Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за Договором № 8062265 від 25.01.2022 року у розмірі 17 829,76 грн, з яких: 15\~652,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 2177,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2422,40 гривень та на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір № 8062265, згідно умов якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 20\~000,00 грн під зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту складає 20 000,00 грн. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом складають 4576,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом складає 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договір передбачає збільшення строку кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не більше 60 днів. 25.07.2024 року було укладено договір №25-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8062265. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №8062265, за яким, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом складає 17 829,76 грн, з яких: 15\~652,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 2177,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Оскільки відповідачка отримала кредитні кошти, але не виконала зобов`язання щодо їх повернення та сплати відсотків, позивач звернувся до суду із вимогою щодо стягнення заборгованості за Договором. Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, зі змісту позовної заяви вбачається клопотання до суду про можливість розгляду справи за його відсутності та можливість ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не проводилася. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено судом з матеріалів справи, 25.01.2022 року відповідачкою було створено Анкету заяву на кредит № 8062265, згідно якою замовлено кредит в розмірі 20\~000,00 грн на строк 26 днів з 25.01.2022 року. Дата повернення кредиту: 20.02.2022 року. Сума до повернення 25\~976,00 грн, що враховує: 1400,00 грн комісію за надання кредиту, яка нараховується одноразово за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту; 4576,00 грн проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. З довідки про ідентифікацію підтверджено ідентифікацію відповідачки за одноразовим ідентифікатором: J11041. 25.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір № 8062265, згідно умов якого відповідачка отримала грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 20\~000,00 грн під зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом додатком до якого є Паспорт споживчого кредиту № 8062265, що містить аналогічні умови Договору та Графік платежів зі строком повернення кредиту в розмірі 25\~976,00 грн 20.02.2022 року. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору сума кредиту складає 20 000,00 грн на строк 26 днів з 25.01.2022 року. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом складають 4576,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом складає 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пункт 2.3 Договору передбачає можливість пролонгації Договору, а саме, збільшення строку кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не більше 60 днів. Для продовження строку кредитування позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, що визначається як відсоток від поточного залишку кредиту. Згідно п.4.2. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6. Договору. Відповідно до п.6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 8062265 судом встановлено, що 25.01.2025 року відповідачці було надано кредит в сумі 20 000,00 грн., того ж дня нараховано комісії в розмірі 1400,00 грн, та з 26.01.2022 року по 04.03.2022 року нараховувались проценти за користування кредитом. Судом також встановлено, що відповідачка 20.02.2022 року та 23.02.2022 року сплатила частину кредиту та комісію за продовження строку кредитування, в порядку передбаченому п. 2.3 Договору. що обумовлювало пролонгацію строку Договору. Станом на 21.02.2025 року заборгованість за кредитом склала 17\~829,76 грн, з яких: 15\~652,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 2177,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8062265. З довідки виданої директором ТОВ «ФК «Елаєнс» від 23.01.2025 року вбачається, що 25.01.2022 року на банківську картку відповідачки було зараховано кошти згідно договору № 8062265 грошові кошти в розмірі 20\~000,00 грн. Як вбачається з договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024, реєстру боржників в електронному вигляді від 25.07.2024 року (Додаток № 1 до договору факторингу), акту приймання-передачі реєстру боржників (Додаток № 2 до договору факторингу), акту приймання передачі Документації Боржників (Додаток № 6 до договору факторингу), платіжної інструкції №448090004 від 26.07.2024 року, реєстру боржників до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024 року, - ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8062265. Встановивши наведені обставини суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено наявність права вимоги позивача до відповідачки на підставі договору факторингу та реєстру прав вимог. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за Договором № 8062265 від 25.01.2022 року у розмірі 17 829,76 грн, з яких: 15\~652,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 2177,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі акту № 5 про надання правової допомоги від 31.01.2025 року, заявкою на надання юридичної допомоги № 38 від 01.01.2025 року та договором про надання правової допомоги № 02-09/2024-5 від 02.09.2024 року судом встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 9 000 грн. Відповідно до п. 1-4 ч. 4.ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 5ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням наведених вище правових норм та зазначених фактичних обставин справи, враховуючи відсутність заперечень зі сторони від подачки щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, а також понесені позивачем витрати за послуги з надання професійної правової допомоги в сумі 9000,00 грн.

Outcome: approved