Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 01.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено Договір № 75113935, згідно умов якого [PERSON] отримала позику в розмірі 6150,00 грн на власний банківський картковий рахунок. - Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Вказано, що 27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75113935. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75113935. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 75113935. Станом на дату подання позову заборгованість відповідачем не погашається, проценти за користування коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 75113935 від 01.09.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19755,48 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6150,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13492,93 грн; інфляційні збитки - 98,40 грн; нараховані 3% річних - 14,15 грн. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 75113935 від 01.09.2021 року у розмірі 19755,48 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн і понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою суду від 03.01.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просили розглядати справу у відсутність представника позивача. Представник відповідача, адвокат Ковердяєва Л.В. в судовому засіданні надала заперечення, відповідно до яких відносно стягнення з відповідача прострочену заборгованість в розмірі 6150 грн. за нарахованими процентами відповідно за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 01.09.2021 року по 06.12.2024 р. та 13492,33 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернення (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 01.09.2021 р. по 06.12.2024р. (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач заперечує повністю. Зазначила, що заборгованість відповідача за кредитом становить 6150 грн. При цьому, заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 13492, 93 грн, яка у 2 рази перевищує розмір боргу. Вважає, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом у розмірі 13492,93 грн не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. 3 п. 6, ст. 509 ч. 3 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. При вирішенні питання щодо стягнення відсотків, просила суд, встановити співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахувати інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, також вважаю, що належить зменшити розмір відсотків до розміру 3075 грн, що складає 50% від суми заборгованості по кредиту, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Представник відповідача, зазначила, що враховуючи те, що позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] є типовою, шаблонною, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, заявлений обсяг правової допомоги є явно перебільшеним та не співмірним із її реальним обсягом. Документів, що свідчать про оплату цих витрат, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ТОВ «Коллект Центр» дійсно поніс витрати на правничу допомогу за актом від 16.06.2021 року, матеріали справи не містять. Вартість послуг адвоката у розмірі 9000 грн є значно завищеною та не підлягають задоволенню. Просила відмовити позивачу у стягненні з відповідача понесених витрат пов`язанних з наданням правничої допомоги в розмірі 9000 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 13492, 93 грн. Суд заслухавши сторону відповідача, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Встановлено, що 01.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір № 75113935(а.с. 6). Згідно п. 1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до умов Договору Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 6150,00 грн строком на 30 днів (з 01.09.2021 по 01.10.2021) з процентною ставкою (базовою, фіксованою) 1,99%, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожен день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 днів (а.с. 7-12). Згідно наданого позивачем розрахунку зробленого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що загальна заборгованість відповідача за Договором позики № 75113935 від 01.09.2021 року становить 19 642,93 грн, з яких 6150,00 грн - тіло кредиту, 14686,20 грн - нараховані проценти (а.с. 16-18). 22.02.2022 було укладено договір факторингу №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, до позичальників, в тому числі за договором № 75113935 від 01.09.2021 року (а.с. 21-23, 24-25, 26). Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором позики № 75113935 від 01.09.2021 року станом на 10.01.2023 року загальна заборгованість відповідача за Договором позики № 75113935 від 01.09.2021 року становить 19755,48 грн, з яких 6150,00 грн - тіло кредиту, 13492,93 грн - нараховані проценти (а.с. 20). 10.01.2023 було укладено договір факторингу № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75113935 від 01.09.2021 року (а.с. 27-30, 31-32, 33). Відповідно до розрахунку позивача заборгованості за Договором позики № 75113935 від 01.09.2021 року станом на 06.12.2024 року заборгованість відповідача складає 19755,48 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6150,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13492,93 грн; інфляційні збитки - 98,40 грн; нараховані 3% річних - 14,15 грн (а.с. 20). Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 525, ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що відповідач не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення позики за договором № 75113935 від 01.09.2021 року. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором № 75113935 від 01.09.2021 року загальна заборгованість відповідача станом на 27.01.2022 року становить 19 642,93 грн, з яких 6150,00 грн - тіло кредиту, 14686,20 грн - нараховані проценти за період з 01.09.2021 року по 30.12.2021 року (а.с. 16-18). Водночас згідно з пп. 6.5 п.6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протокол №11/02/2021 від 11.02.2021, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожен день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Відтак, нарахування процентів відповідачу понад вказаний строк у період з 01.09.2021 року по 30.12.2021 року є протиправним, а тому належна до стягнення з відповідача сума процентів за договором № 75113935 від 01.09.2021 року за вирахуванням сплачених відповідачем відсотків на суму 1193,27 грн становить 9699,17 грн. Крім того, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та індексу інфляції за період з 10.01.2023 року по 06.12.2024 року є безпідставними, оскільки не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та не підлягають до задоволення. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором № 75113935 від 01.09.2021 року в розмірі 15849,17 грн, з яких: 6150,00 грн тіло позики, 9699,17 грн. нараховані проценти згідно умов договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за Договорам позики № 75113935 від 01.09.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 15849,17 грн. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,23%) в розмірі 1943,49 грн. Щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ТОВ «Коллект центр» надав суду наступні докази: Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. та позивачем (клієнт), витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024, заявка на надання юридичної допомоги № 87 від 01.11.2024. Пунктом 1.1. Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених даним Договором. В пункті 2.1-2.1.7 Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 зазначено, що адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: підготовка клопотань, заяв, скарг, запитів, заперечень, супроводжувальних листів; аналіз діючого законодавства та судової практики, представляє інтереси клієнта у судах. У витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 зазначено про такі надані послуги: 1) надання усної консультації; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Однак, з матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2024 року позивач особисто надіслав позов з додатками до суду. Позов підписано особисто директором ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. З наведеного слідує, що позов підписано та подано особисто позивачем, а не Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», з яким укладено договір. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду докази (квитанцію, платіжну інструкцію тощо), що ним сплачено Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» суму 9000,00 грн за правову допомогу що стосується цього позову, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача, а тому суд ставиться до неї критично. Жодних доказів, які б вказували на представництво Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» інтересів позивача у суді щодо даного позову, - суду не надано. За наведених обставин, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджується факт надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» позивачу правничої допомоги під час складання позовної заяви по даній справі та розгляду судом даної справи та відповідно не підтверджується факт понесення таких витрат заявником у сумі 9000,00 грн. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні розподілу витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладена

Outcome: partial