Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

17 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 2022 року позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження доньки, за спільною їхньою заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України [PERSON] визнав себе батьком дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про народження доньки у графі батько. Відповідно до довідки про склад сім`ї №485 від 14 листопада 2024 року, виданою старостою Великокомарівського старостинського округу Роздільнянського району Одеської області, [PERSON] проживає окремо від них. Донька, [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання доньки. Відповідач не займається вихованням доньки та не цікавиться її інтересами. На даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та займається вихованням доньки. У позивачки немає можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини. Батьківські відносини між донькою та батьком відсутні. Між сторонами не досягнуто угоди про сплату аліментів. [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки. Також відповідач ухиляється від утримання позивача. [PERSON] працює військовослужбовцем, є працездатним чоловіком, має об`єктивні можливості для отримання доходів на утримання доньки та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, здоровий, хронічними захворюваннями не страждає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] : на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; на утримання [PERSON] аліменти у розмірі1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою трирічного віку. 05 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, та просить суд відмовити у задоволенні позову, обгрунтовючи тим що сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Батьки за спільною згодою визначили місце проживання їхньої доньки разом з батьком. Станом на 04.03.2025 зареєстрованим місцем проживання дитини [PERSON] є місце реєстрації її батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Таким чином, відомості про спільне проживання та реєстрацію [PERSON] та [PERSON] зазначені у довідці Великомихайлівської селищної ради від 14.11.2024 №485, не відповідають дійсності. Інших доказів спільного проживання матері та доньки матеріали справи не містять. Вважає, що самовільна зміна місця проживання дитини без згоди [PERSON] є неправомірною поведінкою з боку [PERSON] і порушує батьківські права. 11 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено: довідкою про склад сім`ї №485 від 14 листопада 2024 року, виданою старостою Великокомарівського старостинського округу Роздільнянського району Одеської області підтверджується, що дитина проживає з матір`ю. Як вбачається з відзиву, факт проживання дитини з матір`ю відповідачем визнається. Доказів спростування факту проживання дитини з матір`ю, відповідачем не надано. Просить суд позов задовольнити. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, та пояснила, що оскільки дитина зареєстрована за адресою відповідача, відповідач не повинен сплачувати аліменти. Крім того, зазначила, що на даний час їй невідомо де проживає дитина. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 лютого 2024 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 133. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно довідки №485 від 14.11.2024 року виданої старостою Великокомарівського старостинського округу Роздільнянського району Одеської області [PERSON] , [INFO] ті її донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади Великомихайлівської територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дата реєстрації 14.11.2024. Згідно витягу з реєстру територіальної громади Бориспільської територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дата декларування 22.07.2024. Згідно пояснень №167 від 26.02.2025 старости Великокомарівського старостинського округу 14 листопада 2024 року до старости Великокомарівського старостинського округу звернулась [PERSON] , щодо реєстрації доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомила, що реєстрація дитини не здійснювалась. Достовірність інформації перевірити було неможливо, в результаті дія була вчинена з порушенням вимог ст. 4 п. 1, ст. 5 п. 3 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Реєстраційну дію було скасовано за заявою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі -\~СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.2\~ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує, що відповідач є батьком дитини сторін\~ [PERSON] , [INFO] , яка на даний час не досягла трирічного віку. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним чоловіком, будь-яких доказів про свої доходи та знаходження на його утриманні інших осіб суду не надав. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу відповідач суду не надав. На час звернення з позовом до суду дитина сторін не досягла трирічного віку, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, а також дружини, з якою проживає дитина не надавав. При вирішенні питання в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд додатково враховує, що згідно з цим рішенням відповідач буде зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд звертає увагу на те що представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначалось, що дитина зареєстрована за адресою місця проживання батька, однак ч. 3 ст. 185 СК України передбачено що, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином судом встановлено, що дитина хоча і зареєстрована за місцем проживання батька, але фактично проживає з матір`ю. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину є справедливим та таким, що враховує як право дитини на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров`я батька, його вік та працездатність. Розмір аліментів у вигляді 1/6 частки від усіх доходів відповідача на утримання дружини є справедливим та таким, що враховує як право дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, на належне матеріальне утримання від чоловіка, так і стан здоров`я чоловіка, його вік та працездатність. Положеннями ч. 1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимоги позивачки підлягають задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 17 грудня 2024 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція\~ЦПК України\~не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 року по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за дві вимоги майнового характеру, тобто в розмірі 2422,40 грн. Згідно ч.1ст. 430\~ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved