Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис та вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці постійного фактичного проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та в інших місцях перебування постраждалої;? 2) \~ \~ \~ \~заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; 3) \~ \~ \~ \~заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 4) \~ \~ \~ \~заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори із [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису через реальні побоювання та з метою недопущення вчинення [PERSON] протиправних дій, реалізації ним погроз та продовження випадків домашнього насильства. [PERSON] , [INFO] , тривалий час проживає за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживала разом із своїм чоловіком, який, на жаль, через хворобу помер в 2010 році. В 1981 році вони усиновили хлопчика - [PERSON] , якого прийняли в родину як свою дитину та виховували, не шкодуючи для нього нічого. Разом з тим, із 14 років останній почав зловживати різними алкогольними напоями та іншими речовинами, у зв`язку з чим притягувався до відповідальності. Поки заявниця мала нормальний стан здоров`я, могла утримувати квартиру та забезпечувати всім необхідним сина та себе (харчування, прибирання, прання), вони проживали з ним вдвох досить задовільно. Однак на початку 2022 року її стан здоров`я значно погіршився, відмовили ноги, відмовила одна нирка, було проведено декілька хірургічних втручань, у зв`язку з чим тривалий час була у лікарні. Внаслідок хвороб заявниця практично не могла самостійно ходити, більшість часу лежала. В стані, після операцій та перенесеного ковіду, потребувала постійного догляду, однак сина вдома не було. 26.03.2022 [PERSON] повернувся до квартири, однак ніякої допомоги мені не надав, а навпаки, через постійне перебування в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, останній вимагав, щоб мати вставала та готувала йому їжу. З того часу в її житті почалося тотальне жорстоке насильство з його боку, яке триває до теперішнього часу. [PERSON] , через перебування у неадекватному стані, повибивав двері, перебив всі стіни та предмети у ванній кімнаті та туалеті, перебив майже всі меблі та техніку (телевізори), кришталь, із квартири позабирав та повиносив всі цінні речі, неодноразово відбирав у заявниці їжу. На даний час він квартиру перетворив на суцільний смітник із антисанітарними умовами, хоча раніше в квартирі був зроблений нормальний ремонт та облаштовано її всіма необхідними меблями та технікою. Вся сантехніка в квартирі була новою та гарною. Син не надає жодної копійки на оплату комунальних платежів, однак користується водою, газом, електрикою. Розгляд заяви призначено на 16.04.2025. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в резолютивній частині заяви зазначила, що просить розглянути заяву без її участі, оскільки побоюється, що при зустрічі із [PERSON] в засіданні можливе продовження ним погроз та неправомірних дій, а також через її стан здоров`я. [PERSON] в судовому засіданні заяву визнав частково. Пообіцяв дотримуватись обмежень, встановлених судом. Пояснив, що проживає із заявницею в одній квартирі, іншого житла не має, тому просить суд не застосовувати обмежень у виді заборони йому перебувати в місці постійного фактичного проживання (перебування) [PERSON] , і наближення на відстань ближче 200 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] . Зі свого боку [PERSON] пообіцяв зробити все можливе для переїзду в окреме помешкання та уникати будь якого спілкування із постраждалою. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] постійно та систематично застосовує до [PERSON] фізичне, психологічне та економічне насильство, а саме, б`є, ображає, хапає за волосся, кидає в неї різні предмети, відбирає ходунки. Заявниця неодноразово викликала поліцію через неправомірні дії свого сина [PERSON] , поліцейські складали відносно нього адміністративні матеріали, термінові заборонні приписи, судом він неодноразово визнавався винним, однак продовжує її ображати та застосовувати до неї насильство. Так, постановами Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справах № 390/1139/23 від 26.09.2023, № 390/1774/23 від 26.09.2023, № 390/1961/23 від 16.11.2023, № 390/2125/23 від 16.11.2023, № 390/2162/23 від 27.11.2023, № 390/2316/23 від 11.12.2023, № 390/2376/23 від 26.12.2023, № 390/2191/23 від 02.01.2024, № 390/353/24 від 19.02.2024, № 390/18/24 від 20.03.2024, № 390/932/24 від 20.05.2024, № 390/1903/24 від 23.10.2024, № 390/2388/24 від 28.10.2024, № 390/2444/24 від 08.11.2024, № 390/2551/24 від 14.11.2024, № 390/2695/24 від 04.12.2024, № 390/2885/24 від 26.12.2024, № 390/454/25 від 21.03.2025, № 390/593/25 від 01.04.2025 [PERSON] визнавався винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених рядом норм КУпАП за домашнє насильство, порушення вимог термінових заборонних приписів. Окрім цього, на розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває справа № 390/1891/24 відносно [PERSON] , в якій розглядається кримінальне провадження №12024121040000024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, відомості про яке внесене до ЄРДР 11.01.2024 року, де заявниця визнана потерпілою Крім того, на даний час у провадженні слідчого відділу Кропивницького РУН ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №12025121040000173 за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у якому 27.03.2025 останньому було повідомлено про підозру, де заявниця також визнана потерпілою. Разом з тим, всі вказані факти притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, перебування під слідством жодним чином не змінили ситуацію, а навпаки, через виклики до суду дії [PERSON] до заявниці стали більш агресивними. В зв`язку з цим [PERSON] звернулась за допомогою до психолога громадської організації «Десяте квітня», працюючи з яким намагається стабілізувати свій психо-емоційний стан. Відповідно до висновку психолога від 26.03.2025 у неї на даний час спостерігається значне зниження рівня життя (згідно з критеріями ВООЗ), а саме, втомлюваність, порушення сну, депресивні думки та негативні переживання, постійне хвилювання, наявність страхів, труднощі з концентрацією уваги, погіршення соціальних і дружніх зав`язків та почуття безпеки. Вона перебуває у стресовому стані, причиною якого є постійні погрози та прояви насильства з боку сина. Рекомендовано уникання стресових ситуацій та максимальне дистанціювання від кривдника (як джерела травмування). У\~статті 3 Конституції України\~зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України\~встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до\~ст.\~350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно з ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У\~ст. 350-3 ЦПК України\~визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно\~ст. 350-4 ЦПК України\~в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених\~ст. 77-80 ЦПК України. Нормами\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1 ст.1З У «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишений без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в\~КУпАП\~таКК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст.\~3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству` визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 1, 2\~ст.\~350-6\~ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству `або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству` передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та [PERSON] наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Однак суд не може заборони [PERSON] перебувати в місці постійного фактичного проживання (перебування) [PERSON] , і наближення на відстань ближче 200 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки на даний час це є єдиним місцем проживання і самого [PERSON] . Однак, зважаючи на доведеність обґрунтування заяви, суд вважає за необхідне заборонити йому заходити в кімнату, яка визнана учасниками справи як «особиста» [PERSON] . Відповідно до приписів п.10 ч.1ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. В силу ч. 3ст.350-5 ЦПК України \~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved