Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся Орган опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них на користь установи чи особи на утриманні (під опікою) якої перебуватиме дитина, аліменти на утримання [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог та підстав звернення до суду вказує, що [PERSON] та [PERSON] проживають спільно без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання у сторін народилась малолітня донька [PERSON] [INFO] , яку Службою у справах дітей та сім`ї Управління у справах дітей, сім`ї, соціальної та ветеранської політики при Гостомельській селищній військовій адміністрації взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Фахівцем із соціальної роботи КП «Центр надання соціальних послуг» надавалась соціальна підтримка відповідачам, неодноразові направлення до психологів та рекомендації пройти лікування від алкогольної залежності, адже самотужки родині було тяжко вирішити проблемні питання, щоб почати жити у відповідних санітарних та соціальних умовах. Додає, що відповідачі неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за неналежне виконання покладених на них батьківських обов`язків. Через неадекватну поведінку батьків, постійний запах алкоголю від них, прогулянки в стані алкогольного сп`яніння з дитиною на відповідачів систематично надходили скарги від сусідів та бабусі дитини. Неодноразові прохання та бесіди з [PERSON] та [PERSON] щодо лікування від алкогольної залежності не приносили результатів, оскільки відповідачі не вбачають проблеми у веденні такого способу життя. Після повторної прогулянки з дитиною відповідачів у стані алкогольного сп`яніння, було викликано екіпаж патрульної поліції, а дитину передано бабусі [PERSON] .. Питання повернення дитини неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Гостомельській СВА, де відповідачам надавався час для вирішення проблемних питань щодо залежності від алкоголю, працевлаштування, тощо. На засідання батьки з`являлись почергово, обіцяли виправитись, позбутись алкогольної залежності та почати вести нормальний спосіб життя, проте, станом на 25.09.2024 року ситуація залишилась незмінною, батьки періодично зривались, викликалась поліція та складались адміністративні матеріали відносно них, тому 26.09.2024 року членами комісії було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . До вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачів, малолітня дитина була передана у сім`ю бабусі [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.11.2024 року після усунення недоліків та встановлення зареєстрованого місця проживання відповідачів відкрито провадження по справі у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання, ухвалою суду від 26.03.2025 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Пояснила, що дана сім`я перебуває на обліку, вживалися заходи щодо виправлення батьків. Службою з питань дітей вживалися заходи з допомоги сім`ї відповідачів, надавали памперси, дитяче харчування, гуманітарну допомогу, пропонували відвідувати психолога, пройти лікування від алкогольної залежності, проте відповідачі не відвідували такі. 25.12.2024 року дитина [PERSON] була відібрана і передана бабусі, оскільки батьки зловживають алкоголем та взагалі дитиною не опікуються. Щодо іншої дитини також розглядається справа про позбавлення батьківських прав, дитина проживає із бабусею. Після цього батьки не виправилися, спосіб їх життя не змінився, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності. Кошти на утримання дитини не надають, бабуся займається утриманням дитини та планує узяти під опіку дитину. Відповідачка [PERSON] має ще двох дітей, які проживають із колишнім чоловіком. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, серед яких надані позивачем докази, беручи до уваги наданий у відповідності до статті 19 СК України відповідний висновок, суд дійшов наступного. Встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [INFO] у смт.Ворзель Бучанського району Київської області народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про її народження записані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади, [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . З копій актів обстеження умов проживання вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . Крім них за вказаною адресою проживає [PERSON] та періодично [PERSON] .. Поряд з цим встановлено, що до ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області неодноразово (06.06.2024, 04.08.2024, 16.09.2024, 18.09.2024) надходили звернення про перебування [PERSON] і [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння в присутності дитини, систематичне зловживання алкоголем та невиконання належним чином своїх батьківських обов`язків. Вказані обставини підтверджуються долученими до справами копіями листів ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, що адресовані начальнику Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області. Крім того, з таких вбачається, що відносно відповідача [PERSON] було складено адміністративний матеріал за ч.1 ст.184 КУпАП та 3 протоколи за ч.2 ст.184 КУпАП відносно [PERSON] , які були скеровані до Ірпінського міського суду Київської області для прийняття рішення. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 28 серпня 2024 року у справі №367/5937/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Із встановлених судом обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення вбачається, що [PERSON] систематично залишає дитину разом з бабусею, йдучи вживати алкогольні напої. Окрім цього, [PERSON] зверталась із відповідною заявою до Гостомельської селищної військової адміністрації щодо вирішення проблемного питання сім`ї її сина [PERSON] і його співмешканки [PERSON] та подальшої долі їх малолітньої дитини [PERSON] . Начальник Гостомельської селищної військової адміністрації в свою чергу повідомляв Бучанську окружну прокуратуру про вищевказані обставини щодо аморального способу життя відповідачів та неналежне виконання ними батьківських обов`язків. На підставі наказу начальника Служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків, [PERSON] [INFO] , взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих ситуаціях. Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим розпорядженням Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області №1770 від 01.10.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг». Родина відповідачів 11.04.2024 року поставлена на облік як родина із складними життєвими обставинами на підставі повідомлення служби у справах дітей та за результатами виїзду за місцем проживання. В квартирі, яка належить бабусі були створені умови для дитини, проте батьки відповідачі неналежним чином здійснювали батьківські обов`язки. Батько не працював, мати і батько зловживали алкогольними напоями, дитиною займалася бабуся. Проводили відповідну роботу із відповідачами, допомагали із працевлаштуванням [PERSON] .. В сім`ї і з сусідами були напружені відносини. Проводили роботу щодо лікування від алкогольної залежності, але відповідачі не визнають цю проблему і відмовляються. Надавали допомогу у вигляді памперсів, дитячого харчування, гуманітарної допомоги, продуктових наборів. Дитина наразі перебуває на утриманні бабусі, проживає у останньої. Батьки не цікавляться дитиною і ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] , на рекомендації, інші заходи не реагують. Не працюють і зловживають алкоголем. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою відповідачів та головою ОСББ за адресою [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] має чотирьох дітей. Перші двоє проживають із колишнім чоловіком, третя дитина [PERSON] і четверта дитина [PERSON] проживають із бабусею. Ще до початку війни [PERSON] вигнала чоловіка, та почала жити зі [PERSON] і разом зловживають алкогольними напоями. Коли [PERSON] народилася, їм допомагали речами. Але відповідачі дитиною не займалися, зловживають алкоголем, дитину забрала бабуся і опікується нею. Відповідачі дитиною не цікавляться, ухиляються від виконання батьківських прав та утриманням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідача [PERSON] та бабусею [PERSON] .. Камілла народилася [INFO] , на той час вона проживала разом із сім`єю відповідачів. Проте через місяць батьки дитини - відповідачі почали постійно вживати алкогольні напої та психотропні засоби, влаштовувати бійки. Після цього вона зверталася до служби у справах дітей за допомогою та зверталася до поліції. Дитиною відповідачі перестали опікуватися, не доглядали за нею, не утримували. Вона вимушена була переїхати в травні 2023 року з дитиною [PERSON] і дотепер проживає із дітьми відповідачів [PERSON] і [PERSON] . Були випадки, коли забирали дитину відповідачі, але були випадки, що дитину залишали без нагляду, не пам`ятали де залишили дитину. Відповідачі вже разом не проживають з 01.01.2025 року. Дитиною відповідачі не цікавляться, не спілкуються, матеріальної допомоги не надають, на прохання змінити спосіб життя та займатися дитиною не реагують, ухиляючись від здійснення батьківських обов`язків. Вона самостійно займається утриманням і вихованням дитини. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьками, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. Викладене повністю узгоджується з актуальною судовою практикою Верховного Суду (справа №459/3411/17, постанова від 29.09.2021 року) щодо підстав та особливостей позбавлення батьківських прав, у зв`язку з невиконання батьківських обов`язків. При вирішенні спору суд виходить з того, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами\~\~Конституції України,\~СК України,\~Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до частини першої, другої\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. (частини друга і четверта\~статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно із\~статтею 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до частин першої-четвертої\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України", пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з\~ч.8\~ст.7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин мас\~здійснюватися з\~максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст.153\~СК мати,\~батько та\~дитина мають\~право на\~безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до\~ст.155\~СК України\~здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності.\~Ухилення батьків\~від виконання\~батьківських обов`язків\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом. Відповідно до\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Встановлені судом обставини у даній справі та дослідження докази, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Факти прямого ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачами щодо виховання дитини прямо підтверджуються зібраними доказами та документами, які знаходяться у матеріалах справи та показами свідків, допитаними у судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі №755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі №953/17837/19. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3\~статті 2 ЦПК України). За правилами частин першої-третьої\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом четвертим частини другої\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття, це встановлено та гарантовано Конституцією України та Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, ч.2\~ст.182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , зловживають алкогольними напоями, не бажають ставати на шлях виправлення, не займаються вихованням, належним забезпеченням та здоров`ям дитини, ухиляються від здійснення батьківських обов`язків, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої доньки, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити і вимогу позивача про стягнення аліментів та стягнути з відповідачів на користь\~установи чи\~особи на\~утриманні (під\~опікою)\~якої перебуватиме\~дитина аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саму дитину передати органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області для її подальшого влаштування. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частинах зі [PERSON] та\~ [PERSON] на користь держави суму судового збору в загальному розмірі 2422 грн. 40 коп.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved