Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 100620 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 7129554 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн, строк кредиту 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 01 листопада 2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору в сумі 29850 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 25000 грн - тіло кредиту та 45770 грн - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 каледарних днів - 29850 грн, всього - 100620 грн. В письмових поясненнях представник відповідача [PERSON] зазначив, що матеріали справи не місять жодних доказів використання ЕЦП при підписанні договорів, позивачем не доведено факт виникнення зобов?язань між позивачем та відповідачем, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор, зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Картка обліку договору (розрахунок заборгованості) не є належним доказом щодо заборгованості за кредитом, не містить підпису відповідача. Позивач самостійно склав такий розрахунок, який не підтверджується іншими доказами (первинними документами, які б свідчили про отримання відповідачем грошових коштів, виписками з банківського рахунку тощо). Надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Ухвалою від 27 серпня 2024 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 24 січня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. У заяві від 23 січня 2025 року представник позивача Столітній М.М. просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні позав не визнав з мотивів, викладених у письмових поясненнях. Надана банком інформація не підтверджує факт перерахування коштів на картку відповідача від ТОВ «Авентус Україна». Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, 02 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір № 7129554 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором C7621 (далі - кредитний договір). Відповідно до п.1.2 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.1.3 кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.4 кредитного договору). Пунктом 1.5.1 кредитного договору встановлена стандартна процентна ставка 1,99 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Видача ТОВ "Авентус Україна" кредитних коштів відповідачу 02 жовтня 2023 року в сумі 25000 грн шляхом перерахування на картку, маска картки [NUMBER] , підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" № 20240612-3а від 12 червня 2024 року про успішне перерахування коштів на платіжні картки клієнтів від ТОВ "Авентус Україна" відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2022 року та листом АТ "Уніерсал Банк" № БТ/1615 від 17 лютого 2025 року про належність платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та зарахування 02 жовтня 2023 року на вказану картку від FUIB MoneyTransfer коштів в сумі 25000 грн. Відповідно до картки обліку договору № 7129554 від 02 жовтня 2023 року, сформованою ТОВ "Авентус Україна" за період з 02 жовтня 2023 року до 26 травня 2024 року, заборгованість [PERSON] за основним боргом станоить 25000 грн, за процентами - 45770 грн, всього - 70770 грн. 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" укладений договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за кредитним договором № 7129554 на загальну суму заборгованості 70770 грн, що підтверджується договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, актом за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, складеним 04 червня 2024 року, витягом з реєстру боржників від 27 травня 2024 року, платіжними інструкціями № 421 від 31 травня 2024 року, № 420 від 31 травня 2024 року. Про відступлення права вимоги за спірним кредитним договором відповідача повідомлено шляхом направлення листа на електронну пошту [INFO] , зазначену останнім при укладенні кредитного договору. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", відомості про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 грудня 2024 року. Позивач за період з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року нарахував проценти на суму основного боргу 25000 грн за ставкою 1,99 % в розмірі 29850 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 100620 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 25000 грн, заборгованості за процентами в сумі 75620 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують укладення між сторонами 02 жовтня 2023 року спірного договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.5 ч.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Спірний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відсутність доказів отримання відповідачем будь-яким чином одноразового ідентифікатора, реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача не свідчить про неукладення договору, оскільки на виконання його умов відповідач отримав від кредитора кошти в сумі 25000 грн і доказів на спростування цієї обставини відповідач суду не надав. Без входу в особистий кабінет споживача за допомогою пароля, направленого на номер мобільного телефона відповідача, без електронної ідентифікації споживача, без надання відповідачем своїх ідентифікаційних даних укладення договору та отримання кредитних коштів є неможливим. Факт видачі відповідачу кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Докази, які спростовують отримання відповідачем грошових коштів в сумі 25000 грн саме від ТОВ "Авентус Україна", у справі відсутні. Всупереч умовам укладеного між сторонами кредитного відповідач порушив строки погашення заборгованості за кредитом, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором, який відповідачем не спростований. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. Посилання представника відповідача на неналежність та недопустимість доказів, наданих позивачем, не заслуговують на увагу. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Надані позивачем докази містять інформацію щодо предмета доказування, одержані позивачем в порядку, встановленому законом, підтверджують обставини справи, а тому підстави для визнання їх неналежними та недопустими відсутні. Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а тому позов належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, укладений між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та адвокатом Столітнім М.М., додаткову угоду № 1 до договору № 17/07-2024 про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року, укладену 10 грудня 2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, складений 18 липня 2024 року, рахунок на оплату по замовленню № 3517/18/07 від 18 липня 2024 року, відповідно до якого вартість послуг становить 10000 грн. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Враховуючи категорію та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг,

Outcome: approved