Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 18 вересня 2021 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітнього сина [PERSON] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, а також втрати почуття любові один до одного, внаслідок чого із січня 2025 року сторони припинили фактичні подружні стосунки, спільне проживання. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Твардієвич Євген Олександрович за відсутності обмежень у повноваженнях, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав повністю, а також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 вересня 2021 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1060, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, а також втрати почуття любові один до одного, внаслідок чого із січня 2025 року сторони припинили фактичні подружні стосунки, спільне проживання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. Оскільки згідно зі ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved