Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

АТ "Сенс Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 06.11.2021 року між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту №501386450, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідачка не виконала умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом в загальній сумі 339794,85 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 4077,54 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30.09.2024 року представником відповідачки через Електронний Суд подано відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 123360,67 грн.; розстрочити виконання рішення про стягнення основного боргу (тіла кредиту) у загальному розмірі 216434,18 грн. на десять місяців шляхом сплати 21643,42 грн. щомісячно; стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу. В обґрунтування відзиву вказала, що дійсно між відповідачкою та банком 06.11.2021 року було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501386450, за умовами якої ліміт кредитування становить 230 тис. грн, строком кредитування на 42 місяці, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та за безготівковими операціями 35% річних. Звертала увагу, що відповідачка не отримувала досудову вимогу ні письмово, ні у вигляді в смс повідомлення через застосунок. Натомість відповідачка зверталась до банку із заявою про врахування пільг наданих ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» де повідомила, що її чоловік є учасником бойових дій та наразі приймає участь у забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф проти України. Просила врахувати вказані обставини та здійснити сторнування нарахованих відсотків за кредитним договором.17.09.2024 р. після неодноразових звернень відповідачки до банку, надано банком відповідь про врахування наданої інформації та призупинення нарахування відсотків з 18.05.2024 р. на суму лише 16812,19 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2024 року у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про передачу справи за територіальною підсудністю відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представників сторін про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, не є спірним та визнається відповідачкою, що 06 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа [PERSON] уклали оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501386450, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої остання запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", укладеного між нею та банком. Згідно умов споживчого кредиту, тип кредиту "Кредит готівкою", сума кредиту 200000,00 грн., процентна ставка 35,00% річних, строк кредиту 42 місяців. Дата повернення кредиту 08.05.2025 року. Кредит надано позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок позичальника, відкритий в АТ "Альфа-Банк". 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" та АТ "Сенс Банк". 25.01.2024 року АТ "Сенс Банк" на адресу [PERSON] надіслано вимогу про усунення порушень та сплату заборгованості в загальному розмірі 339794,85 грн. Згідно наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості за кредитом №501386450 від 06.11.2021 р., загальна заборгованість [PERSON] складає 339794,85 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 216434,18 грн., заборгованості по відсоткам 123360,67 грн. 22.06.2024 року [PERSON] звернулась із заявою до АТ «Сенс Банк» про проведення сторнування нарахованих відсотків за кредитним договором укладеним 06.11.2021 р. №501386450 на підставі п. 14 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те, що її чоловік [PERSON] є учасником бойових дій та наразі приймає участь у забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф проти України. До заяви додала копію свідоцтва про шлюб та копію посвідчення учасника бойових дій. 27.08.2024 р. за вих. №39060-33.4-б/б АТ «Сенс Банк» на заяву [PERSON] повідомлено, що на підставі наданих 25.07.2024 р. документів банком були проведені заходи, передбачені п. 14 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме призупинено нарахування процентів за користування кредитом, а також відмінено нараховані з 18.05.2024 р. проценти за користування кредитом на суму 16812,19 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та не сплатила борг за кредитним договором. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. У відповідності до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Тобто, на момент виникнення прострочення сплати заборгованості за тілом та відсотками Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачав звільнення від сплати відсотків членів сімей військовослужбовців. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В той же час за ч.2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тобто, внесення вказаних вище змін до закону поліпшує становище відповідачки, а тому повинний застосовуватися на правовідносини, які виникли до прийняття змін. Чоловік відповідачки [PERSON] з 05 серпня 2022 року за наказом №203 від 05.08.2022 р. приступив до виконання службових обов`язків та за довідкою №1740/рвз від 20.07.2024 р. ВЧ [NUMBER] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] ; в період з 17.01.2024 р. по 11.04.2024 р. брав участь у заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держав у зв`язку з військовою агресією рф проти України; є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення від 22.03.2023 р. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відсотки відповідачці не повинні нараховуватись на підставі п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки відсотків в розмірі 123360,67 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки підлягає стягненню тіло кредиту в розмірі 216434,18 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 339794 грн. 85 коп., задоволено позов в сумі 216434,18 грн, що складає 63,69%, а тому з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2596,99 грн. Щодо розстрочення виконання рішення суду. Так, обґрунтовуючи заявлене клопотання, представник відповідачки зазначила, що кредит відповідачка брала для здійснення підприємницької діяльності за місцем реєстрації у м. Херсоні та до повномасштабного вторгнення рф на територію України та перші три місяці з 06.12.2021 р. по 04.02.2021 р. добросовісно сплачувала за умовами договору. Однак, за таких тяжких обставин, як втрата бізнесу, житла та особистих, побутових речей, які були необхідні для проживання сім`ї в м. Херсоні була вимушена з дітьми переїхати до Полтавської області та отримала статус ВПО. За змістом п.п.1, 2 ч.7 ст.265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони. При цьому за змістом ч.3 цієї статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. За змістом частини 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до вимог ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи, що вищенаведена ст.265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів. Проте, жодного доказу, щодо свого дійсного матеріального стану відповідачка не надала, подання лише довідки ВПО саме по собі не свідчать про неможливість виконання рішення суду, в тому числі в примусовому прядку шляхом звернення стягнення на заробіток або майно відповідачки. Відповідачкою жодних доказів отримуваного нею доходу суду не надано, що, відповідно унеможливлює вирішення питання щодо розстрочки виконання рішення. При цьому, суд звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідачка не позбавлена можливості завернутись до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду на стадії його виконання. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 23 квітня 2025 року.

Outcome: partial