Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО»» (далі - АТ «СК «ІНГО»») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 110618,86 грн та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 лютого 2022 року в м.Києві по вул. Саксаганського - Т.Шевченка автомобілем марки «ГАЗ» під керуванням водія [PERSON] номерний знак [NUMBER] було здійснено ДТП у результаті якої, застрахований в АТ «СК «ІНГО»», автомобіль марки «Toyota» номерний знак [NUMBER] , що належить ПІІ «Тойота-Україна», під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні пощкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04.05.2022 в справі № 752/7186/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу . У відповідності до умов договору страхування АТ «СК «ІНГО»» здійснило виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за умовами договору КАСКО №250591680.19, Бордеро № 24/1, розмір якої становить 6938,38 грн. Виплата була здійснена на підставі рахунку № 2994 ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД» у розмірі 110618,86 грн та акту виконаних робіт №2022003605 від 11.04.2022. Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, АТ «Страхова компанія «ІНГО» набуло права зворотної вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних витрат. Посилаючись на вказані обставини, на підставі статей 993, 1191 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 лютого 2025 року відкрито провадження в цивільній справі № 727/1142/25 та справу призначено до судового розгляду на 18 березня 2025 року та розгляд справи відкладений на 16 квітня 2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачу направлено судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу реєстрації, проте конверти повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до наведеного [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду, у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», така судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Також судом, у відповідності до частини 10 статті 187 ЦПК України, на офіційному веб-порталі судової влади України були розміщенні оголошення про виклик відповідача до суду. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі статтею 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до Генерального договору №250591680.19, сторонами якого є АТ «СК «ІНГО» та ПІІ «Тойота-Україна», страхова премія Бордеро № 24 за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 до генерального договору №250591680.19 була виплачена в розмірі 238 894,44 грн. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04.05.2022 у справі 752/7186/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначеною постановою суду встановлено, що 10 лютого 2022 року о 18 год. 38 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ» модель «22171» номерний знак [NUMBER] , рухаючись на перехресті вулиці Саксаганського та площі Перемоги в місті Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, здійснив виїзд на вказане перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota», модель «Rav-4», номерний знак [NUMBER] , який рухався на дозволяючи (зелений) сигнал світлофора, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Як вбачається з рахунку-фактори № 2022002994 від 15.02.2022 загальна вартість виконаних робіт по відновленню транспортного засобу «Toyota» модель «Rav-4» номерний знак [NUMBER] становить 117557,24 грн. Відповідно до акту надання послуг № 2022003605 від 29.03.2022 ТзОВ «Автосаміт ЛТД» надало запасні частини та виконало роботи по відновленню транспортного засобу «Toyota» модель «Rav-4» номерний знак [NUMBER] на загальну суму 117557,24 грн. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки «Toyota», модель «Rav-4» номерний знак [NUMBER] є ПІІ «Тойота Україна». Розмір матеріальних збитків підтверджується страховим акт №4687314 від 16.02.2022 відповідно до якого сума збитку становить 117557,24 грн та за умовами страхування відшкодуванню підлягає 110618,86 грн. Відповідно до розпорядження на виплату по страховій події № 4687314 ПІІ «Тойота-Україна» перераховано страхове відшкодування в розмірі 110618,86 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6818 від 11 травня 2022 року. 07 листопада 2022 року АТ «СК «ІНГО»» направила на адресу відповідача претензію за № 4674022 з пропозицією в добровільному порядку врегулювати спір та перерахувати на рахунок позивача суму страхового відшкодування в розмірі 110618,86 грн. Доказів того, що відповідач здійснив виплату в порядку регресу страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу за регламентною виплатою. Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За умовами статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 27 Закону України «Про страхування», який діяв на момент виплати позивачем страхового відшкодування, передбачала, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином регрес - це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13, в якій вирішувався спір про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, міститься висновок, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (статті 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (частини 1 статті 261, статті 262 ЦК України). За приписами пп «в» пп 38.1.1. п. 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Судом встановлено, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04.05.2022 у справі 752/7186/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке мало місце 10 лютого 2022 року, в результаті якого транспортному засобу марки «Toyota» модель «Rav-4» номерний знак [NUMBER] були завдані механічні пошкодження. Оскільки, відповідно до умов договору страхування, АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за умовами договору КАСКО №250591680.19, Бордеро № 24/1-6938.38, на підставі виставленого ТОВ «Автосаміт ЛТД»» рахунку № 2994 у розмірі 110618,86 грн., вказана сума підлягає стягненню на користь страхової компанії з винуватця ДТП. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що стороною позивача доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО»» виплачене страхове відшкодування в розмірі 110618,86 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved