Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської радизвернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментіввідносно доньки - [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, в розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на первинному обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, з 16.06.2020, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.01.2020 № 511 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , мав високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, згідно з висновком лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері, батька дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, довідка ЛКК від 03.06.2020 №62/14. За рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.07.2020 № 542 дитина влаштована до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . За час перебування дитини в дитячому будинку сімейного типу батько не виявляв бажання відвідувати дитину, не цікавився станом здоров`я, розвитком, навчанням та вихованням [PERSON] . Досі не виявив бажання повернути дитину на своє утримання та виховання, та не звертався з цього питання до служби у справах дітей. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач до суду з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явились, просила розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на первинному обліку служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, з 16.06.2020, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.01.2020 № 511 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , мав високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, згідно з висновком лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері, батька дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, довідка ЛКК від 03.06.2020 №62/14. За рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.07.2020 № 542 дитина влаштована до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] . За час перебування дитини в дитячому будинку сімейного типу батько не виявляв бажання відвідувати дитину, не цікавився станом здоров`я, розвитком, навчанням та вихованням [PERSON] . Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Судом встановлено, що відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймає жодної участі у її вихованні та розвитку, не виконує своїх обов`язків щодо її матеріального забезпечення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до своїх дітей, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача окрім позбавлення його батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У той же час, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, в силу ст. ст.180-183 СК України, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, в розмірі по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: approved