Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про подвл спільного майна подружжя. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що 24 жовтня 2015 року з відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюб розірвали (рішення Виноградівського районного суду від 01.08.2022 року справа №299/6316/21\~ (набрало законної сили 01.08.2022 року)). Разом з тим позивач зазначає, що у шлюбі сторони працювали і мали кошти, які вклали у рухоме майно, а саме (у березні 2018 року купили автомобіль Dacia Logan за 3000 доларів США ), а також робили заощадження для придбання або будівництва для себе та своєї сімї житлового будинку, де б\~ могли спокійно окремо проживати родиною. 23 жовтня 2018 року сторони придбали житловий будинок по [ADDRESS] , житлова площа якого становила 19,6 кв. м., а загальна площа 44,1 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,01100 га, кадастровий номер - 2121283300:07:002:0070, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Будинок ми придбали, згідно договору за 147753 (сто сорок сім тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок. Купівля оформлена Договором купівлі-продажу від 23.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кобрин Н.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 278. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №142304247, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 980037221212, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, без надвірних споруд, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] ; форма власності: приватна; розмір частки: власники: [PERSON] , рнокпп [NUMBER] ». Після придбання нерухомості, стару будівлю сторони знесли, а на її місці в листопаді 2018 року розпочали будівництво нового будинку, на сімейні кошти, які у сторін були на той момент. Сторонами цього ж року залито бетонний фундамент, а на весні 2019 року залито бетонну плиту до фундаменту. Влітку вже зведено стіни з піно-блоків, які сторони купили, загальною вартістю яких становила 5000 доларів США. У вересні 2019 року збудували каркас покрівлі і закрили будинок метало-черепицею, вартість якої становила 3000 доларів США. Тобто на протязі року зведений і покритий дахом будинок. Загальна вартість будівництва (з врахуванням закупівлі будівельних матеріалів і оплачено відповідні роботи) становила близько 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США. Осінню 2019 року були придбані вікна на суму 100 000 (сто тисяч) гривень, разом з вхідними дверима. Разом з тим позивач вказує, що у будівництво будинку сторони вкладали всі спільно зароблені кошти, а також їм допомагали батьки позивача, де зі сторони батьків відповідача не було жодної допомоги. Всі гроші спільно витрачали (вкладали) в будівництво їх будинку, де вони планували жити однією щасливою сімє`ю. Позивач зазначила, що літом 2021 року почалися внутрішні роботи (штукатурка) будинку в середині. Будинок\~ електрифікований повністю, збудована система водопостачання та опалення. Була залита стяжка в усіх кімнатах, зроблена система полового опалення, підігрів підлоги на весь перший поверх разом з насосом вартість якого становила близько 37000 (тридцять сім тисяч) гривень. Проводились оздоблювальні роботи другого поверху та коридору. Були куплені міжкімнатні двері на другий поверх сумою 50000 п`ятдесят тисяч) гривень. Також придбали ламінат в коридор та паркетну дошку в три кімнати другого поверху. Проведена до будинку вода, та придбано безбашенку за 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, батареї у всі кімнати другого поверху - 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень. Було куплено плитку для підлоги на весь нижній поверх , вартість якої становила 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, а також куплено пінопласт (отеплення всього будинку ззовні), загальна вартість якого була приблизно 1500 доларів США. Протягом серпня-вересня 2022 року сторонами придбано в будинок рухоме майно: меблі в дитячу кімнату вартість якої становила приблизно 30000 (тридцять тисяч) гривень, меблі в спальню кімнату, а саме : ліжко з матрацом вартість яких становила 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), шафа купе за 16000 (шістнадцять тисяч) гривень, при ліжкові тумби - 3000 (три тисячі) гривень, туалетний столик та дзеркало - 5000 (п`ять тисяч) гривень, тумба під телевізор - 9000 (девять тисяч) гривень. Було придбано диван-16000 (шістнадцять тисяч) гривень, дзеркало за 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, полички -1500 (тисяча п`ятсот) гривень, журнальний столик - 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень, та ще одна тумба під телевізор 10000 ( десять тисяч) гривень. Куплено ванну у ванну кімнату ,вартість якої 33000 тридцять три тисячі) гривень, рукомийник - 3500 (три тисячі п`ятсот ) гривень, тумба під раковину - 12000 ( дванадцять тисяч) гривень, дзеркало -4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, унітаз - 4000 (чотири тисячі) гривень. Купили люстри та світильники на весь другий поверх - загальна вартість яких 40000 (сорок тисяч) гривень. Купили тюлі та штори на всі кімнати другого поверху, загальна сума яких становила 8000 (вісім тисяч) гривень. Взимку 2022 року придбано та встановлено міжкімнатні дерев`яні двері на перший поверх, вартість яких - 2000 доларів США. В період з 2016 року по 2021 рік позивач перебувала в декретній відпустці у зв`язку з народження донечки - [PERSON] . У літку 2021 року позивач звільнилася із займаної посади бібліотекара Виноградівської районної бібліотеки. У зв`язку з тим, що сторонам не вистачало коштів щоб добудувати будинок, вони вирішили підзаробити грошей за кордоном. А так, як відповідач працював в Хустській філії з обслуговування залізнично-дорожніх доріг і не хотів звільнятись, то вони вирішили що позивач поїде в Чеську Республіку на заробітки. Через деякий час (відповідач) [PERSON] приїхав в Чехію. Позивач пізніше дізналася, що причиною його приїзду було звільненя позивача з роботи, програвши всю зарплату, позичивши гроші близько 10000 грн. в батька (позивача) без її відома, які по сьогоднішній день так і не повернув, залишивши п`ятирічну дитину з позивача батьками вдома на Україні, не повідомивши позивача, поїхав за кордон також у Чеську Республіку, неподалік від міста де позивач працювала, і приїхавши в гості на вихідних, пояснив все тим, що хоче допомогти добудувати будинок. Вартість рухомого майна (меблів та техніки), яка знаходиться в будинку (знаходиться не в користуванні і не в розпорядженні Відповідача) і до якого позивач має доступ, становить близько 169000 грн. (сто шістдесят девять тисяч гривень). Зазначене рухоме майно на даний час позивач ділити не бажає, так як хоче ним користуватися, тим паче у будинку на даний час і проживає з дочкою [PERSON] . Більшість з того майна позивач зазначає, що купляла після розірвання шлюбу за власно зароблені кошти та кошти які подарував її батько [PERSON] , [INFO] . Станом на грудень 2024 року позивач разом з дочкою [PERSON] проживає у будинку по [ADDRESS] , оскільки будинок є будівництвом незавершений, проведені (побудовані) всі комунікації (електрика, опалювання, водопостачання), більшість кімнат з належним ремонтом та облаштовані для проживання (з меблями та всіма зручностями). Згідно з довідкою №1225 від 20 грудня 2024 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», - «житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу від 23.10.2018 р. в реєстрі за №278. На час інвентаризації станом на грудень 2024 року на земельній ділянці виявлено самочинно збудований новий житловий будинок. Загальна корисна площа : 166,7 кв.м. в тому числі житловою площею 94,1 кв.м.. На земельній ділянці знаходяться : - Житловий будинок Літ.А - піно-блоки. - Котельня літ Б - піно блоки, Ворота №1 - металеві, Огорожа №2 - металево. Так, будинок по [ADDRESS] є перебудованим з житлового будинку, перебудова була вчинена самочинно і будинок на даний час є самочинним, але будинок є будівництвом завершений (без істотних порушень), є житловим і придатний для використання за призначенням і з грудня 2024 року використовується для проживання позивача та дочки. Відповідач не бажає вжити заходів для оформлення відповідної декларації про про здачу будинку в експлуатацію та отримання реєстраційних документів на право власності на збудований (перебудований) будинок, чим позбавляє мене права на поділ майна нажитого (набутого на час шлюбу). Позивач вважає, що будинок може бути визнаний сумісною власністю подружжя і поділений по 1/2 частині даного будинку, або ж згідно висновку судової експертизи в разі не бажання відповідача врегулювати виниклий спір. Позивач у судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просить задоволити.\~\~\~ Відповідач\~ в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2015 року сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюб розірвали (рішення Виноградівського районного суду від 01.08.2022 року справа №299/6316/21\~ (набрало законної сили 01.08.2022 року) (а.с.27-29)). Судом встановлено, що 23 жовтня 2018 року сторони придбали житловий будинок по [ADDRESS] , житлова площа якого становила 19,6 кв. м., а загальна площа 44,1 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,01100 га, кадастровий номер - 2121283300:07:002:0070, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Сторони придбали будинок (згідно договору за 147753 (сто сорок сім тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 00 копійок. Купівля оформлена Договором купівлі-продажу від 23.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кобрин Н.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 278. Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №142304247, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -: 980037221212, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, без надвірних споруд, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] ; форма власності: приватна; розмір частки: власники: [PERSON] , рнокпп [NUMBER] ». Після придбання нерухомості, стару будівлю сторони знесли, а на її місці в листопаді 2018 року розпочали будівництво нового будинку, на сімейні кошти. Станом на грудень 2024 року позивач разом з дочкою [PERSON] проживає у будинку по [ADDRESS] , оскільки будинок є будівництвом незавершений, проведені (побудовані) всі комунікації (електрика, опалювання, водопостачання), більшість кімнат з належним ремонтом та облаштовані для проживання (з меблями та всіма зручностями). Згідно довідки №1225 від 20 грудня 2024 року, виданої КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», - «житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу від 23.10.2018 р. в реєстрі за №278. На час інвентаризації станом на грудень 2024 року на земельній ділянці виявлено самочинно збудований новий житловий будинок. Загальна корисна площа : 166,7 кв.м. в тому числі житловою площею 94,1 кв.м.. На земельній ділянці знаходяться : - Житловий будинок Літ.А - піно-блоки. - Котельня літ Б - піно блоки, Ворота №1 - металеві, Огорожа №2 - металево. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок садибного типу ТЮ 1:6496-4208- 7599-4385 (інвентаризаційна справа №895ТВ) від 19 грудня 2024 року : «будинок садибного типу [ADDRESS] » (копія додається). Так будинок по [ADDRESS] є перебудованим з житлового будинку, який сторони придбали у 2018 році, є будівництвом завершений (без істотних порушень), є житловим і придатний для використання за призначенням і з грудня 2024 року використовується для проживання. Відповідач не бажає вжити заходів для оформлення відповідної декларації про про здачу будинку в експлуатацію та отримання реєстраційних документів на право власності на збудований (перебудований) будинок, чим позбавляє мене права на поділ майна нажитого (набутого на час шлюбу). Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного будинку. Так, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Ткачука О.С., суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової О.В., Фаловської І.М., в Ухвалі від 1 лютого 2017р. у справі 541/642/13-ц зазначила, що кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно ст. 71 СК України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тобто, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому і, таким чином, припинити як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно виникне у майбутньому між подружжям. У постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 369/7613/17, від 09 червня 2021 року в справі № 523/15462/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі № 127/7830/17 наголошується: «... вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з врахуванням зазначених норм, оскільки сторони не можуть досягнули самостійної згоди щодо поділу майна, суд вважає, що спільне майно подружжя повинно бути поділено. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved