Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

11.10.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне. 11.04.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії № 00-9712627. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». На підставі кредитного договору відповідачу надано кошти у сумі 3\~800,00 грн. Тип кредиту кредитна лінія, зі сплатою 2,47 % за кожен день користування кредитом, строком на 360 днів, зі сплатою одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту (п. 1.6 Договору). Крім того, п. 6.4 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання зобов`язань сума кредиту, за яким не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 190,00 грн.; на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 380,00 грн.; на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 570,00 грн.; на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 140,00 грн.; на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 520,00 грн.; на п`ятдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 900,00 грн.; на шістдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 900,00 грн. Відповідач користувався кредитними коштами але не вносив щомісячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 17 013, 36 грн., яка склалася: з тіла кредиту 3 800, 00 грн., комісії - 380 грн., процентів за користування кредитним коштами 7\~133, 36 грн., штрафів 5\~700, 00 грн. З огляду на вказане, Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» просило стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 17 013, 36 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою судді від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 год. 00 хв. 11.11.2024 р., яке в подальшому було неодноразово відкладено, останній раз на 09 год. 00 хв. 27 січня 2025 року. Ухвалою судді від 27.01.2025 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] про захист прав споживачів та здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження призначивши її до підготовчого судового засідання на 09 год. 00 хв. 13.02.2025 року. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2025 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 03.03.2025 року, розгляд якої в подальшому неодноразово відкладався, останній раз на 15 год. 00 хв. 22.04.2025. Ухвалою судді від 22.04.2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» про захист прав споживачів, залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просив у зв`язку з оголошенням в країні військового стану не стягувати з нього штрафи та зменшити витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доказам наявним у ній, суд приходить до наступного висновку. Статтею 12\~та частиною\~1\~статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2ст. 639 ЦК України).\~ Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електроннукомерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6\~статті 11\~Закону,\~передбачено,\~що відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про їїприйняття\~(акцепт)може\~бутинадана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)позичальникові\~у розмірі\~та на\~умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язуєтьсяповернути\~кредитта сплатитипроценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610\~ЦКУкраїни визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. 11.04.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії № 00-9712627. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». На підставі кредитного договору відповідачу надано кошти у сумі 3\~800, 00 грн. Тип кредиту кредитна лінія, зі сплатою 2,47 % за кожен день користування кредитом, строком на 360 днів, зі сплатою одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту (п. 1.6 Договору кредитної лінії). Крім того, п. 6.4 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання зобов`язань сума кредиту, за яким не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 190,00 грн.; на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 380,00 грн.; на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 570,00 грн.; на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 140,00 грн.; на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 520,00 грн.; на п`ятдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 900,00 грн.; на шістдесятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 900,00 грн. (а.с. 10-14). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою за вих. № 82/10 від 02.10.2024 та платіжною інструкцією від 12.04.2024 р. (а.с. 18, 53). Відповідач користувався кредитними коштами але не вносив щомісячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на день подання позовної заяви утворилася заборгованість за вказаним договором, яка склалася: з тіла кредиту - 3 800, 00 грн., комісії 380 грн., процентів за користування кредитним коштами 7\~133, 36 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 17). Вказана заборгованість відповідачем добровільно на час розгляду справи в суді не погашена, не оспорюється, а тому суд вважає необхідним цю заборгованість стягнути з відповідача. Водночас позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» щодо стягнення штрафів в розмірі 5\~700, 00 грн., на думку суду, не підлягають задоволенню з наступних підстав. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий\~режим воєнного\~стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року внесені зміни до Закону України «Про споживче\~кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертоюстатті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другоюстатті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022, та такі нарахування підлягають списанню. Отже, враховуючи, що штрафи нараховані [PERSON] на підставі договору від 11.04.2024 року, то відповідно вони не підлягають стягненню, а тому в цій частині суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн., то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані наступні докази: копія договору № 19-02-МК про надання юридичної правової допомоги, укладеного між ТОВ «Макс кредит» та адвокатом Кузевановою Рузанною Робертівною, актом приймання-передачі виконаних робіт від 07.10.2024 року на суму 8\~000, 00 гривень, квитанцією № 07/10 від 07 жовтня 2024 року про оплату послуг по договору про надання юридичної (правової) допомоги на суму 8\~000, 00 гривень (а.с. 22-23, 24, 25, 26, 27, 28). Відповідач Яковенко О.С. надав суду заяву, в якій просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що справа не складна, а тому вимоги позивача про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу на суму 8 000 грн., є завищеними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial