Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Заява мотивована тим, що заявниця [PERSON] [INFO] , у 1984 році приїхала на роботу у село Кірово (теперішнє Подільське) Немирівського району Вінницької області і почала працювати в колгоспі «Україна» с.Кірово, по договору в овочевій бригаді № [NUMBER] . Проживала заявниця у той час в будинку, який надав їй колгосп. Працюючи в колгоспі заявниця, [PERSON] , познайомилася з жителем с.Селевинці, [PERSON] , який працював механізатором у колгоспі «Україна» с.Кірово (теперішнє Подільське) і проживав разом з мамою у с.Селевинці. Через пів року після знайомства, а саме у грудні 1984 році [PERSON] запропонував заявниці проживати з ним однією сім`єю, як чоловік та дружина в будинку його матері, в [ADDRESS] , де заявниця фактично проживає та зареєстрована на сьогоднішній день. Увесь цей час, з 1984 року по 03 березня 2025 року заявниця проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, як подружжя з [PERSON] , [INFO] , до дня його смерті - [INFO] , вони були пов`язані спільним побутом та бюджетом, вели спільне господарство. Заявниця здійснила поховання чоловіка за власні кошти. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Заявниця - [PERSON] , є спадкоємцем четвертої черги після смерті чоловіка [PERSON] померлого [INFO] , так як проживала з ним більше п`яти років за однією адресою, інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщини після смерті чоловіка, у заявниці виникла необхідність звернутися до суду з заявою, про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Примакова В.В. заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, так як встановлення факту необхідне для оформлення матеріальних прав, пов`язаних зі смертю [PERSON] .. Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради - Стецюра А.І. в судове засідання не з`явивилася, однак подала заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази, що добре знайомі з заявницею та покійним [PERSON] , підтверджують той факт, що [PERSON] з 1984 року проживала спільно із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство в с. Селевинці, аж до його смерті [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані ними документи і матеріали, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно облікової картки погосподарського обліку, особами, які ведуть особисте селянське господарство за адресою [ADDRESS] , є - голова [PERSON] та співмешканка [PERSON] .. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 березня 2025 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 72 роки, в селі Селевинці Вінницького району, Вінницької області. Відповідно до довідки №3498 від 19.03.2025 р. виданої виконкомом Немирівської міської ради встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , дійсно здійснила поховання [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме трактор колісний марки Т-40М 2003 року, самохідне шасі марки Т-16М 1987 року, земельна ділянка площею 0,0478 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №610315 від 23.01.2010 р., земельна ділянка площею 1,7705 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №484258 від 02.10.2007 р. та житловий будинок за адресою [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 12.10.2010 р.. Стаття 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. У статті 74 СК України зазначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Надані заявницею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, щодо її проживання однією сім`єю з [PERSON] .. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявниці оформити в послідуючому свої права на спадкове майно. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, підтверджений показами свідків, визнаний заінтесованою особою, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved