Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

\~14 січня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про\~розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 травня 2022 року вона уклала шлюб з [PERSON] про що свідчить свідоцтво про шлюб видане Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) , актовий запис № 36. У них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується його свідоцтвом про народження. З часом сімейні відносини з відповідачем припинилися через конфлікти на грунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного , що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім`єю. У зв`язку із цим він вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, оскільки між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає. Спору щодо спільного майна немає. Її чоловік є молодою, працездатною людиною, має доходи, але де він працює їй не відомо. Добровільно сплачувати аліменти відмовляється. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 13 травня 2022 року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 36. А також просить стягувати щомісячно з [PERSON] [INFO] ( РНОКПП- [NUMBER] ) зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягувати щомісячно з [PERSON] [INFO] ( РНОКПП- [NUMBER] ) зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 14 січня 2025 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років, а саме до [INFO] . Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитини та утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років у розмірі заявленому позивачкою , врахувавши при цьому позицію відповідача з цього приводу викладену у даному відзиві на позов. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою та визнає обставини щодо одруження з позивачкою 13.05.2022 року. Народження спільної дитини [PERSON] , [INFO] спільної дитини - [PERSON] та подальшого припинення шлюбних стосунків між сторонами. Разом з тим відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та позивачки у розмірах заявлених останньою з огляду на таке. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований аліментів на одну дитини становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів. Розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років на сьогодні складає 2563,00 грн. У 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. Звертають увагу суду на те, що відповідач наразі проходить службу у лавах Збройних Сил України. Розмір заробітної платні отримуваної відповідачем як службовцем ЗСУ складає приблизно 22000,00 грн. Вказані факти відомі позивачці. Відповідач постійно потребує значних коштів, зокрема для забезпечення за власний рахунок повноцінного харчування, належного військового спорядження, індивідуального зв`язку та захисту від ворожих БПЛА. Витрати військовослужбовцями власних коштів на вказані потреби є загальновідомим фактом. Крім того, на фактичному утриманні відповідача перебувають його батьки, які не працюють і за якими останній на постійній основі здійснює догляд і надає матеріальну допомогу з оплати продуктів харчування, комунальних послуг та інших витрат, що підтверджується відповідною довідкою Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області № 831 від 21.03.2025 року. Відповідач ніколи не відмовлявся від свого обов`язку з утримання дитини та надання допомоги позивачці тому неодноразово здійснював перекази грошових коштів на особисту картку позивачку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 травня 2022 року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Іванівським відділом деравної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 10 січня 2023 року Іванівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), де батьком записаний [PERSON] . На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. В матеріалах справи також наявна довідка видана [PERSON] виконкомом Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області № 1011 від 18.09.2023 року, з якої вбачається, що до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач сама не може утримувати неповнолітнього сина та нести одноособово витрати пов`язані з його утриманням, відповідач є здоровою, працездатною людиною, проходить військову службу, інших осіб на утриманні не має, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. Згідно з ч.3ст. 181\~СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд приходить до висновку, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, не має інших дітей та аліменти більше нікому не сплачує, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. Отже, судом встановлено, що позивачка разом з сином проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, перебуває на військовій службі та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу), щомісячно починаючи з 14 січня 2025 року до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за дві вимоги майнового характеру, тобто в розмірі 2422,40 грн. Крім того, в порядкуст.141ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: partial