Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

І. Описова частина 10 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покладено на [PERSON] (а.с. 82 87). 26 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Свірський Т.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20\~000 гривень. В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача вказав, що у зв`язку із розглядом цієї справи відповідачем отримано професійну правничу допомогу на суму 20\~000 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до зазначеного договору, актом надання-отримання послуг. Адвокат зазначив про те, що попередню заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), було зроблено у відзиві на позовну заяву, а також усно у ході судового засідання. Детальний опис наданих адвокатських послуг, необхідних для надання правничої допомоги міститься у акті надання-отримання послуг. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Свірський Т.В. не з`явилися будучи належним чином повідомленими, проте, у заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просив розгляд цієї заяви проводити у їх відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат Бочан І.П. у судовому засіданні у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення просив відмовити. Адвокат зазначив, що договір про надання правничої допомоги датований 08.11.2022, предметом такого договору є зовсім інша справа й додатковою угодою неправомірно урегульовувати такі питання. Також представник позивача підкреслив, що заявлені іншою стороною витрати є необґрунтованими, оскільки у процесі розгляду справи позовні вимоги було зменшено, а власне характер та складність справи, кількість проведених судових засідань не свідчать про заявлений розмір витрат. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності,\~суд дійшов наступних висновків. ІІ. Мотивувальна частина В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України). Приписами статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За частиною першою статті\~131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК\~України). Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон №\~5076) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 Закону №\~5076 передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства. Відповідно до частини першої статті 26 Закону №\~5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону №\~5076). За статтею 30 Закону №\~5076: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (частина перша); порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги (частина друга); при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частина третя). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року (справа №\~755/9215/15-ц) зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року; так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року (справа №\~751/3840/15-ц) зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини витрати можуть бути компенсовані лише за умови, що вони були фактично понесені, є необхідними та розумними за обсягом (див., зокрема, пункт 79 справи «Ніколова проти Болгарії»/Nikolova\~v.\~Bulgaria від 25\~березня 1999 року (заява №\~31195/96). Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 гривень представником [PERSON] адвокатом Свірським Т.В. було надано: договір про надання правничої допомоги від 08 листопада 2022\~року, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 11 листопада 2024\~року, акт надання-отримання послуг від 26 березня 2025 року. Додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від 11 листопада 2024\~року доповнено пункт 2 розділу 3 «Плата за надані адвокатом послуги (гонорар). Компенсація додаткових витрат» договору про надання правничої допомоги від 08 листопада 2022\~року підпунктом 2.2., виклавши його в такій редакції: «2.2. Вартість послуг адвоката (гонорар у фіксованому розмірі) по наданню професійної правничої допомоги клієнту, пов`язаної із судовим провадженням в суді першої інстанції у справі №\~607/21963/24, становить 20\~000 гривень та включає в себе вартість усіх послуг (необхідних процесуальних дій) в рамках цього судового провадження. При цьому сторони домовились не визначати вартість кожної окремої послуги, наданої адвокатом. Також сторони домовились про те, що послуги вважатимуться наданими адвокатом з моменту підписання ними акту наданих послуг, який в свою чергу, складається після ухвалення рішення суду за наслідками розгляду справи в рамках зазначеного у цьому пункті судового провадження». У акті надання-отримання послуг від 26 березня 2025 року вказано, що згідно договору про надання правничої допомоги від 08 листопада 2022 року (з урахуванням додаткової угоди), укладеного між сторонами, адвокат надав, а клієнт отримав адвокатські послуги (професійну правничу допомогу), пов`язані із судовим провадженням в суді першої інстанції у справі №\~607/21963/24, а саме: підготовка, складення та подання відзиву на позовну; підготовка до участі та участь в 6-ти судових засіданнях. Загальна вартість послуг становить 20\~000 гривень. Послуги надані в обсязі та на умовах, обумовлених сторонами. Клієнт зобов`язаний оплатити вартість послуг у спосіб, не заборонений чинним законодавством України в термін до 30 травня 2025 року. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №\~755/9215/15-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункти 37 39). Також у цьому рішенні Великої Палати Верховного Суду наголошено, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Суд бере до уваги складність справи і характер виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) відповідачу, кількість та час проведених судових засідань. Крім того, суд ураховує доводи сторони позивача стосовно необґрунтованості заявлених витрат протилежною стороною. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви Врахувавши критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною відповідача доказів та ураховуючи заперечення сторони позивача, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції з 20 000 гривень до 5 000 гривень. Отже, з огляду на вищенаведені положення процесуального законодавства, на користь відповідача підлягають стягненню з позивача 5 000 гривень витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: partial