Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Козиряцької І.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] позивачка перебувала у шлюбі, зареєстрованому 22.10.2016 Суворовським районним у м. Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблений актовий запис № 1399. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.10.2023 шлюб між сторонами розірвано. Від спільного з відповідачем життя мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 відповідача засуджено по ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Відбуває покарання у виправній колонії № 72 (м. Вознесенськ) Миколаївської області. Спосіб життя та судимість відповідача можуть мати негативний вплив на дітей. Діти повністю знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач життям і здоров`ям дітей не цікавиться. Наявність «формального батька дітей», позбавляє позивачку права в повній мірі реалізовувати їх права, зокрема на реєстрацію її місця проживання, оформлення до навчальних закладів, отримання різноманітних дозволів, які неможливі без згоди батька, що тягне негативні наслідки для дітей, в тому числі права на виїзд за кордон без згоди батька, та для оздоровлення, можливого навчання, відпочинку та інше. Позивачкою створені всі належні умови для нормального проживання дітей, які мають все необхідне для фізичного, морального, духовного, культурного розвитку. відпочинку, виховання. . Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області 19.12.2024 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся, своєчасно та належним чином за місцем відбуття покарання, а також йому було направлено копію позовної заяви з додатками. Жодних заяв, клопотань, або заперечень до суду не направляв. Третя особа - виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в ході підготовчого засідання надали до суду письмові пояснення від 24.03.2025 в яких зазначають про те, що спеціалістами служби у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області було здійснено виїзд за адресою останнього відомого місця проживання [PERSON] а саме: [ADDRESS] , та встановлено, що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , та [PERSON] знаходяться за кордоном, у зв`язку з чим відсутня можливість скласти та надати відповідний висновок про доцільність/не доцільність позбавлення батьківських прав. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання жодного разу не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, клопотань або заяв також не подавала. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач, її представник, відповідач та його представник, а також представник третьої особи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, жодних заяв або клопотань до суду не надсилали. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.2022 [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 13) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2022 встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 16) Відповідно до копії рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19.10.2023 (справа № 317/4789/23) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.10.2016 Суворовським районним в м. Одеса ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 1399 (а.с. 18, 19) Відповідно до копії вироку Київського районного суду м. Одеса від 19.12.2022 вбачається, що [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців. Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21.05.2018 (а.с. 20-23). Згідно до відповіді ДУ «Вознесенівська виправна колонія (№27)» [PERSON] , [INFO] , дійсно відбуває покарання у вказаній установі за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 (а.с. 38). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Вирішуючи спір, суд враховує, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Так, під час судового засідання встановлено, що відповідач [PERSON] з 21.05.2018 перебуває під вартою, що вказує на те, що він фактично не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками [PERSON] , які б свідчили про його свідоме ухилення від виховання дітей та наявність у цьому лише його вини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем [PERSON] виконувати свої обов`язки по вихованню дітей. Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що сам по собі факт не проживання батька разом із дітьми не може слугувати достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав з урахуванням обставин відбуття останнім покарання за вчинений злочин. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] не буде відповідати інтересам дітей. Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно кожної дитини, зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] маючи відповідну можливість, умисно ухиляється від спілкування з дітьми, їх виховання та все стороннього розвитку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі ст.150, 164-166 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed