Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що укладено кредитні договори: 27.01.2018 кредитний договір №200969326001, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 57213.85 грн.; 01.07.2021 кредитний договір №1001911884901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 51942 грн.; 14.09.2021 кредитний договір №1001972657901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 22344 грн.. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 склала: По кредитному договору від 27.01.2018 № 200969326001 - 85749.76 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 76 копійок) грн., з яких: 57213.85 грн. заборгованість за кредитом; 28535.91 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; По кредитному договору від 01.07.2021 № 1001911884901- 67925.34 (шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 34 копійки) грн., з яких: 41616.21 грн. заборгованість за кредитом; 10.73 грн. заборгованість процентами; 26298.4 грн. заборгованість за комісією; По кредитному договору від 14.09.2021 № 1001972657901- 31816.76 (тридцять одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 76 копійок) грн., з яких: 17102.49 грн. заборгованість за кредитом; 4.14 грн. заборгованість процентами; 14710.13 грн. заборгованість за комісією. Тобто, загальна заборгованість за по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.10.2024 склала 185491,86 грн. Позивач направив письмові вимоги відповідачу на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не була погашена. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 185491,86 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, відповідно до якого просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з урахування відзиву відповідача, крім того просить продовжити строк на подання відповіді на відзив, та розглядати справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги частково з підстав викладених, крім того надав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про продовження строку на подання відповіді на відзив. 03 січня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов на наступного висновку. Судом встановлено, що 27.01.2018 року Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] підписано заяву №200969326001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно до якої: сума кредитного ліміту складає 1000,00 грн. розмір процентної ставки 49 % річних, строк 12 місяці. 01.07.2021\~року [PERSON] підписано заяву № 1001911884901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно до якої: сума 51942,00 грн. розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,98%, розмір процентної ставки 0,01% річних, строк 36 місяці. Також,\~14.09.2021\~року [PERSON] підписано заяву № 1001972657901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно до якої: сума 22344,00 грн. розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, строк 24 місяці. 04.11.2024\~року на\~адресу [PERSON] надіслано письмову вимогу (повідомлення), відповідно до змісту якої Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» вимагає виконати зобов`язання перед ним за кредитними договорами. Відповідно до\~наданих розрахунків\~заборгованості за\~Кредитним договором\~№ 200969326001\~від 27.01.2018\~р.,\~кредитним договором\~№ 1001911884901\~від 01.07.2021, кредитним договором № 1001972657901 від 14.09.2021 станом на 31.10.2024 рік загальна заборгованість складає 185\~491,86 грн. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того положеннями\~ст. 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладені між сторонами договори раніше не оспорювалися та не визнавались судом недійсними. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2\~ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів». Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає\~ЗУ «Про споживче кредитування». Стаття 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~станом на дату укладення кредитного договору (у редакції\~Закону № 1734-VIII) містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». За змістом\~ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Таким чином\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст. 20 Закону). Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі № 201/10403/19. Отже, між АТ «ПУМБ» та [PERSON] були укладені договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якого відповідачу був наданий споживчий кредит на умовах, визначених у заявах. Заяви підписані особисто відповідачем [PERSON] її умовами передбачена сплата комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту. Відповідачу направлено письмові вимоги від 04.11.2024 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитним договорам. Наданий позивачем розрахунок спростовується відповідачем. Представник позивача посилається на заяву №200969326001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27 січня 2018 року, за умовами якої відповідачка підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їх в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. Відповідно до\~зави [PERSON] \~просила відкрити\~на її\~ім`я поточний\~рахунок у\~гривнях та\~надати кредитну\~карту.\~Також просила\~встановити на\~її поточний\~рахунок у\~гривнях,\~відкритий за\~цією заявою\~кредитний ліміт\~у сумі\~1000\~грн. Умова цієї\~заяви передбачено,\~що розрахунковий\~день \~30\~число місяця,\~платіжна дата\~ 30\~число місяця,\~строк дії\~кредитного ліміту,\~процентна ставка\~за користування\~лімітом,\~розмір мінімального\~платежу та\~інші умови\~надання та\~обслуговування кредитної\~картки встановлюються\~відповідно до\~умов ДКБО\~в залежності\~від типу\~кредитної картки.\~Підписанням цієї\~заяви відповідачка\~підтвердила,\~що нею\~отримана у\~неушкодженому стані\~платіжна картка\~і ПІН,\~а також,\~що з\~правилами користування\~платіжною карткою\~ознайомлена та\~зобов`язується їх\~дотримуватися. У документі зазначено, підписавши цю заяву, відповідачка надала крім викладених в ДКБО зокрема підтвердження та запевнення того, що вона ознайомлена з ДКБО, тарифами банку, та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додатково тлумачення, але заява не містить розміру відсотків за користування кредитними коштами , який було погоджено сторонами, оскільки у правочині прямо передбачено, що ці істотні умови кредитного договору, викладені в ДКБО, крім того розмір процентної ставки, на відміну від цього кредитного договору, прямо передбачено у інших кредитних договорах, укладених між сторонами, а саме № 1001911884901 від 01 липня 2021 року та №1001972657901 від 14 вересня 2021 року. Не містить і підпису [PERSON] роздруківка публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб з додатками до неї, тобто вона не була ознайомлена з істотними умовами кредитного договору, які стосуються розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Тому відсутні підстави того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Наведене вище відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Щодо долученого банком паспорту споживчого кредиту, який містить умову щодо розміру процентної ставки, а саме 49% річних, то ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року у справі № 686/9664/21 (провадження №61-13455ск23) зазначено: «Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом». З урахуванням наведеного вище, ураховуючи правову природу паспорту споживчого кредиту, відсутні юридичні підстави для стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом. Оскільки позовних вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки НБУ, банк не заявляв і не надав відповідного розрахунку, вважаючи, що сторони узгодили сплату та розмір процентів у кредитному договорі, тому з урахуванням меж заявлених позовних вимог, відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь банку відсотків у розмірі 28 535,91 грн. за користування кредитом, як про те просить позивач. Щодо кредитної заборгованості, за цим кредитним договором, заявленої банком у розмірі 57213,85 грн, з наданого банком розрахунку суми простроченої заборгованості відповідачки за відсотками за користування кредитом, а також виписки з рахунку убачається, що сплачені відповідачкою кошти у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, банк безпідставно враховував у якості погашення процентів у розмірі 46393,24 грн, домовленість про сплату яких під час укладення кредитного договору сторонами досягнуто не було. Тому, зазначена сума грошових коштів у розмірі 46393,24 грн зараховується в рахунок зменшення заборгованості за кредитом (за тілом кредиту), тобто 57213,85 грн 46393,24 грн=10820,61 грн. Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитними договорами від 01 липня 2021 року №1001911884901 та від 14 вересня 2021 року №1001972657901. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Такі висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження №61-13417св21). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З копії кредитного договору від 01 липня 2021 року №1001911884901, а саме пункту 5 убачається, що банком встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, тобто 1553,07 грн щомісячно. Як вбачається з копії кредитного договору №1001972657901 від 14 вересня 2021 року, пункт 5 цього правочину, банком встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99%, тобто 891,53 грн щомісячно. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіках щомісячних платежів, які є частинами зазначених вище кредитних договорів. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець, на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі N 194/1387/19, провадження N 61-7416св20. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України) Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує\~суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи наведене, оскільки відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між сторонами про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % та 3,99% щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. Відтак, нарахування позивачем заборгованості по комісії за кредитним договором №1001911884901 від 01 липня 2021 року у розмірі 26298,4 грн та за кредитним договором №1001972657901 від 14 вересня 2021 року у розмірі 14710,13 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. Висновки щодо нікчемності таких умов кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «ПУМБ» у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 № 752/4008/20. Посилання банку на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року у справі №486/203/24, як на підставу задоволення позовних вимог, не заслуговує на увагу, оскільки під час вирішення спору у справі, врахуванню підлягають саме висновки Верховного Суду, а не суду апеляційної інстанції, що відповідає положенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України. З наданих банком розрахунків, вбачається, що відповідачем у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, банк за відсутності правових підстав, неправомірно враховував у якості погашення комісії, суму грошових коштів у розмірі 10871,49 грн ( кредитний договір від 01 липня 2021 року) та 4457,65 грн (кредитний договір від 14 вересня 2021 року). Враховуючи вище викладене суд вважає, що зазначені вище суми грошових коштів необхідно врахувати у рахунок та зменшити заборгованості за кредитами (за тілом кредиту), тобто 41616,21 грн. 10871,49 грн. = 30744,72 грн.; та 17102,49 грн. 4457,65 грн. = 12644,84 грн. Тобто з 185491,86 грн. підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 54210,40 грн. (10820,84 грн +30744,72 грн +12644,84 грн.) Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 707,95 грн. (2 422,40 *54210,40:185491,86).

Outcome: partial