Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

1. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 03 березня 2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у період з серпня 2006 року по травень 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дитина проживає з ним. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягувати щомісяця з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач була належним чином повідомлена про надходження позову та відкриття провадження у справі, однак відзиву на позов не подала. 1.3. Щодо заочного розгляду справи. Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судовий розгляд, але не подала відзиву на позов, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Наразі дитина фактично проживає з позивачем та перебуває на його безпосередньому утриманні. З перевірених судом відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків слідує, що відповідач не має жодних задекларованих доходів. 2.2. Зміст спірних правовідносин та норми права, що їх регулюють. Спірні правовідносини стосуються здійснення одним із батьків утримання неповнолітньої дитини, тому врегульовані положеннями Сімейного кодексу України (далі СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частини перша та друга статті 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). 2.3. Позиція суду. 2.3.1. Щодо наявності підстав для присудження аліментів та період їх присудження. Як було встановлено судом, спільна дитина сторін наразі проживає з позивачем та перебуває на її безпосередньому утриманні. З огляду на вищевикладене, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. 2.3.2. Щодо визначення розміру аліментів. Частина перша статті 182 СК України зобов`язує суд проаналізувати ряд обставин під час визначення розміру аліментів, з приводу чого суд зазначає таке. Матеріали справи не містять доказів про стан здоров`я та матеріальний стан дитини. Тому суд вважає такий стан задовільним. Відповідач не надала відомостей про свій стан здоров`я та матеріальне забезпечення. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців остання також не надала. Позивач також не довів суду наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Окрім того позивач не довів суду наявність витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Інших обставин, що мають істотне значення та мають враховуватися під час присудження аліментів, суд не вбачає. Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази, врахувавши обставини, передбачені частиною першою статті 182 СК України, а також зважаючи на закріплені у частині дев`ятій статті 7 СК України принципи справедливості, добросовісності та розумності, якими врегульовані сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде достатнім для належного утримання дитини, її фізичному та духовному розвитку. 2.3.3. Щодо розподілу судового збору та допуску рішення до негайного виконання в частині. Оскільки суд задовольнив позов повністю, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, ставку судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Також, на підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved