Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В січні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру\~аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Також рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00 гривень на дитину. Позивачка зазначає, що батько дитини проживає окремо, з донькою періодично спілкується, сплачує аліменти в розмірі 1500,00 гривень, які на теперішній час є настільки мізерними, що не покривають навіть елементарних витрат, які необхідні для утримання дитини. Відповідач працює, інших осіб на утриманні не має. Тому на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім сплачених аліментів відповідач більше ніякої допомоги не надає. Таким чином, враховуючи вищенаведене, просить суд збільшити розмір аліментів в розмірі 4000,00 гривень на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач є інвалідом 3 групи, а тому не має можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Також, 14.03.2025 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому заперечив проти позову. Зазначив, що відповідач є інвалідом 3 групи, він змушений на постійній основі проходити амбулаторне лікування, яке потребує значних коштів. Вважає, що позов нічим не обґрунтований, а тому просить відмовити в його задоволенні. Подав клопотання про поновлення строку на подання відзиву, оскільки 12.03.2025 року відповідач звернувся до адвоката про надання правової допомоги в даній справі. 19.03.2025 року позивачка подала відповідь на відзив. Вирішуючи клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов, суд виходить з наступного. Відповідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 31), відповідач копію ухвали з позовною заявою отримав 30.01.2025 року. Однак, відзив на позов подано 14.03.2025 року, тобто з порушенням строків, встановлених ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22.01.2025 року. Крім того, посилання представника щодо поновлення процесуального строку, є безпідставним оскільки відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, відтак причини зазначені представником в розумінні ст. 127 ЦПК України не є поважними. Згідно з ч. 8. ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання\~дитини -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1500,00 грн. на дитину (а.с. 13-14). Із розрахунку заборгованості від 02.12.2024 року № 2-60840953, наданого на виконання виконавчого листа у справі № 303/4156/19, виданого 18.09.2019 року Мукачівським міськрайонним судом, заборгованість відповідача станом на 30.11.2024 року становить 4078 гривень (а.с.15-18). Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Прем`єра Авто» вбачається, що [PERSON] з 01.12.2023 року по даний час працює на посаді економіста з фінансової роботи. Дохід за період роботи з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року складає 181 929,74 гривень (а.с. 19.). Згідно з довідки, виданої директором КЗ «Мукачівська школа мистецтв ім. С.Ф. Мартона» Мукачівської міської ради № 112 від 28.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] навчається в 3 класі середнього (базового) підрівня в КЗ «Мукачівська школа мистецтв ім. С.Ф. Мартона» Мукачівської міської ради на відділі фортепіано з оплатою за навчання 400,00 гривень на місяць (а.с. 20). З виписки про стан здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , наданої КНП «Медичний центр сім`я», вбачається, що дитині встановлений діагноз: № 99 - неврологічні захворювання, інші. Відвідування первинне. План лікування: режим: амбулаторний (а.с. 21-22). Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2025 року - \~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Також згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню. З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини. Не можуть бути взяті до уваги доводи представника відповідача, що відповідач є інвалідом\~ 3\~групи,\~а тому\~не має\~можливості сплачувати\~аліменти в\~заявленому позивачем\~ розмірі,\~оскільки \~доказів того,\~що за\~станом здоров`я\~відповідачу взагалі\~протипоказана робота,\~останнім не\~надано,\~що\~свідчить про\~можливість відповідача\~працевлаштуватися,\~отримувати дохід\~та,\~відповідно,\~надавати матеріальну\~допомогу своїй дитині. Тому з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 3000 гривень щомісячно на дитину. Визначений розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та моральності, спрямований на захист інтересів дитини та забезпечення одержання нею коштів, необхідних достатніх для забезпечення здоров`я дитини та гармонійного розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: approved