Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безобліково використаної електроенергії. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.01.2024 у відповідачки виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі позивача, з порушенням схеми обліку. За підсумками перевірки складено акт № К 046925. Відповідно до абз. 1 п. 8.4.1 ПРРЕЕ, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Згідно п. 8.4.2.6 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.13 ПРЕЕ, позивачем нараховано відповідачу суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення у розмірі 53764,02 грн. за період з 09.08.2023 по 28.01.2024 (з дати останнього контрольного огляду засобу обліку електричної енергії ). У період з 22.03.2024 по 30.10.2024 відповідачкою оплачено лише 20075,10 грн. Таким чином залишок невідшкодованої відповідачкою вартості необлікованої електроенергії складає: 53765,02 грн - 20075,10 грн = 33689,92 грн. Сума богу 33689,92 грн з урахуванням 4047,34 грн інфляційних втрат та 980,02 грн штрафних санкцій, станом на дату подання позову складає 38717,28 грн. Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Через електронний суд подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Просила суд розгляд при винесені рішення вирішити питання про розстрочку виконання рішення суду рівними платежами по 3226,44 грн, строком на 12 місяців, у зв`язку із незначним розміром доходу. Також додала, що вона позов визнала, тому просила застосувати вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2020. Згідно копії паспорту точки розподілу/ передачі електричної енергії за цією адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Технічною перевіркою проведеною 29.01.2024 у відповідачки виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі позивача, з порушенням схеми обліку. За підсумками перевірки складено акт № К 046925. Рішення комісії було сформовано протоколом № 219, відповідно до вказаного рішення комісії Акт про порушення № К 046925 підлягає до розрахунку, відповідно до підпункту 6 пункту 8.4.2 Правил, за період 146 днів з 12.04.2023 по 05.09.2023. Відповідно до абз. 1 п. 8.4.1 ПРРЕЕ, оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави. Згідно п. 8.4.2.6 ПРРЕЕ та у відповідності до п. 8.4.13 ПРЕЕ, позивачем нараховано відповідачці суму вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення у розмірі 53764,02 грн. за період з 09.08.2023 по 28.01.2024 (з дати останнього контрольного огляду засобу обліку електричної енергії). У період з 22.03.2024 по 30.10.2024 відповідачкою оплачено лише 20075,10 грн. Таким чином залишок невідшкодованої відповідачкою вартості необлікованої електроенергії складає: 53765,02 грн - 20075,10 грн = 33689,92 грн. Сума боргу 33689,92 грн, з урахуванням 4047,34 грн інфляційних втрат і 980,02 грн штрафних санкцій, станом на дату подання позову складає 38717,28 грн. Згідно розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії згідно порядку визначеного главою 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ акту № К046925 від 29.01.2024 споживачу [PERSON] з 09.08.2023 по 28.01.2024 нараховано 44804,18 гривень. Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних наданих позивачем за період з 22.03.2024 по 20.02.2025, інфляційні втрати становлять 4047,37 грн і 980,02 штрафні санкції. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", який набрав чинності з 11 червня 2020 року. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі - Правила роздрібного ринку, ПРРЕЕ). Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про ринок електричної енергії" господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії. Згідно Постанови НКРЕКП від 08.11.2018 № 1382 «Про видачу ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі ліцензії з розподілу електричної енергії" - енергетична компанія, яка здійснює ліцензовану діяльність з розподілу електричної енергії. Частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальним споживачем житлово-комунальної послуги є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб і з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Пунктом 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Відповідно до пункту 3.1.1. цих Правил, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. Крім того, пунктом 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 4) здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; 5) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 6) забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; 8) забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; 10) узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; 20) не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача; 22) утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, зважаючи на встановлені обставини і наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовної вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення коштів за спожиту необліковану електричну енергію у розмірі 33689,92 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 4047,34 грн інфляційних втрат та 980,02 грн штрафних санкцій. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи, що прострочення виконання зобов`язань зі сторони споживача, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовної вимоги про стягнення з відповідачки 4047,34 грн інфляційних втрат та 980,02 грн штрафних санкцій. Щодо клопотання відповідачки [PERSON] про розстрочення сплати заборгованості рівними платежами по 3226,44 грн, строком на 12 місяців, суд вважає наступне. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжує діяти на території України станом на 21.04.2025. Таким чином, враховуючи обставини, що ускладнять виконання рішення суду, а саме положення процесуального законодавства, визнання позову відповідачкою, введення на території України воєнного стану, матеріального становища відповідачки, суд прийшов до переконання про те, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього рішення строком на дванадцять місяців щомісячними платежами у розмірі 3226,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі визнання відповідачкою позовних вимог до початку судового розгляду, суд стягує з останнього на користь позивача 50 відсотків від сплаченого судового збору за подання позовної заяви з одночасним поверненням 50 відсотків від сплаченого судового збору позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved