Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

18.02.2025 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2019 року вона зареєструвала у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис №244. Після одруження вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». В шлюбі, а саме [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. Зазначає, що тільки на перших порах сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому подружнє життя не склалося. Причиною розпаду їх сім`ї стало те, що у них з відповідачем з часом стали різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, виховання дочки, тощо, в результаті чого між нами постійно виникали непорозуміння і конфлікти. Стверджує, що вона намагалася зберегти сім`ю і вплинути на чоловіка з метою знайти консенсус в їхніх взаємовідносинах, однак у неї нічого не вийшло, так як вони вже не могли знайти спільну мову при вирішенні навіть самих елементарних побутових питань. В результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного. Разом з тим вказує, що основною причиною припинення подружніх відносин став той факт, що відповідач зрадив їй в подружній вірності і на протязі останнього часу підтримує подружні стосунки з іншою жінкою. Звертає увагу, що вже більше двох років вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків і проживають окремо. Такі обставини привели до остаточного розпаду їх сім`ї, і відповідач на даний час зовсім не цікавиться життям дочки. Враховуючи наведене, вона переконливо вирішила розірвати шлюб, який став носити формальний характер, вони з відповідачем перестали цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги, стали один одному зовсім чужими, а тому вона вважає неможливим перебування в шлюбі з відповідачем, який (шлюб) вичерпав себе як такий і майбутнього в нього немає. Також вважає, що недоцільно надавати їм термін на примирення, оскільки воно вже неможливе, так як неприязні стосунки між ними тривають вже досить довго. Наведене змусило її прийняти рішення про звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки він уже розпався і це відповідає їх інтересам. Крім того зазначає, що спору про місце проживання неповнолітньої дочки від шлюбу [PERSON] , [INFO] у них немає, так як за домовленістю з відповідачем дитина залишається проживати з нею, а вона (позивач) в свою чергу не буде чинити перешкод у їхньому спілкуванні. Після розірвання шлюбу з відповідачем бажає залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Крім того зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 25.04.2025 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 27.09.2019 року у Надвірнянському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 244 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін по справі народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою і проживає разом з матір`ю, тобто позивачем по даній справі (а.с.7). Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому, з підстав, викладених у її позовних вимогах. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також суд констатує, що малолітню: [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з матір`ю [PERSON] , оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітньої дитини. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами по даній справі, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача договору про надання правничої допомоги адвокатом №22 від 17.02.2025 року, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №72247537 від 17.02.2025 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 17.02.2025 року та акту виконаних робіт від 25.04.2025 року, витрати позивача на правничу допомогу склали 3500 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , із відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. 00 коп. згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №72247537 від 17.02.2025 року (а.с.12). Також, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №72247507 від 17.02.2025 року (а.с.3), а всього судових витрат 4711 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved