Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Заливчий Я.В., звернувся в суд до відповідача із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11547 від 25.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 19236,00 грн. Також просить стягнути з ТОВ ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] 2638,98 грн безпідставно набутих грошових коштів, 263,92 грн збитків та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Обґрунтовуючи позов представник зазначив, що [PERSON] з Єдиного порталу державних послуг «ДІЯ» дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т. В. на підставі постанови від 24.03.2021 відносно нього відкрито виконавче провадження № 64947836 щодо примусового виконання виконавчого напису №11547, вчиненого 25.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ ФК ПРОФІТ КАПІТАЛ заборгованості в розмірі 19236,00 грн. Сторона позивача вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги ст. 88 ЗУ Про нотаріат, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що відповідач перед вчиненням виконавчого напису не направив на адресу позивача вимогу про наявність боргу та необхідність його погашення. У зв`язку з цим позивач, в порушення вимог ст. 518 ЦК України, був позбавлений можливості заперечити наявність заборгованості у тому розмірі, що зазначений Відповідачем у заяві про вчинення нотаріального напису. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування збитків представник зазначає, що в порядку виконання зазначеного виконавчого напису з позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 2638,98 грн - борг на користь стягувача; 263,92 грн - основна винагорода приватного виконавця; - 500,00 грн мінімальні витрати виконавчого провадження, тому з відповідача підлягають стягненню безпідставно отримані кошти в рахунок заборгованості за Договором позики у розмірі 2638,98 грн, які Відповідач безпідставно отримав за виконавчим написом. Також відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Кошти, а саме 263,92 грн - основна винагорода приватного виконавця, не були отримані відповідачем, однак позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування на підставі п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України. Враховуючи наведені обставини, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Представником відповідача до суду подано клопотання, в якому він просить у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 8 000,00 грн до 1500,00 грн. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що справа не є складною; в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим; стягнення з іншої сторони у справі витрат на професійну правничу допомогу має на меті компенсування неминучих витрат, які пов`язані з реалізацією права на захист власних інтересів в суді, а не збагачення сторони, на користь якої ухвалене рішення у справі. Також звертає увагу суду, що межах виконавчого провадження №64947836 на рахунок товариства надійшли грошові кошти у розмірі 2 638,98 грн, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. за вих.№3539 від 12.03.2025 р., долученим позивачем до матеріалів справи №390/539/25. Тому на думку представника відповідача, вимога [PERSON] про стягнення з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» грошових коштів у розмірі 3 402,90 грн. є необґрунтованою та, у разі задоволення позовних вимог, до стягнення з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягають кошти у розмірі 2 638,98 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що твердження представника відповідача щодо стягнення з товариства грошових коштів в сумі 3402,90 грн не підлягають задоволенню, оскільки до неї входить основна винагорода приватного виконавця та мінімальні витрати виконавчого провадження і вказаних коштів товариством не було отримано, ґрунтується на помилковому розумінні позовних вимог, адже вказана сума заявлена Позивачем до відшкодування за рахунок Відповідача в порядку ст. 22 ЦК України, як реальні збитки, що завдані йому внаслідок вчинення виконавчого напису нотаріуса за заявою Відповідача та подальшим пред`явленням його на примусове виконання. Оскільки саме Відповідачем було ініційовано вчинення виконавчого напису без достатніх на це правових підстав, саме з нього підлягають стягненню кошти, що були утримані з Позивача в якості винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження. Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Письмових пояснень щодо позову від нього до суду не надходило. Суд установив, що 26.07.2019 [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики № 2481439. 25.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11547, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», яке є правонаступником ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на підставі договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017, заборгованості в розмірі 19236,00 грн з яких: 10000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 9236,00 грн - заборгованість за відсотками. Разом з тим, 24.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження № 64947836, про що винесено відповідну постанову. Цього ж дня приватним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. 14.04.2021 та 23.08.2024 та приватним виконавцем у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку\~дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17. Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед кредитором ТОВ «ФК «ПРОФІТ-КАПІТАЛ», не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з відповідача не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 25.01.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 11547, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок\~іншої особи. Відповідно до листа приватного виконавця Золотаньової Т.В. № 3559 від 12.03.2025, адресованого представнику [PERSON] [PERSON] станом на 12.03.2025, з боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 64947836, яке заведене на виконання виконавчого напису № 11547 від 25.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., стягнуто 3402,90 грн, з яких: 2638,98 грн - стягнуто та перераховано на рахунок стягувача в рахунок погашення боргу за вказаним виконавчим написом; 263,92 грн - стягнуто та перераховано на рахунок приватного виконавця, як основна винагорода приватного виконавця, 500,00 грн - стягнуто мінімальні витрати виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1\~ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»\~розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього\~Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Частиною третьою\~статті 45 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Відповідно до пункту 5 частини першої\~статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Частиною сьомою\~статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Указані норми передбачають, що виконавчий збір підлягає поверненню виключно у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, поверненню основної та додаткової винагороди приватного виконавця передує постанова про закінчення виконавчого провадження, яка може бути винесена приватним виконавцем лише після отримання рішення суду, що набрало законної сили. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачу підлягають поверненню кошти, які набуті за виконавчим провадженням № 64947836 саме відповідачем, тобто 2698,98 грн. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5\~ЗУ «Про судовий збір». Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Сума судового збору, яку мав би сплатити позивач при подачі цього позову складає 1\~453,44 грн, що складається з 968,96 грн за подачу позовної заяви та 484,48 грн за подачу заяви про забезпечення позову. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги судом задовольняються частково, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80000 грн представник позивача надав копію договору без номеру від 03.03.2025, відповідно до якого вартість послуг, що надаються за цим договором, погоджена сторонами у фіксованому розмірі 8000,00 грн та не залежить від кількості часу, який витрачений адвокатом на їх надання. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial