Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.06.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2036715647 відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» надав позичальнику кредит у сумі 55400,00 грн. на споживчі потреби з фіксованою ставкою 0,01%. АТ «ОТП Банк» виконав умови кредитного договору та видав кредит, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 36891,74 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 36883,20 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8,54 грн. 21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2036715647 від 19.06.2021 року. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36891,74 грн. та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9200,00грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача, відповідно до якої вбачається, що на виконання своїх зобов`язань за споживчим кредитним договором АТ «ОТП Банк» здійснили перерахування кредитних коштів на рахунок продавця меблів та в подальшому на виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідач частково здійснила погашення та надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що у наданій позивачем виписці по особовим рахункам з 22.06.2021р. до 21.06.2024р. відсутні будь-які відомості про отримання відповідачем кредиту у розмірі 55400,00грн. Позивачем не надано первинної документації на підтвердження, як факту видачі кредиту первісним кредитором АТ «ОТП Банк» відповідачу, так і розміру заборгованості за договором №2036715647 від 19.06.2021р., а долучені виписки з рахунку відповідача, що містять відомості про часткову сплату заборгованості не підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі та не є належним доказом правильного нарахування заборгованості по тілу кредиту та відсотків ,які вказані у позові У зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову та зменшити витрати на правову допомогу до 1000,00грн. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.06.2021 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2036715647 відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредит у сумі 55400,00 грн. на споживчі потреби з фіксованою ставкою 0,01%%. Кредитний договір укладено з відповідачем в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «ОТП БАНК» виконав умови кредитного договору та видав кредит в розмірі 55400,00грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. 21.06.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2036715647 від 19.06.2021 року. Відповідно до виписки по особовим рахункам АТ «ОТП Банк» з 22.06.2021р. по 21.06.2024р. вбачається, що [PERSON] частково погашала заборгованість за кредитним договором №2036715647. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором від 19.06.2021 року загальний розмір заборгованості становив 36891,74 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 36883,20 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8,54 грн. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.\~1050\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи представника відповідача щодо недоведеністю банком факту видачі кредиту та суми заборгованості не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. Частиною другою\~статті 141 КПК України\~встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved