Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.02.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою [PERSON] повноліття та продовжити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою [PERSON] повноліття. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, відповідач є батьком їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 14 червня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, однак з квітня 2024 року подружжя не проживає разом. Відповідач їй матеріально не допомагає, діти перебувають на її утриманні. Позивач отримує невелику заробітну плату, а тому коштів на утримання дітей не вистачає, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 заяву відповідача щодо організації проведення відео конференції було задоволено. Однак, в судові засідання, призначені на 16.04.2025 та 24.04.2025 відповідач в режим відео конференції не вийшов, своїм правом приймати безпосередню участь в судовому засіданні не скористався, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання, відзиву на позовну заяву або інших заяв по суті спору на адресу суду не подав. Враховуючи строки розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, що не прибули в судове засідання, не надавши доказів поважності причин своєї неявки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] - її батьком зазначений відповідач у справі [PERSON] , а матір`ю позивачка. Позивач та відповідач у цій справі також є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Згідно із копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] сторони у цій справі 14 червня 2019 року зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис №271. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . Судом встановлено, що домовленості між батьками щодо способу утримання дітей, на теперішній час, не досягнуто. Доказів на спростування того, що діти проживають разом з матір`ю відповідачем не надано, а тому суд дійшов висновку, що утриманням та вихованням неповнолітніх [PERSON] , та [PERSON] займається їх мати, [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~частини першої\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 3 ст. 182 СК України). Згідно із частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей. Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним. Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків. Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, тобто з дня відправлення заяви на адресу суду поштою, саме з 22.02.2025, про що свідчить відмітка відділення Укрпошти безпосередньо на конверті. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, дані про особу відповідача, який є працездатною особою, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до частини третьої статті 183 ЦПК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, після досягнення повноліття старшою донькою [PERSON] , [INFO] , батьки мають право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вони є передчасними до досягнення найстаршою донькою повноліття. На підставі пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Зважаючи на те, що у цій справі прийнято рішення про часткове задоволення вимог, то суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Outcome: partial