Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] , отримав у [PERSON] , суму коштів в розмірі 70000 грн, про 01.06.2024 року написав розписку та зобов`язався повернути кошти 01.11.2024 року. Однак після спливу вказаного в розписці строку відповідач не повернув боргу, чим взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав. У зв`язку з уникнення мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом для стягнення боргу в судовому порядку. Вказаний позови надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 09.01.2025 року. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Позивач клопотав про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, судом достовірно встановлено, що\~\~01.06.2024 року відповідно до боргової розписки та договору позики №1 від 01.06.2024 року, [PERSON] було надано [PERSON] , позику - грошові кошти в розмірі 70\~000,00 гривень. Зазначені обставини підтверджуються доданою до позовної заяви, складеною та підписаною [PERSON] , власноруч розпискою від 01.06.2024 року, згідно якої [PERSON] , зобов`язувався повернути позивачу позику в розмірі 70\~000,00 гривень до 01.11.2024 року. Однак після спливу вказаного в розписці строку відповідач не повернув боргу, чим взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Свобода договору закріплена у\~ст. 627 ЦК України\~та означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам, визначати умови такого договору. Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак після спливу вказаного в розписці строку відповідач не повернув боргу, чим взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав. Статтею 202 ЦК\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2\~ст.207 ЦК\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1046 ЦК\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем до суду надано копію оригіналу розписки про отримання відповідачем коштів від позивача: розписка від 01.06.2024 року на суму 70\~000,00 гривень, яка за своєю природою є підтвердженням укладання договору позики та отримання відповідачем від позивача грошових коштів на загальну суму 70\~000,00 гривень. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розпискою та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів в сумі 70\~000,00 гривень, до теперішнього часу не виконав. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини третьої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що права позивача порушені, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 70\~000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають стягненню у судовому порядку. У відповідності до вимог ч. 1ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1211,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved