Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач 02 листопада 2020 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 501\~869,13 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивований тим, що 17 червня 2020 року у м. Дніпрі на просп. І. Мазепи в районі буд. 39 [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan, р/н [NUMBER] , перед початком руху та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Mercedes, р/н [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль Mercedes, р/н [NUMBER] , було пошкоджено. Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/24475-АВ від 25 вересня 2023 року вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 1\~357\~271,28 грн.; ринкова вартість КТЗ у непошкодженому стані 1\~021\~428,64 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Mercedes, р/н [NUMBER] , станом на момент ДТП 17 червня 2020 року складає 1 021 428,64 грн.; вартість пошкодженого транспортного засобу може складати 389\~559,51 грн. Позивачу 19 жовтня 2020 року було виплачене страхове відшкодування за договором № 171509849 від 23 лютого 2020 року в розмірі 130\~000,00 грн. Враховуючи, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП перевищує ліміт страхової відповідальності, передбаченої полісом № 171509849 від 23 лютого 2020 року, то відповідач має відшкодувати позивачу 501 869,13 грн. різницю між страховою виплатою та матеріальним збитком. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 8224347), загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., що належить [PERSON] . Накладено арешт на автомобіль Nissan Note, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] , що належить [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2022 року призначено у справі судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ДНДЕКЦ МВС України. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року призначено по справі судову товарознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року провадження у справі поновлено. У відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача посилався на те, що [PERSON] не є належним позивачем по справі та не має права звернення з позовом до [PERSON] , оскільки ним не надано належних доказів законного використання автомобіля Mercedes, р/н [NUMBER] , а відповідно і прав які виникають у особи на відшкодування спричиненої шкоди позивачу. Реєстрація вказаного автомобіля в Україні не відбулась. Відповідач вважає, що у ДТП також є вина [PERSON] . Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року, є покладення на порушників відповідальності, встановленої законом, а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Тарасевич С.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Пантюхов В.С. позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства Страхової групи «ТАС» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або пояснень від нього не надходило. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 червня 2020 року у м. Дніпрі на просп. І. Мазепи в районі буд. 39 [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan, р/н [NUMBER] , перед початком руху та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем Mercedes, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП було спричинено матеріальну шкоду (а.с. 15, том 1). Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 15, том 1). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] є власником транспортного засобу Nissan, р/н [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 16, том 1). Транспортний засіб Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] , був придбаний [PERSON] 18 листопада 2018 року за договором купівлі-продажу для приватного продажу потриманого автомобіля, та на момент ДТП 17 червня 2020 року вказаний автомобіль перебував на іноземній реєстрації (а.с. 68-70, том 1). Згідно з висновком експерта судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/24475-АВ від 25 вересня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] (перебував на іноземній реєстрації), VIN-код [NUMBER] , 2016 року випуску, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на момент ДТП 17 червня 2020 року складає 1 021 428,64 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] (перебував на іноземній реєстрації), VIN-код [NUMBER] , 2016 року випуску, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на момент ДТП 17 червня 2020 року складає 1 357 271,28 грн. (а.с. 52-61, том 3). Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/35378-АВ від 09 жовтня 2023 року вартість пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] (перебував на іноземній реєстрації), VIN-код [NUMBER] , 2016 року випуску, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 червня 2020 року може складати 389 559,51 грн. (а.с. 148-155, том 3). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПрАТ Страхова група «ТАС», поліс № 171509849 від 23 лютого 2020 року з лімітом страхового відшкодування шкоди, заподіяної майну, в розмірі 130\~000,00 грн. (а.с. 71, том 1). ПрАТ Страховою групою «ТАС» 19 жовтня 2020 року здійснено виплату страхового відшкодування позивачеві в розмірі 130\~000,00 грн. Таким чином, страховиком обов`язок щодо відшкодування шкоди [PERSON] виконано в повному обсязі, однак, виплачена сума страхового відшкодування є меншою від розміру матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За ч. 2 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено з висновку експертного дослідження № СЕ-19/104-23/24475-АВ, складеного 25 вересня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] , перевищує ринкову вартість КТЗ. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2022 року по справі № 725/1670/18). Враховуючи, що постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 серпня 2020 року, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 15, том 1), отже, і матеріальну відповідальність за фізичне знищення внаслідок ДТП транспортного засобу Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] , повинен нести відповідач. Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача права на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобілю Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] , суд зазначає наступне. Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, визначено, що документом, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, є, зокрема, оформлений в установленому порядку договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, зокрема є договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. Наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, є покладення та порушників відповідальності, встановленої законом (пункт 5), а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/24050/17. Отже, враховуючи, що ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, р/н [NUMBER] , до ДТП за висновком експертного дослідження № СЕ-19/104-23/24475-АВ від 25 вересня 2023 року становить 1 021 428,64 грн., а вартість залишків автомобіля після ДТП складає 389\~559,51 грн., матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля, становить 631\~869,13 грн. Оскільки страховиком [PERSON] виконано обов`язок щодо виплати відшкодування в межах ліміту в розмірі 130\~000,00 грн., залишок матеріальної шкоди у розмірі 501\~869,13 грн. підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5\~438,89 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved