітньої дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved