Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024 у розмірі 38591,93 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.01.2024 між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10946615 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який створено за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 51474. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 8850,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Сторони погодили порядок нарахування відсотків: стандартна процентна ставка - 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка - 1,24 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом 25 днів. За надання кредиту позичальниця зобов`язана була також сплатити одноразову комісію в розмірі 1327,50 грн. Тобто позичальниці перераховано суму кредиту 10177,50 грн за вирахуванням суми комісії. 22 січня 2024 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" уклали договір факторингу № 22-01/2024, на підставі якого відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024. Відповідно до Реєстру боржників, до ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 11055,42 грн. 16 серпня 2024 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024. Відповідно до Реєстру боржників, до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 38591,93 грн. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024 становить 38591,93 грн, яка складається з: 10177,50 грн. - заборгованість по кредиту; 28414,43 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 22) ухвали про відкриття провадження у справі, де визначена дата судового засідання (а.с. 99), яку вона отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 101). Про те, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи свідчить і вступ до розгляду справи її представника - адвоката Майорова В.О., який діє на підставі ордера серії АА № 1537798 від 02.04.2025 (а.с. 108), та клопотав про надання доступу до електронної справи в підсистемі "Електронний суд" і про відкладення судового засідання, щоб він як представник міг реалізувати свої повноваження (а.с. 107). Адвокату Майорову В.О. було надано доступ до матеріалів справи, такі також були доставлені йому в його електронний кабінет, про що його було додатково повідомлено на вказану ним електронну адресу (а.с. 109-111). Суд клопотання адвоката Майорова В.О. про відкладення судового засідання задоволив, судове засідання відклав, про що постановив ухвалу від 03.04.2025 (а.с. 113). Про відкладення розгляду справи та наступну дату судового засідання адвокат Майоров В.О. повідомлений шляхом доставки ухвали суду від 03.04.2025 до його електронного кабінету (а.с. 116). Вказане свідчить про те, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Після відкладення судового засідання будь-яких заяв, клопотань чи відзиву на позов від відповідачки та її представника не надходило. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 24 січня 2025 року позивач у системі "Електронний суд" сформував позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку скерував до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області. На підставі ухвали від 30.01.2025 суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області передав справу за вказаним позовом за підсудністю до Долинського районного суду Івано-Франківської області. 24 лютого 2025 року справа надійшла на адресу Долинського районного суду Івано-Франківської області. Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області 25.02.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, витребувала в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за клопотанням позивача докази. 24 березня 2025 року на адресу суду надійшли витребовувані судом докази. 02 квітня 2025 року представник відповідачки - адвокат Майоров В.О. сформував заяву про вступ у справу як представника та про відкладення розгляду справи. 02 квітня 2025 року представнику відповідачки надано доступ до матеріалів електронної справи, судове засідання з розгляду справи відкладено, про що суд постановив ухвалу від 03.04.2025. Після відкладення судового засідання ні відповідачка, ні її представник відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавали, хоча сторона відповідачки була повідомлена у встановленому законом порядку про розгляд справи. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про розгляд справи, відзив на позов не подавала, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як зазначив позивач, [PERSON] 15.01.2024 ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", на підтвердження чого до позовної заяви долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 77340 (а.с. 34-35). Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" у електронному вигляді уклали договір кредитної лінії № 00-10946615 від 15.01.2024, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума кредитного ліміту складає 8850,00 грн (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодацю (дата повернення кредиту) - 09.01.2025 (п. 1.3). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату погашення процентів 09.02.2024 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 25 день після рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п. 1.3.1). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4). Стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.3 Договору (п. 1.4.1). Знижена процентна ставка становить 1,24 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п. 1.3.1 Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 Договору (п. 1.4.2). За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 1327,50 грн (п. 1.5). Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в останній день повного погашення кредиту (п. 1.5.1). Дата надання/видачі кредиту 15.01.2024. Сума кредиту 8850 грн перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.8). Договір підписаний [PERSON] електронним підписом із одноразовим ідентифікатором 51474, який направлений на номер мобільного телефону [NUMBER] . Про підписання відповідачкою вказаного вище договору одноразовим ідентифікатором свідчать й відповідні довідки (а.с. 41, 42). Також суд звертає увагу на те, що в договорі кредитної лінії № 00-10946615 від 15.01.2024 зазначено, що позичальник підтверджує, що з внутрішніми Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, кредитодавця ознайомлено в повному обсязі. Проте вважає, що, оскільки долучені до матеріалів справи Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" (а.с. 29-33) не підписані відповідачкою, підстав уважати, що саме з ними остання була ознайомлена не має. Як установлено з повідомлення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-250306/34061-БТ від 13.03.2025, на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Фінансовим номером телефону, на який направлялася інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою за період з 15.01.2024 до 20.01.2024, є + 380950007641 (а.с. 103). На підставі укладеного кредитного договору № 00-10946615 від 15.01.2024 ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" через платіжний сервіс "Platon" 15.01.2024 перерахувало на користь [PERSON] на рахунок [NUMBER] 8850,00 грн, про що свідчить інформаційна довідка № 204/09 від 09.09.2024 та додаток до інформаційної довідки (а.с. 43-44, 45-46). Підтвердженням факту поступлення 15.01.2024 на картку [NUMBER] 8850,00 грн слугує й виписка по особовому рахунку (картка № [NUMBER] ), яка надана АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с. 103 звор. - 105). Згідно із розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", станом на дату продажу 22.01.2022 заборгованість [PERSON] за договором № 00-10946615 від 15.01.2024 становила 11055,42 грн (а.с. 47), з них: 8850 грн - видача кредиту, 1327,50 грн - нарахана комісія, 109,74 грн (8850*1,24% - знижена процентна ставка протягом перших 25 днів) - нарахування щоденно протягом 8 днів відсотків. 22 січня 2024 року між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" (клієнт) та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" (фактор)було укладено договір факторингу № 22-01/2024, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншої суми від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п. 2.2). Договір діє до 25.01.2025 (п. 11.1) (а.с. 48-55). Згідно з актом приймання-передачі від 22.01.2024 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" передав, а ТОВ "МАКС КРЕДИТ" прийняв реєстр боржників клієнта від 22.01.2024 (а.с. 56). Відповідно до витягу з Реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, до ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024 на загальну суму 11055,42 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10177,50 грн, за процентами - 877,92 грн (а.с. 57-58). При цьому суд звертає увагу, що в тіло кредиту увійшла комісія за надання кредиту (8850 грн + 1327,50 грн=10177,50 грн). Як слідує із розрахунку заборгованості (а.с. 72), проведеного ТОВ "МАКС КРЕДИТ", загальна сума заборгованості становить 38591,93 грн, з яких: 8850,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 28414,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1327,50 грн - заборгованість за нарахованою комісією. З часу отримання права вимоги до відповідачки вказаним Товариством в період дії кредитного договору та договору факторингу з 21.01.2024 до 08.02.2024 були нараховані проценти за зниженою відсотковою ставкою (8850 грн * 1,24 % = 109,74 грн), а також донараховані відсотки за пільговий період, з 11.02.2024 до 27.05.2024 - за базовою відсотковою ставкою (8850 грн * 2,47 % = 218,60 грн) за кожен день користування коштами, як це визначено умовами кредитного договору. 16 серпня 2024 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" (клієнт) та ТОВ "ФК "ЕЙС" (фактор) уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншої суми від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором (п. 2.2). Договір діє до 31.12.2026 (п. 11.1) (а.с. 59-67). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників та Реєстром боржників на виконання вказаного вище договору факторингу до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024 на загальну суму 38591,93 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10177,50 грн, за процентами 28414,43 грн (а.с. 68, 69-70). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024, станом на 24.01.2025 у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 38591,93 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10177,50 грн, за процентами 28414,43 грн (а.с. 73). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ЕЙС", непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з такого. Як установлено з матеріалів справи, 15.01.2024 ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та відповідачка [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 00-10946615, який підписаний останньою за допомогою одноразового ідентифікатора 51474. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням вказаних вище вимог законодавства, суд дійшов до переконання, що між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та [PERSON] укладено кредитний договір у електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 00-10946615 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на вказаний нею рахунок кредитні кошти в розмірі 8850,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою з додатком та випискою по рахунку, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодилася, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як вказано вище та підтверджується розрахунками заборгованостей, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, банк нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідачка погодилася. [PERSON] свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами. Суд звертає увагу на те що [PERSON] була нарахована комісія за оформлення кредиту в розмірі 1327,70 грн, нарахування якої обумовлено в кредитному договорі, з чим відповідачка погодилася, тому така підставно заявлена до стягнення, оскільки, згідно з вимогами ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" до ТОВ "МАКС КРЕДИТ", від ТОВ "МАКС КРЕДИТ" до ТОВ "ФК "ЕЙС" підтверджується описаними вище договорами факторингу, реєстрами боржників та актами прийому-передачі, що відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договори факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ "МАКС КРЕДИТ", між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором. Після отримання права вимоги до [PERSON] позивач не здійснював будь-яких інших нарахувань. А долучені розрахунки заборгованості, проведені ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" в межах строку дії кредитного договору, відповідно до його умов. З огляду на те, що ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідачка не надала, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС", суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення заборгованості в сумі 38591,93 грн, з яких: 8850,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 28414,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1327,50 грн - заборгованість за нарахованою комісією. Відповідачка не спростувала належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості вона суду не надала, як і не заперечила щодо складових суми заборгованості, порядку та підставності їх нарахування. Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, зважаючи, що відповідачка порушила умови договору кредитної лінії № 00-10946615 від 15.01.2024, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, як і не сплачувала комісію за надання кредиту, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "ФК "ЕЙС" є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 38591,93 грн, складові якої описано вище. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 16). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, який укладений між АБ "Тараненко та партнери" та ТОВ "ФК "ЕЙС", в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 (а.с. 91-92); додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, згідно з якою Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості за кредитним договором щодо [PERSON] за кредитним договором № 00-10946615 від 15.01.2024 (а.с. 93-94); акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024), відповідно до якого Адвокатське бюро надано ТОВ "ФК "ЕЙС" такі види послуг за ведення боржника [PERSON] : складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів ( 1 год) - 500 грн, на загальну суму 7000 грн (а.с. 95); довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Тараненка А.І. (а.с. 89, 90). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачка не заявляла клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказувала на обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд виснує, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, зважаючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного, ст. 207, 268, 639, 509, 628, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування",

Outcome: approved