Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У червні 2024 року представник заявника [PERSON] адвокат Гайдаманчук Ірина Олександрівна звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08 листопада 2022 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: - частки житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] на території Гатненської територіальної громади Фастівського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №167 від 27 січня 1996 року, за реєстраційним посвідченням від 22 березня 1996 року під № 99; - земельна ділянка площею 0,1890 га з кадастровим номером 3222481201:01:008:0006, розташована [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 070634 від 04 лютого 2004 року; - 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 22 листопада 1993 року. Як зазначає заявник, спадкоємцями за законом першої черги після смерті його батька є він [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження. Як зазначено в заяві, на час відкриття спадщини батько проживав разом із заявником без реєстрації в житловому будинку в [ADDRESS] з 1979 року, тому останній вважав, що фактично прийняв спадщину. Факт спільного проживання, зокрема, підтверджується Актом депутата Гатненської сільської ради від 27 травня 2024 року, де зазначено, що [PERSON] проживав без реєстрації з серпня 1979 року й до дня смерті [INFO] . Після звернення заявника до нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори, йому було повідомлено, що він пропустив термін для прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку, так як батько на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , то відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, зважаючи на викладене, заявник звертається до суду із заявою для встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, який необхідний йому для вирішення питання щодо оформлення спадщини, у зв`язку із чим просив задовольнити подану заяву. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2024 року провадження в справі було відкрито в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2024 року клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Гайдамачук Ірини Олександрівни про витребування доказів задоволено. Постановлено витребувати у Другої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи про прийняття спадщини після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] . 15 жовтня 2024 року на виконання ухвали суду від 10 вересня 2024 року Завідувачем Другої київської державної нотаріальної контори надано суду належним чином завірену копію спадкової справи №\~102/2024 від 20 лютого 2024 року, після померлого [INFO] [PERSON] . Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримала, просила суд її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Гатненської сільської ради у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань станом на час винесення рішення суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 1962 року, [PERSON] народився [INFO] , про що 09 квітня 1962 року було складено відповідний актовий запис №1271. Батьками особи вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 листопада 2022 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 91 року в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинський район Київської області, про що 08 листопада 2022 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Фастівського району Київської області було складено відповідний актовий запис №\~933. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №167 від 27 січня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~305; - земельна ділянка площею 0,1890 га з кадастровим номером 3222481201:01:008:0006, розташована у [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №\~070634 від 04 лютого 2004 року; - 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 22 листопада 1993 року №\~ [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , місцем реєстрації останнього зазначено: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою. Відповідно до Акту депутата Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 27 травня 2024 року, [PERSON] проживав без реєстрації в [ADDRESS] з 1979 року по дату смерті [INFO] , разом зі своїм сином [PERSON] . 12 квітня 2024 року Постановою Другої київської державної нотаріальної контори №\~1507/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було повідомлено, що спадщину, що залишилася після [PERSON] в установлений законом строк гр. [PERSON] не прийняв. Таким чином, зважаючи на пропуск строку, заявнику було запропоновано звернутися до суду для надання останньому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо суд вирішить причини пропуску такого строку поважними. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.\~1270\~цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3\~цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі №\~404/2163/16-ц. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. За адресою: [ADDRESS] по день смерті [PERSON] , заявник [PERSON] проживав разом з ним, що підтверджується, Актом депутата Гатненської сільської ради від 27 травня 2024 року та паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved