Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина залишилася проживати з матір`ю, жодного зв`язку відповідач з донькою не підтримує та участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її життям та розвитком, матеріальної допомоги не надає. На сьогоднішній день існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. Відповідач веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Позовна заява надійшла до суду 25.11.2024. Головуючий суддя своєю ухвалою від 18.12.2024, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначене на 17.01.2025. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду з витребуванням висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, на 21.02.2025, яке неодноразово відкладалось у зв`язку з неявкою відповідача. Суд відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 10.04.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 21.04.2025 о 08.20. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання 17.01.2025, 21.02.2025, 11.03.2025, 27.03.2025 та 10.04.2025 не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. 15.01.2025 через канцелярію суду особисто надав нотаріально посвідчену заяву для долучення до справи. Представник третьої особи Управління служби у справах дітей Чернігівської міської ради у судовому засіданні висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] підтримують, вважають передчасним вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав та просили прийняти рішення в інтересах дитини. Дослідивши письмові докази, вислухавши доводи сторін, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.20 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» служба у справах дітей представляє у разі необхідності інтереси дітей в судах. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дитини (а.с. 12). 18.07.2024 року рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 10-11). 11.09.2024 Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13,14). Згідно довідки з Чернігівської міської ради Управління адміністративних послуг від 21.11.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно довідки від 22.11.2024 Чернігівської гімназії № 24 Чернігівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 5 класі в Чернігівській гімназії №24 Чернігівської міської ради. Мати, [PERSON] , займається вихованням дитини, цікавиться навчанням, відвідує батьківські збори. (а.с. 16) Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 15.01.2025 зареєстрованої в реєстрі № 105 (приватним нотаріусом Костюк Ю.В.), [PERSON] , [INFO] , добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та усиновлення його дитини в подальшому згідно з чинним законодавством (а.с. 27). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість станом на грудень 2024 року складає 34499, 10 грн. (а.с.50). Згідно з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] , [INFO] , наданим виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 45,46), при цьому суд вважає що сам по собі висновок має лише рекомендаційний характер та такий висновок має бути оцінений у сукупності з іншими доказами і не є правовою підставою для застосування або не застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Відповідно до акту обстеження від 20.01.2025 за адресою [ADDRESS] , встановлено що там проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які разом проводять вихідні та святкові дні. Зі слів неповнолітньої [PERSON] , вона бачила батька рік тому назад, телефоном не спілкується, подарунки не дарує, зі святами не вітає. В квартирі є умови для проживання дитини (а.с.54). Судом була заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка також суду пояснила, що вона добре навчається. Її виховує лише мама. Батька не бачила більше року, знає що він працює десь в ДСНС, але ким і що робить не знає. Їй невідомо де він перебуває, їй не телефонує, не спілкується, не цікавиться та не привітав з днем народження. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Судом встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки самоусунувся, життям дитини не цікавиться, не проявляє до неї батьківської турботи, не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Жодних перешкод для відвідування доньки та спілкування з нею судом не виявлено. Більше того, відповідач самостійно ініціював звернення до нотаріуса, де добровільно і безумовно посвідчив свої наміри щодо позбавлення його батьківських прав стосовно своєї доньки. На переконання суду, усвідомлені дії відповідача та наявні у справі докази свідчать про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми обов`язками по вихованню своєї дитини і суд в даному випадку не погоджується з висновком органу опіки та піклування, який є недостатньо обґрунтованим та є таким що буде суперечити інтересам дитини. Надані суду докази узгоджуються між собою та з достатньою повнотою свідчать про те, що відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, повністю самоусунувся від виховання [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, висновок суду повністю відповідає як фактичним обставинам справи так і вимогам Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, діючи виключно в інтересах дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат суд зазначає, що оскільки позивачка понесла відповідні витрати, то з відповідача на її користь має бути стягнений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved