Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: [PERSON] про встановлення фактів родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після якого залишилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Спадкоємцями [PERSON] є його син позивач по справі [PERSON] та його дружина третя особа [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки сумісно проживала з [PERSON] у м. Горлівка. Після смерті батька, позивач звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не виділена частка у спільному майні подружжя, а також не встановлений факт родинних зв`язків, оскільки прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », а прізвище батька зазначено « [PERSON] ». На звернення нотаріуса Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 28.04.2023 року надало інформацію на [PERSON] , що заборгованість Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області перед померлим [PERSON] складає 644002,50 грн. за період 29.03.2020 року по 31.03.2023 року, тобто за останні три роки, однак це є незаконно, оскільки батько позивача не отримував пенсію з 2014 року. Так як недоотримана пенсія батька є також об`єктом спільної сумісної власності подружжя, то 1/2 її частка (322001,25 грн.) належить дружині [PERSON] [PERSON] , а інша 1/2 частка недоотриманої пенсії є спадщиною. Оскільки спадщина поділяється між спадкоємцями у рівних частках, то частка у спадщині, яка належить позивачу, становить 161000,63 грн. Тому, просить суд встановити факт родинних відносин, що [PERSON] є сином [PERSON] , та визнати за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця у сумі 161000,63 грн., а також стягнути судовий збір у сумі 2146,80 грн. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представником відповідача направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, та зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з наступних підстав. За матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) з 01.08.2014 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Костянтинівка, як внутрішньо переміщена особа, та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії проведена по 28.02.2016. З 01.03.2016 виплата пенсії [PERSON] припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. [PERSON] особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.04.2023 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Для надання відповіді на лист державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та у квітні 2023 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 644002,50 грн. за період з 29.03.2020 по 31.03.2023. Звернення спадкоємців з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , що передбачено статтею 52 Закону №1058, станом на теперішній час відсутні. Інформація щодо нарахованої та фактично виплаченої пенсії по електронній пенсійній справі [PERSON] за період з 01.08.2014 по 31.03.2023 додається. Водночас Головне управління звертає увагу суду, що пенсія за період з 01.03.2016 по 28.03.2020 [PERSON] не нараховувалась. З позовних матеріалів вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до Шостої Криворізької Державної нотаріальної контори для відкриття спадщини. Постановою Шостої Криворізької Державної нотаріальної контори від 02.10.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відмова полягає у тому, що спадкове майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя померлого та його дружини [PERSON] , яка з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя не зверталася до нотаріальної контори, у зв`язку з чим до виділення частки померлого і видачі свідоцтва про право власності іншому із подружжя у праві спільної сумісної власності, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю, який прийняв спадщину неможлива. Крім того, відсутнє документальне підтвердження факту родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем через різне написання їх прізвищ. Основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Крім того, як вірно вказано у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у таких спадкових справах. Доказів того, що позивачем було оскаржено постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 02 жовтня 2023 року суду не надано. Отже, позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування до Головного управління ПФУ в Донецькій області є передчасними і задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довів, що станом на час подання позову мав право на таке спадкування. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: [PERSON] про встановлення фактів родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до Свідоцтва про народження (заповненого російською мовою) серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 1971 року Ц-Міським р/б РАЦС м. Горлівки Донецької області, [PERSON] народився [INFO] у м. Горлівка Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00042218861 від 09.11.2023 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Горлівка Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 13.10.1998 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Саксаганським РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 02.07.2010 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. З метою отримання спадщини після померлого [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому в цьому було відмовлено на тій підставі, що неможливо встановити родинні відносини між ним та спадкодавцем [PERSON] , оскільки прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », а прізвище батька зазначено « [PERSON] ». Відмова нотаріуса оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2023 року. Отже, у наявних у позивача [PERSON] документах містяться суперечності у написанні його прізвища, що викликає у нотаріуса сумніви у встановленні родинних відносин. В паспорті [PERSON] прізвищем зазначене « [PERSON] », а не « [PERSON] », як у свідоцтві про народження, однак збігається ім`я, по-батькові, дата та місце народження [PERSON] . У зв`язку з чим, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає, що факт спорідненості між позивачем [PERSON] та [PERSON] , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, та доходить до висновку про доведеність тієї обставини, що [PERSON] є сином [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Приймаючи до уваги, що від встановлення даного факту родинних відносин залежить виникнення особистих майнових прав позивача, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Щодо визнання за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.07.1960 року Калінінським рай РАЦС м. Горлівки Сталінської області, [PERSON] 18 липня 1960 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 1971 року Ц-Міським р/б РАЦС м. Горлівки Донецької області, [PERSON] народився [INFO] у м. Горлівка Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 березня 2021 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Відповідно до Листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.04.2023 року, недоотримана пенсія [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за період з 29.03.2020 року по 31.03.2023 року складає 644002,50 грн. Таким чином, [PERSON] є дружиною, а [PERSON] є сином померлого [PERSON] , та відповідно позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 79/2023, заведеної державним нотаріусом Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , 23 березня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивачів із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто більше не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. Однак, 02 жовтня 2023 року, державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсія після смерті [PERSON] , оскільки неможливо встановити родинні відносини між ним та спадкодавцем [PERSON] , так як прізвище позивача зазначено як « [PERSON] », а прізвище батька зазначено « [PERSON] », а також оскільки не виділена частка у спільному майні подружжя, так як спадкове майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя померлого та його дружини [PERSON] , яка з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається у разі смерті одного із подружжя, не зверталася до нотаріальної контори, у зв`язку з чим до виділенні частки померлого і видачі свідоцтва про право власності іншому з подружжя у праві спільної сумісної власності, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю, який прийняв спадщину неможлива. Також цією постановою нотаріуса запропоновану позивачу [PERSON] звернутися до суду для визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені підстави для припинення виплати пенсії. Таким підставами є: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Проте, визначених даною статтею обставин, у судовому засіданні не встановлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Отже, оскільки недоотримана пенсія [PERSON] є також об`єктом спільної сумісної власності подружжя, то 1/2 її частка (322001,25 грн.) належить дружині [PERSON] [PERSON] , а інша 1/2 частка недоотриманої пенсії є спадщиною, а оскільки спадщина поділяється між спадкоємцями у рівних частках, то частка у спадщині, яка належить позивачу, становить 161000,63 грн. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що суд фактично бере на себе функції нотаріуса у вирішенні даного спору та не погоджується з тим, що у позивача наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, оскільки для видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя необхідна письмова заява другого з подружжя, а даної письмової заяви матеріали спадкової справи не містять, що позбавляє нотаріуса можливості мати правові підстави для видачі відповідного свідоцтво, та відповідно позбавляє позивача реалізувати свої права про визнання за ним права власності своєї частини спадкового майна. Крім того, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальних дія, якою запропоновану позивачу [PERSON] звернутися до суду для визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на спадкове майно та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, що також підтверджує ту обставину, що умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом у позивача не існує та вимоги про визнання права на спадщину підлягають розгляду лише у судовому порядку. Отже, оскільки за життя батько позивача недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є спадкоємцем її частки за законом та у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак не зміг отримати дане свідоцтво через незалежних від нього причин, а іншого захисту порушених прав позивача ніж судового не існує, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання частки невиплаченої пенсії та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/4 частку недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 29.03.2020 року по 31.03.2023 року у сумі 161000,63 грн. У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до судом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2146,80 грн. Вимоги позивача задоволені, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до сплати судовий збір у розмірі 2146,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved