Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.01.2022 [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 24000 доларів США зі строком повернення до 15.04.2022, про що укладено розписку. Відповідач гроші в обумовлений строк не повернув. Позивач 15.01.2025 звернувся до відповідача з вимогою повернути заборгованість, однак претензію-вимогу відповідач залишив без розгляду. Станом на 15.01.2025 заборгованість відповідача складає 1014561,60 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 1014561,60 грн. та судовий збір у розмірі 10145,62 грн. 24.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази. 26.02.2025 представник позивача надав суду оригінал розписки від 13.01.2022, який долучений до справи. 13.03.2025 постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 13.01.2022 [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики на суму 24000 доларів США на строк до 15.04.2022, про що останнім складена розписка від 13.01.2022. Відомості про виконання відповідачем свого зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України згідно з якою якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 13.01.2022, та не повернув грошові кошти в розмірі 24000 доларів США в строк до 15.04.2022, допустивши прострочення. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. При цьому кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в розмірі 1014561,60 грн., оскільки позивач, як кредитор, обирав саме таку валюту зобов`язання та пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором у гривнях. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 10145,62 грн.

Outcome: approved