Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був її батьком, та визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна після смерті батька входить право на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Махнівської сільської ради (с. Вовчинець) Хмільницького (колишнього Козятинського) району Вінницької області. Зазначає, що вона прийняла спадщину після його смерті як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (що діяв на час відкриття спадщини), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном в шестимісячний строк після смерті батька, тому вважає себе такою, що спадщину прийняла. Зазначає, що інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Її мати [PERSON] померла [INFO] . Тривалий час вона не займалася оформленням спадкових прав після смерті батька, а в даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказане спадкове майно вона звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Безбаха Ю.А. Однак з оформленням спадкових прав в неї виникли труднощі, так як прізвище батька та її родове прізвище, а також ім`я батька у свідоцтві про смерть і у свідоцтві про її народження, різняться. Крім того, виникли питання щодо наявності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). У зв`язку з цим приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Безбах Ю.А. видав відповідне роз`яснення та порадив звернутися за вирішенням даного питання до суду. Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до суду з даними вимогами. Ухвалою суду від 28.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 12.03.2025 закрито підготовче провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Юрченко І.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, підтвердили обставини, наведені у заяві. У судове засідання представник відповідача Махнівської сільської ради не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову повністю, справу просить розглянути у його відсутність, доказів до суду не подавав. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона живе в с. Вовчинець, по сусідству із померлими батьками позивача. Вона знала батьків позивача та її саму ще з малечку. Люди в селі на батька позивача казали дядько [PERSON] , а прізвище [PERSON] . Вона не знає як його називали по батькові. На момент смерті батька позивача з ним проживала його дружина. Позивачка на момент смерті проживала в м. Бердичів. Вона не знає чому виникли розбіжності у написанні імені батька позивача. Вона підтверджує, що [PERSON] був рідним батьком позивача. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина [PERSON] , а позивач навідувалася, оскільки постійно проживала в м. Бердичеві. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в с. Вовчинець, де проживає все своє життя. Свідок стверджує, що батька позивача всі називали [PERSON] . Підтверджує, що [PERSON] був рідним батьком позивача, і в селі люди його називали дядько [PERSON] . Вони виросли на одній вулиці і вона знає позивача та її батька все своє життя. На момент смерті батька позивачка проживала в м. Бердичеві. Батько на момент смерті проживав зі своєю дружиною. У позивача є ще рідний брат [PERSON] , він хворіє та прикутий до ліжка, проживає в с. Катеринівка. В брата позивача є діти та дружина. На запитання суду, позивач в судовому засідання підтвердила, що в неї на даний час є живий рідний брат, який проживає в с. Катеринівка. Бран на даний час хворіє, в ньго є діти та дружина. Рідного брата не залучала як відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2001. На момент смерті з [PERSON] в с. Вовчинець проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014. Згідно з копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.04.1976,російською мовою зазначено, що « [PERSON] » 03.11.1948 зареєстрував шлюб з « [PERSON] », яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.1959, [PERSON] народилася [INFO] в с. Вовчинець, батьком дитини записано [PERSON] , а її матір`ю - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.1982 російською мовою зазначено, що « [PERSON] » 30.06.1982 зареєструвала шлюб із « [PERSON] », після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з повідомлення директора Державного архіву Вінницької області від 01.04.2024 №08-831/7 книг актових записів про народження громадян по с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області за1926рік в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження [PERSON] . До позовної заяви долучено копію довідки №151 від 11.04.2024, що видана старостою Вовчинецького старостинського округу Токова Л.М.. У вказаній довідці вказано, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , спадщину в 6-ти місячний термін прийняла його донька [PERSON] , [INFO] , та розпорядилася спадковим майном. Згідно з копією довідки №152 від 11.04.2024, що видана старостою Вовчинецького старостинського округу [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , по день смерті проживав та перебував на реєстраційному обліку в [ADDRESS] . На день смерті склад його сім`ї був наступний: дружина - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . 09.05.2024 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Безбахом Ю.А. позивачу надано роз`яснення №64/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та не надано оригіналів правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , який помер [INFO] . Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №76892929 від 09.05.2024 вбачається, що інформація про підготовку до видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , дата смерті [INFO] , у спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до копії розпорядження №365 від 27.07.2005 голови Козятинської райдержадміністрації вказано виділити земельні частки (паї) в натурі (на місцевості), видати державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовчинецької сільської ради згідно додатку №1. Спадкоємцям померлих громадян (додаток №2) державні акти на право власності на земельну ділянку видавати після оформлення спадщини. Як вбачається з додатку № 2 до цього розпорядження під номером 25 зазначений [PERSON] , номер ділянки 319, площа 2,60 га. Відповідно до копії розпорядження першого заступника голови Козятинської райдержадміністрації від 28.11.2016 №413 на підставі заяви [PERSON] та у зв`язку із допущенням технічної помилки, наказано внести зміни в розпорядження голови Козятинської райдержадміністрації №365 від 27.07.2005 «Про затвердження протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельну ділянку на території Вовчинецької сільської ради», виключивши « [PERSON] » із списку померлих громадян, власників сертифікатів, що посвідчують право на земельну частку (пай) по Вовчинецькій сільській раді, яким не видаються державні акти на право власності на земельну ділянку, та включивши « [PERSON] » в список померлих громадян. Як вбачається з повідомлення державного кадастрового реєстратора №0-2-0.3,17-510/18-23 від 22.05.2023, що відповідно до наявної в архіві Відділу Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися районною державною адміністрацією Вінницької області, відомості про надання завіреної копії сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] в місцевому фонді документації із землеустрою відділу відсутні. Відповідно до повідомлень приватних нотаріусів Хмільницького районного нотаріального округу №18/01-16 від 31.01.2025, №28/01-16 від 03.02.2025, №8/01-16 від 21.02.2025 приватним нотаріусом спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. На виконання ухвали суду від 28.01.2025 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області надано до суду копію спадкової справи №6/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно якої заяву про прийняття спадщини за заповітом подано [PERSON] та відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області 01.04.2015, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] земельну ділянку площею 2,6690 га, кадастровий номер 0521481000:03:003:0024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вовчинецької сільської ради. Відповідно до наданих копії документів спадкової справи №6/2015, що заведена приватним нотаріусом після смерті [INFO] [PERSON] судом встановлено, що у позивача є рідний брат [PERSON] , [INFO] , батьками якого згідно свідоцтва про його народження вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014 [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії довідки №21 від 16.01.2015 , що видана від імені сільського голови Вовчинецької сільської ради Токова Л.М., на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала одна в [ADDRESS] . Частинами 1-2ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах. Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту. Отже із наданих до суду документів та пояснень свідків можливо встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно був батьком позивача. Факти, викладені нею в заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Щодо вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав [PERSON] , слід зазначити таке. Оскільки батько позивача [PERSON] помер [INFO] , тому правовідносини з приводу спадкування його майна регулюються нормами ЦК УРСР. У відповідності до 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбаченої ст. 549 цього Кодексу. Крім того, згідно ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Разом з тим, згідно ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку ст.ст. 529-533 цього Кодексу. Відповідно до п. 11 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно з п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Позивач звернулася до суду із позовом 20.12.2024, тобто майже через 23 роки після його смерті, тобто після відкриття спадщини. В свою чергу, позивачем [PERSON] , на підтвердження того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном після смерті батька долучено лише довідку №151 від 11.04.2024, видану старостою Вовчинецького старостинського округу. Також під час судового розгляду судом встановлено, що крім неї, спадкоємцем за законом після смерті батька, є її рідний брат і син померлого - [PERSON] , який не залучався позивачем в якості співвідповідача у даній справі. Крім того, суд бере до уваги, що на момент смерті спадкодавця з ним фактично проживала його дружина [PERSON] , а позивач, згідно її показів та показів свідків, що допитані під час судового розгляду, фактично проживала в м. Бердичів. Довідка, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог про прийняття спадщини, датується 11.04.2024, та підписана від імені особи, щодо якої суду не надано належних та допустимих доказів про те, що вказана особа на момент смерті батька позивача, а саме станом на [INFO] , працювала в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування та могла володіти достовірними відомостями про вчинення позивачем будь-яких дій щодо прийняття спадщини. У зв`язку з цим суд вважає вказаний документ, а саме довідку №151 від 11.04.2024, підписану від імені старости Вовчинецького старостинського округу Токова Л.М., не достатнім доказом обставин, які в ній зазначені. Жодних інших доказів про те, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , [INFO] , суду не надано. Крім того, судом встановлено, що позивач протягом 6 місяців після смерті [PERSON] , [INFO] , не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Визнання відповідачем позивних вимог у цій справі не може покладатись в основу судового рішення на підтвердження обставин, про які вказує позивач як підставу своїх вимог, оскільки ці обставини не доведенні перед судом достатніми доказами. Крім того, відповідач та його представник до суду не з`явились, жодних доказів на підтвердження своєї позиції суду не подали, заяв та клопотань щодо витребування та доручення доказів не заявляли. Таким чином, позивачем не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона протягом шести місяців з дня смерті батька фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи викладене, суд, за результатами дослідження доказів у цій справі, дійшов висновку про те, що під час судового розгляду позивачем не доведено достатніми доказами факту прийняття нею спадщини, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом, права на земельну частку (пай) розміром 2.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вовчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, право на яку мав [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати у справі необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial