Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Заявник через свого представника звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця, який загинув під час виконання військового обов`язку по захисту держави України від дня вірогідної смерті - [INFO] , визначивши місце смерті - місто Часів Яр Бахмутського району Донецької області. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який був призваний на військову службу під час загальної мобілізації в умовах воєнного стану, неодноразово продовжуваного і чинного на цей час, та направлений для проходження військової служби до Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Згідно отриманого заявником сповіщення сім`ї №К/7366/491 від 31.05.2024 року, солдат [PERSON] , 1977 р.н., 25 травня 2024 року зник безвісти під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі н.п. Часів Яр Донецької області. Таким чином, солдат [PERSON] вважається таким, що зник безвісти при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації та виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. 05 червня 2024 року відомості про зникнення безвісти [PERSON] ,\~ [INFO] , були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041750000749. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250120-1655 від 20.01.2025 року, [PERSON] значиться особою, що зникла безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).Оголошення [PERSON] померлим заявниці необхідно для державної реєстрації факту його смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав щодо оформлення спадщини, отримання виплат, що передбачені чинним законодавством України та користування іншими соціальними пільгами та гарантіями для членів сімей загиблих військовослужбовців. Заявник та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві на заяву, а в судових дебатах рішення суду поклав на розсуд суду. Так, згідно пояснень, викладених у відзиві, зазначено, що правовий режим воєнного стану триває по теперішній час, у зв`язку з чим оголосити фізичну особу померлою можливо лише після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій (за загальним правилом) або після спливу шести місяців (у виключних випадках) від дня закінчення воєнних дій, а також зазначено, що із зазначеної справи убачається спір про право, оскільки оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право отримання одноразової грошової допомоги. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України. 26 лютого 2022 року [PERSON] був призваний на військову службу до Збройних сил України під час мобілізації [INFO] та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.05.2024 року за №166, стрілець 3-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №297) [NUMBER] стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) солдат [PERSON] з 25 травня 2024 року вважається безвісті зниклим під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 26.05.2024 року за №244 було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти [PERSON] . Згідно отриманого заявником сповіщення сім`ї №К/7366/491 від 31.05.2024 року, військовослужбовець військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , 1977 р.н., 25 травня 2024 року зник безвісти під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в районі н.п. Часів Яр Донецької області. Так, 05 червня 2024 року за заявою [PERSON] від 04.06.2024 року, на підставі отриманого нею вказаного вище сповіщення сім`ї, відділенням поліції №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041750000749, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. За даними наказу командира військової частини [NUMBER] «Про підсумки службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] » від 12.07.2024 року за №345, службове розслідування для встановлення обставин та причин, які призвели до зникнення безвісти стрільця 3-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкта №297) [NUMBER] стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) солдата [PERSON] вважається закінченим, обставинами, що призвели до зникнення безвісти вищевказаного військовослужбовця наказано вважати ведення бойових дій 25 травня 2024 року, зокрема штурмових дій противника з 14 год. 06 хв. по 15 год. 00 хв. 25 травня 2024 року, з відсічі збройної агресії Російської Федерації в районі н.п. Часів Яр Донецької області, в яких він брав участь та обставинами, що призвели до неможливості встановлення його місця знаходження та перебування є неможливість проведення пошукових та евакуаційних заходів у вказаному населеному пункті, у зв`язку з веденням на даній території активних бойових дій, позаяк територія південно-східніше н.п. Часів Яр Донецької області, де зник безвісті солдат [PERSON] , перебуває під постійними цілодобовими обстрілами із застосуванням противником FPV-дронів з системою скидання, артилерійських, мінометних обстрілів та обстрілів зі стрілецької зброї. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250120-1655 від 20.01.2025 року, [PERSON] значиться особою, що зникла безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій). Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так, у ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є відповідний Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений відповідним нормативно-правовим актом. Таким нормативно-правовим актом на час розгляду даної справи є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, в якому міститься інформація про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі №755/11021/22 вказала, що мета досліджуваного припису речення другого ч. 2 ст. 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі. Велика Палата Верховного Суду вказала, що ч. 2 ст. 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зробила висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності та було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Також зазначено, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку, у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 та зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, Часовоярська міська територіальна громада, за винятком с. Богданівка, є територією на якій з 24 лютого 2022 року велись бойові дії, датою завершення яких визначено 06 серпня 2024 року. Отже, саме з 06 серпня 2024 року має обраховуватись початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій, який на даний час сплинув. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема того, що солдат [PERSON] вважається зниклим безвісті з 25 травня 2024 року внаслідок ведення бойових дій, пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії Російської Федерації, спливом шестимісячного строку з часу закінчення активних бойових дій на місцевості, де військовослужбовець зник безвісти, відсутність до даного часу будь-яких даних про військовослужбовця, суд приходить до висновку, що встановлені обставини надають підстави припускати настання смерті солдата [PERSON] , у зв`язку з чим,

Outcome: approved