Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказана квартира є трикімнатною та складається з: кімнати площею - 16,9 кв. м., кімнати площею - 14,8 кв. м. з лоджією, вихід на яку є з цієї кімнати, кімнати площею - 9.8 кв. м. з лоджією, вихід на яку є з цієї кімнати, кухні, коридору, ванної кімнати, комори та туалету. Позивачка стверджує, що відповідачка чинить постійні перешкоди у користуванні квартирою, тому змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування спільною квартирою. У зв`язку із чим позивачка просить встановити порядок користування квартирою, а саме: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 14,8 кв.м. разом з лоджією 3,5 м.кв.; половину житлової кімнати площею 9,8 кв.м., а саме - 4,9 кв.м., та половину лоджії загальною площею - 2.8 кв.м., а саме: 1,4 кв.м.; у користуванні [PERSON] виділити житлову кімнату площею 16,9 кв.м.; половину житлової кімнати площею 9,8 кв. м., а саме: 4,9 кв.м., та половину лоджії загальною площею 2.8 кв.м., а саме: 1,4 кв.м.; в загальному користуванні залишити: кухню - 7,3 кв.м., туалет - 1 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 11,9 кв.м., комору - 1 кв.м. Ухвалою Деснянського районного суду міста 24.10.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачка [PERSON] , не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подала зустрічну позовну заяву до відповідачки [PERSON] , Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про встановлення порядку користування квартирою. Згідно вимог зустрічної позовної заяви, позивачка [PERSON] просить встановити такий порядок користування спільною квартирою: у користування позивачки за зустрічним позовом - [PERSON] , виділити житлову кімнату площею 16,9 кв.м. з лоджією площею 2,8 кв.м., що приблизно відповідає її частині в праві власності на квартиру. [PERSON] виділити житлову кімнату площею 14,8 кв.м., з лоджією 3,5 кв.м., комору площею 1 кв.м., що приблизно відповідає її частині в праві власності на квартиру. В загальному користуванні залишити : кухню - 7, 3 кв.м., вбиральню - 1 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., коридор - 11,9 кв.м., 3 кімнату - 9,8 кв.м. Зобов`язати КК «Центр Комунального сервісу» зробити розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] проживає разом зі своєю дитиною [PERSON] 2015 року народження, яка також зареєстрована у квартирі, був зроблений капітальний ремонт кімнати площею 16, 9 кв.м. Крім того, 3-я кімната площею - 9,8 кв.м. технічно розділити неможливо так як одна з частин, де вхід, буде залишатися в загальному користуванні. Ухвалою Деснянського районного суду міста 03.12.2024 зустрічну позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка за первісним позовом [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву, зі змісту якого остання погоджується з позовними вимогами зустрічної позовної заяви, посилаючись на те, що вимоги [PERSON] майже повністю співпадають з первісною позовною заявою. Щодо зобов`язання Комунального концерну «Центр Комунального сервісу» зробити розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою, заперечень не має. Представник відповідача Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - через систему «Електронний суд» подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог позивача за зустрічною позовною заявою та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Позивачка за зустрічним позовом не зазначає, яким чином саме Концерн порушив її права, відтак звернення з позовною заявою до суду, щодо розподілу особових рахунків є передчасним, оскільки права позивачки, відповідач КК «Центр комунального сервісу» жодним чином не порушив, до того моменту поки суд не визначить порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом - [PERSON] вимоги первісної та зустрічної позовної заяви підтримала, просила суд про їх задоволення, з підстав, викладених у первісній позовній заяві та відзиві на зустрічну позовну заяву. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом - [PERSON] вимоги зустрічної позовної заяви підтримала, просила суд їх задовольнити, одночасно зазначив, що заперечує проти задоволення первісного позову. В своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені у зустрічній позовній заяві. Представник відповідача КК «Центр комунального сервісу» - в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами справи. На адресу суду, через систему «Електронний суд» від представника КК «Центр комунального сервісу» надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, у задоволені зустрічних позовних вимог позивачки [PERSON] про зобов`язання КК «Центр комунального сервісу» розділити особовий рахунок зі сплати житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою - відмовити у повному обсязі. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 12.04.2001 (а.с.6). Згідно технічного паспорту, загальна площа квартира [ADDRESS] становить 71,6 кв.м., житлова площа - 41,5 кв.м. Вказана квартира складається з трьох кімнат: 1-ша кімната - 14,8 кв.м., 2-га кімната - 16,9 кв.м., 3-я кімната - 9,8 кв.м.; кухня - 7,3 кв.м., вбиральня - 1 кв.м., ванна кімната - 2,6 кв.м., коридор - 11,9 кв.м., комора - 1 кв.м., лоджія 1-ї кімнати - 3,5 кв.м., лоджія 3-ї кімнати - 2,8 кв.м. (а.с.7-11). Сторони не можуть дійти згоди та домовитися про порядок користування квартирою,тому змушені звернутися до суду. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності, що є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Положення пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» містить роз`яснення про те, що у разі виділу частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його ідеальної частки без порушення прав інших співвласників неможливо, суд приходить до висновку, що єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Суд звертає увагу учасників справи, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників. При цьому, встановлюючи порядок користування квартирою суд враховує кількість осіб зареєстрованих у помешканні, їх вік, інтереси неповнолітньої дитини, стосунки в родині, встановлений порядок користування кімнатами, який вже склався між співвласниками. З матеріалів справи вбачається, що у вказаній квартирі, яка складається із 3-х житлових кімнат зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] 2015 року народження. Під час розгляду справи судом встановлено, що встановити порядок користування кімнатою площею 9,8 кв.м., поділивши останню на дві частини технічно неможливо. В судовому засіданні встановлено, що за тривалий час між сторонами склався усталений порядок користування квартирою за яким [PERSON] та її неповнолітня донька користуються більшою кімнатою площею 16,9 кв. та лоджією площею 2,8 кв.м., зробили там необхідні ремонтні роботи, укомплектували меблями. Як стверджує відповідачка за первісним позовом [PERSON] , задля уникнення виникнення конфліктної ситуації, вважає прийнятним виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 14,8 кв.м. з лоджією 3,5 кв.м., комору площею 1 кв.м. та залишити в спільному користуванні кімнату площею 9,8 кв.м. В свою чергу [PERSON] проти запропонованого варіанту не заперечувала та погодилась. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial