Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з данною позовною заявою. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що сторони перебували в шлюбі з 16.03.2011 року по 04.12.2018 року. В період шлюбу у них народився син [PERSON] . Вказує, що після припинення фактичних шлюбних відносин, вона з сином проживають окремо від відповідача, а останній усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків в повному обсязі. З часу припинення спільного проживання син знаходиться на вихованні та утриманні позивача. Зазначає, що відповідач життям сина не цікавився і ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, аліменти не сплачує. З дати відкриття виконавчого провадження розмір заборгованості складає 342 891,75 грн. Жодних звернень щодо перешкод у спілкуванні з дитиною до служби у справах дітей за місцем проживання сина відповідач за весь великий проміжок часу не подавав. Таким чином, позивач вважає, що наведені обставини підтверджують факт систематичного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд про задоволення позову. Ухвалою судді від 14.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.01.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду лист з проханням слухати справу у його відсутність. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони з 16.03.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.11.2018 року було розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02 серпня 2011 року. Позивач [PERSON] проживають разом із сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 20.08.2024 року. Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , від 01.10.2024 року, виданої директором та класним керівником КЗ "Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №24 Полтавської міської ради Полтавської області", зазначено, що дитину виховує лише мама, [PERSON] , вона активно цікавиться навчанням сина, регулярно відвідує батьківські збори, відповідально ставиться до виховання сина. Батько в житті та вихованні синаз першого по сьомий клас участі не брав. Згідно відповіді КП "ЦПМСД №1 Полтавської міської ради" АЗПСМ №10 убачається, що зі слів дільничних медичних працівників, за час спостереження на амбулаторні прийоми [PERSON] з`являвся у супроводі матері, [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання від 18.11.2024 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради та провідним фахівцем Полтавського МУСС, проведеного за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні. Відповідно до листа директора Полтавського міського центру соціальних служб від 21.11.2024 року убачається, що в ході обстеження за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано, що за даною адресою проживає гр. [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . З родиною також проживає повнолітній син. Житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. Для дитини створені всі умови для повноцінного розвитку й виховання. Облаштовано окрему кімнату з місцями для сну, навчальної та дозвіллєвої діяльності. Дитина забезпечена засобами для дистанційного навчання в онлайн режимі, сезонним одягом та взуттям, канцелярським приладдям, засобами гігієни і т.ін. Потреби дитини задоволені в повній мірі. Мати спроможна виконувати батьківські обов`язки. З чоловіком розлучена з 2018 року. Батько не підтримує зв`язок з родиною, аліменти не виплачує, участь у вихованні сина не приймає. Місце знаходження чоловіка не відоме. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Шевченківським ВДВС у м. Києві, станом на 17.09.2024 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 342 891,75 грн. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до висновку виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 26.11.2024 року, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Вишгородського ВДРАЦС у Вишгородському районі від 20.03.2025 року відомості щодо державної реєстрації смерті [PERSON] відсутні. Згідно відповіді [INFO] від 18.04.2025 року [PERSON] перебуває на військовому обліку, на військову службу не призивався. Згідно відповіді Димерської селищної ради від 24.03.2025 року убачається, що за даними Реєстру територіальної громади Державної міграційної служби України гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також згідно з Акта про встановлення факту проживання № 18 від 26.03.2025 року, складеного старостою Глібівського старостинського округу, [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає. Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, стан її здоров`я, не спілкується з сином. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. З урахуванням наведеного та інтересів неповнолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факт ухилення батька від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, доведено вищевказаними доказами. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved