Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних, 3% річних, мотивуючи його тим, що 09.11.2015 [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у розмірі 250000,00 грн на ремонт квартири, що по [ADDRESS] , в вони раніше проживали разом. На підтвердження отриманих коштів відповідачкою було написано розписку від 09.11.2015. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2023 (справа №127/4590/21) стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики 250000,00 грн боргу, 87000,00 грн інфляційних і 14199,00 грн 3% річних. Борг не погашений. В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні в розмірі 27042,27 грн за період з 01.11.2022 по 31.10.2024 та 3 % річних в розмірі 14407,14 грн за період з 07.12.2022 по 07.11.2024. (а.с. 1-2, 23-24) В судове засідання позивач [PERSON] і його представник адвокат Катрич П.С. не з`явились, представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. (а.с. 60-61) В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. зазначила, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2023 з неї на користь відповідача стягнуто 250000,00 грн боргу, який вона не брала, 87000,00 грн інфляційних, 3% річних 14199,00 грн. З рішенням суду не була згодна, тому оскаржувала в апеляційній і касаційній інстанціях. Рішення залишено без змін. У дітей від продажу будинку, який отримали у спадщину після смерті батька, з`явились гроші, якими вона повністю виконала рішення суду. Постановою виконавця закінчено виконавче провадження 10.10.2024. Але позивач додатково нарахував інфляційні та 3% річних. У її відзиві зазначено, що під час воєнного стану інфляційні та 3% річних не нараховуються на грошове зобов`язання по позиці. Покладається на думку суду, просить ухвалити рішення згідно закону. Надала відзив. У наданих додаткових поясненнях позивач зазначив, що 15.03.2022 прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що набрав чинності 17.03.2022. Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Проте позика відповідачу була надана 09.11.2015, тобто до набрання чинності цим законом, тому його положення не можуть поширюватися на позику, надану позивачу. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2023 (справа №127/4590/21) стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 09.11.2015 р. 250000,00 грн боргу, 87000,00 грн інфляційних (період 01.01.2021-31.10.2022) і 14199,00 грн 3% річних (період 15.01.2021-06.12.2022). На а.с. 8 копія виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 28.03.2023 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.10.2024 за виконавчим листом №127/4590/21, виданим 28.03.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] коштів, за платіжною інструкцією №810 від 09.10.2024 АТ КБ «Приватбанк» кошти в повному обсязі перераховані стягувачу; рішення суду виконано. (а.с. 42) Отже, рішення суду [PERSON] виконано 09.10.2024, про що свідчить постанова про закриття виконавчого провадження від 10.10.2024. Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Стороною позивача в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання в сумі 250000,00 грн боргу за договором позики нараховано інфляційні в розмірі 27042,27 грн за період з 01.11.2022 по 31.10.2024 та 3 % річних в розмірі 14407,14 грн за період з 07.12.2022 по 07.11.2024. (а.с. 1-2, 23-24) Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). 15.03.2022 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що набрав чинності 17.03.2022. Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд зробив такий висновок щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова від 31.01.2024 у справі №\~183/7850/22): законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога про стягнення трьох процентів річних та інфляційних, що нараховані за прострочення повернення позики в сумі 250000,00 грн, а саме інфляційні в розмірі 27042,27 грн за період з 01.11.2022 по 31.10.2024 та 3 % річних в розмірі 14407,14 грн за період з 07.12.2022 по 07.11.2024 задоволенню не підлягає. Згідно ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн залишається за позивачем.

Outcome: dismissed