Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача, адвокат Мальцева Галина Юріївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, Служби у справах дітей Донецької області Державної адміністрації, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 16 липня 2011 року по 12 травня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] під час укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , але після розірвання шлюбу повернула дошлюбне прізвище - [PERSON] . [INFO] в період перебування у шлюбі з [PERSON] в [PERSON] народилась дівчинка [PERSON] . В Свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області 20.08.2015 р., зазначено, що батьком дитини є [PERSON] , матір?ю дитини є [PERSON] . В період з 2013 року по 2014 рік позивач [PERSON] зустрічався з [PERSON] та мав з нею інтимні стосунки. Пізніше після розірвання шлюбу з [PERSON] , [PERSON] фактично створила сім?ю з [PERSON] . [INFO] в них народився спільний син [PERSON] . У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та розв?язанням бойових дій Курашвілі Рамаз вивіз [PERSON] до Грузії, де 13 травня 2022 року вони уклали шлюб , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, повторно виданим 30.05.2024 р. АРДС Аджарською службою цивільного реєстру Грузії, відповідно до якого [INFO] громадянка України [PERSON] [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , громадянином Грузії. В подальшому [PERSON] та [PERSON] разом із дітьми виїхали до Федеративної Республіки Німеччина. [INFO] [PERSON] померла в місті Поснек Федеративної Республіки Німеччина. Таким чином, [PERSON] залишилась дитиною без батьківського піклування, так як її мати [PERSON] померла, а [PERSON] , як батько ніколи не цікавився та не піклувався про дитину. Місце перебування відповідача не відомо. Під час оформлення посвідки на тимчасове проживання та визначення питання опіки над дитиною, що залишилась без батьківського піклування у Федеративній Республіки Німеччина, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] є його дочкою, а він є її біологічний батьком. Зокрема у відповідності до рішення районного суду м. Пьоснек від 16.02.2023 р. реєстраційний номер 3 F 30/23 опікуном дитини було визначене районне управління району Заале-Орла Відділ у справах молоді. 22 березня 2023 року отримано висновок про встановлення батьківства, номер результату R108193, відповідно до якого в STR-тести ДНК методом полімеразної ланцюгової реакції були включені наступні особи [PERSON] , [INFO] (ймовірний батько) та [PERSON] [INFO] (дитина) та на основі наявних результатів тестів і біостатистичного аналізу практично доведено, що протестований ймовірний батько є біологічним батьком дитини, ймовірність батьківства становить > 99,9999%. Протоколом складеним на закритому засіданні районного суду м. Пьоснек від 13.04.2023 р. реєстраційний номер 3 F 125/23 опіку над дитиною [PERSON] , [INFO] , передано біологічному батькові дитини пану [PERSON] , [INFO] . Пізніше 06.02.2024 р. [PERSON], [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оформлено посвідки на проживання і вони спільно проживають на теперішній час у [ADDRESS] . Незважаючи на те, що [PERSON] проживає з дітьми однією сім?єю та опікується ними, проте юридично він не є батьком дитини [PERSON] , а лише її опікуном на території Федеративної Республіки Німеччина. Позивач вважає, що його батьківські права відносно доньки порушені, так як відповідач ніколи не цікавився дитиною, а [PERSON] бажає виконувати та фактично виконує всі обов?язки батька. Протягом всього часу у позивача з дитиною склалися добрі відносини , але у нього не було підстав сумніватися в тому, що відповідач не є батьком [PERSON] . Позивач весь цей час приймає участь у житті дитини: возить її на заняття у різні секції, до школи, утримує її, займається ї ї вихованням, розвитком, відпочинком. Про біологічну спорідненість з [PERSON] , [PERSON] дізнався лише у 2023 році з судового рішення в Німеччині після смерті її матері [PERSON] коли вирішувалось питання щодо встановлення опіки над дитиною та визначення її місця проживання. Позивач вважає, що він має право бути записаним батьком [PERSON] , а донька має право у власному акті про народження мати вписаним біологічного батька. На теперішній час дитина знає, що [PERSON] є її справжнім батьком. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року, цивільну справу №208/9406/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 18.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання по суті. У судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, адвокат Мальцева Г.Ю., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , подала до суду заяву, у якій просить провести судове засідання без її участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити у повном обсязі. Відповідач [PERSON] про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайт суду, оскільки місце його реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території України, а місце фактичного мешкання не відоме. В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області подав до суду заяву, просить розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Донецької області Державної адміністрації не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 16 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 259, після чого дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 306, батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2016 року надано [PERSON] багаторазовий дозвіл на виїзд та в`їзд її малолітньої доньки [PERSON] без згоди, дозволу, супроводу батька дитини [PERSON] в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області строком на три роки з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно до перекладу з грузинської на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 10.07.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єпіфанцевою Н.В., встановлено, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 13.05.2022 року у АРДС Аджарська служба цивільного реєстру, актовий запис №77223001026. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 19.06.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корнєєнковою Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 15076, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у м. Пьоснек. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 09.02.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2444, районним судом м.Пьоснек вирішено призначити опіку відносно [PERSON] , опікуном є районне управління району Заале-Орла, Відділ у справах молоді. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 09.02.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2446, районне управління району Заале-Орла зазначили, що наявний висновок про встановлення батьківства відносно [PERSON] . З експертного висновку видно, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , який народився [INFO] (є чоловіком померлої матері вищезазначеної дитини). У зв`язку з цим пропонують опіку над дитиною передати рідному батькові. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 01.04.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 4727, встановлено, що згідно висновку про встанвоення батьківства, номер звернення R108193 від 22 березня 2023 року, на основі наявних результатів тестів і біостатистичного аналізу практично доведено, що протестований ймовірний батько [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] . Ймовірність батьківства становить 99,9999%. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 19.06.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корнєєнковою Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 15070, встановлено, що у протоколі районного суду , служба у справах дітей подала заяву про передачу опіки батькові дитини. Згідно до перекладу з німецької на українську мову, виконану перекладачем [PERSON] та завіреного 19.06.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корнєєнковою Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 15079, підтверджено видачу посвідки на проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що вони разом проживають за адресою: [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 122 СК України, передбачено, що Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, - Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Ч. 2 ст. 129 СК України передбачено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зазначено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.216.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Судом встановлено, що спір між сторонами пов`язаний із встановленням батьківства позивача [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Донецьк Донецької області. Народження дитини проведено у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України, так як на час народження дитини, мати дитини - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який згідно до актового запису про народження записаний як батько дитини. Проте, згідно до висновку про встановлення батьківства №R08193 від 22.3.2023 року, на основі наявних результатів тестів і біостатистичного аналізу практично доведено, що протестований ймовірний батько [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] . Ймовірність батьківства становить 99,9999%. Тобто, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач дійсно є біологічним батьком малолітньої [PERSON] . Про вказану обставину позивач дізнався лише у 2023 році з судового рішення в німеччині після смерті її матері - [PERSON] коли вирішувалось питання щодо встановлення опіки над дитиною та визначення її місця проживання. Проте згідно ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Жодною зі сторін не заявлено про застосування позовної давності у спорі, а тому підстави для застосування наслідків її спливу відсутні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії. Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Враховуючи наведене, суд на підставі належним, допустимих, достатніх і достовірних доказів, приходить до висновку про біологічне споріднення позивача та дитини, як батька та доньки. Щодо вимог позивача про виключення та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, а саме даних про батька дитини, то ці вимоги узгоджуються із ч. 2 ст. 125 СК України. Так, п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. При внесені змін до актового запису підлягають внесення змін в частині зазначення даних про батька дитини, як і по-батькові дитини. Щодо прізвища дитини, то судом враховується, що прізвище дитині присвоєне як « [PERSON] » з підстав знаходження матері дитини у шлюбі із [PERSON] на час її народження, проте жодного відношення до дитини зазначене прізвище не має відношення, прізвищем біологічного батька дитини є « [INFO] ». Також, судом враховується, що на час розгляду справи по суті, дитина проживає із позивачем, він повністю опікується дитиною, з боку відповідача не виявлено заперечень з приводу предмету позову, а тому враховуючи інтереси дитини, та її споріднення зі своїми батьками, а тому доцільним є зміна прізвища дитини також на прізвище батька, як підтвердження родинних зв`язків з батьком дитини. На підставі зазначеного, позовні вимоги заявлені [PERSON] є обґрунтованими на підставі досліджених під час судового розгляду доказах, які не спростовані, та відповідають вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, а позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню вцілому. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення сплаченого судового збору.

Outcome: approved