Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 20 серпня 2019 року позивачка з відповідачем по справі, [PERSON] , уклади шлюб, який був зареєстрований Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 112. В даному шлюбі, дітей немає. Спочатку сімейне життя з відповідачем складалось добре, проте, з часом, почали виникати непорозуміння внаслідок того, що кожен із подружжя мав різні погляди на сімейне життя, та ведення спільного господарства. Зникло розуміння і не виходило ні щирої розмови, ні відкритого спілкування, стосунки стали погіршуватись. Намагання зберегти сім?ю, ні до чого не приводило, сторони по справі не могли домовитись у прийнятті спільних рішень, що провокувало до чергової сварки. Такі відносини тривали певний час, що врешті-решт, привело до повного розпаду сім?ї, та окремого проживання. Відповідач переїхав жити до своїх батьків у с. Ясенівці. Вже третій рік подружжя проживає окремо, та не веде спільного господарства, має окремий побут і не підтримує жодного спілкування. На даний час позивачка познайомилась з іншим чоловіком, з яким у них склалися хороші і довірливі відносини і мають намір в майбутньому укласти шлюб, що стало причиною звернення до суду. Спори про аліменти, та поділ майна відсутні. В судове засідання позивачка не з`явилася, представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено,\~що з\~20.08.2019\~сторони перебувають\~у шлюбі\~зареєстрованому Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 112, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим 20 серпня 2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved