Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

19 грудня 2024 року ТОВ «Фінпром Маркет», через систему «Електронний суд», звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики №1216341 у розмірі 17186 гривень 34 копійки, а також витрат по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень 00 копійок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1216341 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок, строк позики 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису FS1e4Wx8e1, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу), у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1216341 від 09 березня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК «Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Згідно листа №14/11/24-23 від 14 листопада 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції перераховано кошти на виконання умов договору позики №1216341. Відповідно до довідки №КД-000003491/ТНПП від 02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінекспрес» (платіжна установа) підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01/18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції 09 березня 2021 року на суму 6000 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] . У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або авто пролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ними поза межами строку кредитування. Враховуючи вищевикладені умови договору позики №1216341 від 09 березня 2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 2067 гривень 06 копійок, заборгованість останнього за договором позики складає 17186 гривень 34 копійки, зокрема: 6000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 11186 гривень 34 копійки сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позики №1216341 на підставі договору факторингу. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №1216341 від 09 березня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики №1216341 від 09 березня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 03 квітня 2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17284 гривні 74 копійки, з яких: 6000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу, 11284 гривні 74 копійки сума заборгованості за відсотками. З врахуванням вищевказаних обставин, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2025 року цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. 21 лютого 2025 року цивільна справа за вищевказаним позовом надійшла до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою судді від 03 березня 2025 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву. 03 квітня 2025 року на адресу суду, через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Колотило Л.М. на позов, в якому остання зазначає, що 09 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1216341, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строку шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики становить 6000 гривень 00 копійок. Строк позики 30 днів. Процентна ставка 1,99% на день. Дата надання позики 28 червня 2021 року, дата повернення позики (останній день) 09 квітня 2021 року, знижена процентна ставка за день 0,50%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 215,22%, орієнтовна загальна вартість позики 7062 гривні 00 копійок. У п.3 договору позики вказано, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п.4 договору позики, підписання цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті в мережі інтернет з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, розміщені на сайті в мережі інтернет, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування пролонгації, йому зрозумілі. Інші умови правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору (п.11 договору позики). На підтвердження правомірності нарахування процентів за договором позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів від 11 лютого 2021 року. Вказаним документом, визначені, зокрема відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри, порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме цю редакцію Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Наявна у справі роздруківка Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитодавця). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу правила надання кредиту, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На думку представника відповідача, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом за межами 30-денного строку кредитування, оскільки текст Правил надання грошових коштів у позику не містить підпису позичальника, в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Правила не були погоджені сторонами, а тому не є обов`язковими для виконання, а належних і допустимих доказів, що сторони договору №1216341 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять. Відтак проценти нараховані поза строком кредитування суперечать нормам ч.1 ст.1048 ЦК України. Вказує, що в матеріалах справи відсутні виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. За вказаних обставин, представник відповідача просила суду повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17186 гривень 34 копійки. 08 квітня 2025 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», надійшла відповідь ТОВ «Фінпром Маркет» на відзив, в якому останнє зазначає, що доводи сторони відповідача, на його думку, не заслуговують на увагу. Так, твердження представника відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідача: електронна платіжна інструкція від 09 березня 2021 року, видана ТОВ «Фінекспрес»; довідка від 02 грудня 2024 року, видана платіжною системою ТОВ «Фінекспрес»; лист від 14 листопада 2024 року, виданий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Між тим, посилання представника відповідача у відзиві на позову заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимими доказами, оскільки не відповідають положенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75» та розрахунок суми заборгованості, а отже не підтверджують факт передачі коштів. Однак, розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки всі кошти за даним договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використаннями платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачу, а посилання представника відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставними, оскільки саме боржник/відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Окрім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 2067 гривень 06 копійок, що в свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладення. Саме по собі посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, на думку позивача, не заслуговує на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мала можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на її карткові рахунки, указані в договорі, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки їй не належать, оскільки лише відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України. Посилаючись на положення п.4.2 договору позики №1216341 від 09 березня 2021 року та п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), стверджує, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або авто пролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, доводи представника відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами, є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення прав вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику не нараховано, оскільки зазначена процентна ставка значно фінансово навантажить відповідача. Також вважає, що посилання представника відповідача на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду України помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. Представник відповідача посилається на судову практику, що випливає з кредитних правовідносин за договорами, які укладені ПАТ «Приват Банк» з фізичними особами, зокрема в частині ознайомлення позичальника з правилами в тій редакції, яка надається суду для огляду. Проте зазначені обставини є відмінними від обставин даної справи. Метою укладення договору у даній справі є відмінним від справи у ПАТ «Приват Банк» (укладення в паперовій формі), так як останній надавав клієнту/позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі, тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений відповідач, тоді як у даному випадку відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС позикодавця та до акцепту оферти, в якій також містились правила одноразовим ідентифікатором. Вказує, що відповідач/представник відповідача доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Позивач вважає, що відповідач та представник відповідача, заперечуючи отримання коштів, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору, оскільки належних доказів таких тверджень [PERSON] не надано, при тому що відповідач має безперешкодний та повний доступ бо своїх банківських даних та інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, а саме представник відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. За вказаних обставин, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» просило суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 09 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341, який підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором FS1e4Wx8e1 (а.с.11). Згідно п.1 вказаного Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 зазначеного Договору позики, параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 6000 гривень 00 копійок; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка (базова) за день 1,99% (фіксована); дата надання позики 09 березня 2021 року; дата повернення позики (останній день) 08 квітня 2021 року; знижена процентна ставка за день 0,59%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%; орієнтовна реальна процентна ставка 215,39%; орієнтовна загальна вартість позики 7062 гривні 00 копійок. Згідно п.3 вказаного Договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п.4 зазначеного Договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: п.4.1 позичальник ознайомився на сайті http://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; п.4.2 позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті http://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Згідно п.5 вказаного Договору позики, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п.6 зазначеного Договору позики, договір укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до\~ повного виконання зобов`язань за цим договором. У пункті 11 вказаного Договору позики зазначені юридичні адреси та реквізити сторін, при цьому у графі позичальник, яким є [PERSON] , зазначено її рахунок № [NUMBER] . Згідно листа №14/11/24-23 від 14 листопада 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», останнє, з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено ТОВ «Фінансова компанія управління активами» згідно з відповідним договором факторингу, надає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» наступну інформацію, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № договору позики - 1216341, № платежу 2c0c8506-3829-41f0-9171-fd12280a2256 (а.с.22-зворот). Згідно довідки №КД-000003491/ТНПП\~ від 02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Фінекспрес», яка надана ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року №21/764-рк). Підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1). Дата 09.03.2021; 2). Номер платежу 2c0c8506-3829-41f0-9171-fd12280a2256; 3). Сума 6000,00 гривень; 4). Отримувач Костюченко Катерина ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с.23). Відповідно до копії платіжної інструкції/операції 2c0c8506-3829-41f0-9171-fd12280a2256, отримувачем є [PERSON] , платіжний інструмент [NUMBER] , ідентифікатор платника в системі отримувача interkassa. Деталі транзакції: сума 6000 гривень 00 копійок, дата та час прийняття до виконання 09 березня 2021 року, дата та час здійснення операції 09 березня 2021 року, номер замовлення 12850012, ідентифікатор еквайра f66f512a-049b-4bd6-930b-bae077eb1069, ідентифікатор платіжного пристрою - f66f512a-049b-4bd6-930b-bae077eb1069 (а.с.23-зворот). Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву стороною відповідача не заперечується ні факт укладення вищевказаного договору позики, ні факт належності відповідачу банківської картки № [NUMBER] , а також надходження на дану картку позичкових коштів у сумі 6000 гривень 00 копійок, на підставі Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року. При цьому, вищевказані положення Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року недійсними не визнавалися, факт їх неукладеності не встановлювався, внаслідок чого в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, підписавши ці договори, відповідач [PERSON] погодилася із запропонованими умовами кредитування, у тому числі з розміром процентів та строком їх нарахування. Подані позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» вищевказані докази, а також відсутність доказів, які б свідчили про звернення відповідача [PERSON] з моменту укладення вищевказаного договору до даного часу до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з приводу невиконання останнім своїх зобов`язань за зазначеним договором, тобто неперерахування грошових коштів, у визначеному сторонами розмірі, на її банківську картку, яка зазначена у договорі, об`єктивно вказує на належне виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань за вказаним договором та отримання відповідачем [PERSON] позичкових коштів за цим договором у розмірі, визначеному сторонами. Також, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1076 ЦК України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановленихЗаконом України «Про банки і банківську діяльність». Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Представник відповідача стверджуючи у відзиві на позовну заяву про те, що в матеріалах справи відсутні виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, не звернула увагу на те, що перерахування позичкових коштів за вищевказаним договором відбувалося на рахунок відповідача [PERSON] у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню. Крім того, розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, кредитні кошти за вказаними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі вищевказаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» доведено факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] . Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року, а також отримання відповідачем [PERSON] на підставі вказаного договору позичкових коштів в сумі 6000 гривень 00 копійок. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» («Клієнт») та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Фактор») укладено Договір факторингу №2610 (а.с.24-зворот-30). Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору факторингу, за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Згідно п.1.2 вказаного Договору факторингу, для уникнення сумнівів, сторони домовились, що укладаючи цей договір фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до п.5.1 зазначеного Договору факторингу, клієнт, на підставі даного договору, з врахуванням п.5.2 цього договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимоги, всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Згідно п.5.2 вказаного Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору.\~ 26 жовтня 2021 року клієнтом - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фактором - ТОВ «Фінансова компанія необхідних кредитів» підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року (а.с.31). Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року до Договору факторингу №2610, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №1216341 від 09 березня 2021 року у загальній сумі 20328 гривень 00 копійок, з яких: 6000 гривень 00 копійок сума заборгованості за тілом; 14328 гривень 00 копійок сума заборгованості по процентам за користування (а.с.32-зворот-33). 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Клієнт») та ТОВ «Фінпром Маркет» («Фактор») укладено Договір факторингу №030423-ФК (а.с.26-42). Згідно п.1.1 вказаного Договору факторингу, за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору факторингу, для уникнення сумнівів, сторони домовились, що укладаючи цей договір фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами. Згідно п.5.1 вказаного Договору факторингу, клієнт, на підставі даного договору, з врахуванням п.5.2 цього договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимоги, всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Відповідно до п.5.2 зазначеного Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору.\~ 03 квітня 2023 року клієнтом - ТОВ «Фінансова компанія управлення активами» та фактором - ТОВ «Фінпром Маркет» підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року (а.с.42-зворот). Відповідно до Реєстру Заборгованості від 03 квітня 2023 року до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №1216341 від 09 березня 2021 року у загальній сумі 17284 гривні 74 копійки, з яких: 6000 гривень 00 копійок сума заборгованості за тілом; 11284 гривні 74 копійки сума заборгованості по процентам за користування (а.с.43-зворот-44). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики №1216341 від 09 березня 2021 року, складеного ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 09 березня 2021 року по 17 грудня 2024 року, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, визначені договором, щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконала та здійснила виключно часткову сплату процентів, а саме: 07 квітня 2021 року в сумі 247 гривень 80 копійок, 15 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 16 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 17 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 18 квітня 2021 року в сумі 283 гривні 20 копійок, 26 квітня 2021 року в сумі 70 гривень 80 копійок, 28 квітня 2021 року в сумі 247 гривень 80 копійок та 03 червня 2021 року в сумі 1111 гривень 26 копійок, а всього 2067 гривень 06 копійок. При цьому, станом на 17 грудня 2024 року нараховано заборгованість, з урахуванням сплачених процентів, у загальній сумі 17186 гривень 34 копійки, з яких: 6000 гривень 00 копійок залишок за тілом позики; 11186 гривень 34 копійки проценти, які нараховані ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за період з 10 березня 2021 року по 28 червня 2021 року (а.с.5-7). Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень п.2 та п.3 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року: строк позики (строк договору) становить 30 днів; дата повернення позики (останній день) 08 квітня 2021 року. За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 08 квітня 2021 року, однак ТОВ «Фінпром Маркет» просить суд стягнути з відповідача проценти за користування позичковими коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 28 червня 2021 року включно, при цьому у позовній заяві, як на підставу правомірності нарахування процентів у період з 09 квітня 2021 року по 28 червня 2021 року, посилається на положення п.4.2 Договору позики та п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які затверджені Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року (а.с.11-зворот-21). Згідно п.6.5 вказаних Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Разом з тим, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які затверджені Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року, що додані позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» до позовної заяви, не містять підпису відповідача [PERSON] , у тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, положення п.4.2 вищевказаного договору позики, не містить інформації про те, що відповідач [PERSON] ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які затверджені Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року, які додані позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» до позову та що ці правила, станом на день укладення договору позики, взагалі містили умови щодо сплати позичальником відсотків за понадстрокове користування позичковими коштами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» не доведено належними та допустимими доказами, що сторонами договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року погоджено нарахування відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами, тобто після 08 квітня 2021 року. Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України. Оскільки Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені цим договором проценти. Згідно п.3 вказаного Договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 6000 гривень 00 копійок, яка у строк кредитування не повернута, у тому числі частково, узгодженої процентної ставки за день, який визначений п.2 договору позики, а саме 1,99% в день, та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, відповідач [PERSON] мала сплатити проценти за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року в сумі 3582 гривні 00 копійок (з розрахунку: 6 000 гривень 00 копійок х 1,99%/100% = 119 гривень 40 копійок сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами; 119 гривень 40 копійок х 30 днів (строк дії договору) = 3582 гривні 00 копійок. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики №1216341 від 09 березня 2021 року, складеного ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 09 березня 2021 року по 17 грудня 2024 року, відповідач [PERSON] частково сплатила проценти за користування позичковими коштами, а саме: 07 квітня 2021 року в сумі 247 гривень 80 копійок, 15 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 16 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 17 квітня 2021 року в сумі 35 гривень 40 копійок, 18 квітня 2021 року в сумі 283 гривні 20 копійок, 26 квітня 2021 року в сумі 70 гривень 80 копійок, 28 квітня 2021 року в сумі 247 гривень 80 копійок та 03 червня 2021 року в сумі 1111 гривень 26 копійок, а всього 2067 гривень 06 копійок (а.с.5-7). Таким чином, станом на день набуття позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року, останньою не було сплачено процентів, які погоджені сторонами за договором позики, за користування коштами, у сумі 1514 гривень 94 копійок (3582 гривні 00 копійок загальний розмір процентів за користування коштами, які нараховані у погоджений сторонами договору строк, відняти 2067 гривень 06 копійок сплачені відповідачем проценти). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування позикою у сумі 9671 гривня 40 копійок (11186 гривень 34 копійки заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір процентів) відняти 1514 гривень 94 копійки (розмір відсотків, які погоджені сторонами за договором позики, та залишалися несплаченими станом на день набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором) за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року відсутні. Доказів погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за вказаним договором позики за основною сумою боргу в розмірі 6000 гривень 00 копійок та заборгованості по відсоткам в розмірі 1514 гривень 94 копійки, як позивачу ТОВ «Фінпром Маркет», так і попереднім кредиторам, матеріали справи не містять. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним договором позики, у строки, встановлені цим договором, належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнутим заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1216341 від 09 березня 2021 року в загальному розмір 7514 гривень 94 копійки, з яких: 6000 гривень 00 копійок сума заборгованості за основною сумою боргу; 1514 гривень 94 копійки сума заборгованості за відсотками. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції кредитного переказу коштів №579930845.1 від 10 грудня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.1). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 7514 гривень 94 копійки відповідає 43,73% від заявленої ціни позову 17186 гривень 34 копійки, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (43,73% від 2422 гривні 40 копійок становить 1059 гривень 32 копійки). Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 01 листопада 2024 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір №01-11/2024 про надання правничої допомоги (а.с.46-48). У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом. Згідно п.4.1 вказаного Договору, за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду у нижчезазначеному розмірі: вид правничої допомоги - вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, категорія боржників фізичні особи, розмір винагороди адвоката 500 гривень 00 копійок за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа); вид правничої допомоги - підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі, категорія боржників фізичні особи, розмір винагороди адвоката 3000 гривень 00 копійок за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа); вид правничої допомоги підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, як представник), категорія боржників фізичні особи, розмір винагороди адвоката 7000 гривень 00 копійок за одну позовну заяву (спрощене позовне провадження/малозначна справа); вид правничої допомоги підготовка/складання відповіді на відзив на позовну заяву у малозначній справі, категорія боржників фізичні особи, розмір винагороди адвоката 2000 гривень 00 копійок за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа). Відповідно до п.4.2 зазначеного Договору, за послуги, надані адвокатом, клієнт протягом 10 календарних днів з моменту підписання Акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги (Додаток №2 до цього Договору) та отримання від адвоката відповідного рахунку, сплачує винагороду на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок адвоката, вказаний в цьому договорі. Згідно акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який є Додатком №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, складений ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., клієнт передав, а адвокат прийняв на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу щодо таких справ, зокрема: форма правничої допомоги складання позовної заяви, представництво в сумі, ПІБ фізичної особи [PERSON] (а.с.51-зворот-52). Як вбачається з Акту №1-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02 грудня 2024 року за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, який складений адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет», за період з 01 листопада 2024 року по 02 грудня 2024 року послуги з правничої допомоги надані адвокатом якісно і повному обсязі, зокрема по боржнику [PERSON] : надана послуга - вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, вартість наданої послуги 500 гривень 00 копійок; надана послуга - підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі, вартість наданої послуги 3000 гривень 00 копійок (а.с.50-51). Відповідно до платіжної інструкція кредитного переказу коштів №579930913.1 від 12 грудня 2024 року, ТОФ «Фінпром Маркет» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 157500 гривень 00 копійок, як оплата згідно акту №1-П приймання наданої правничої допомоги від 02 грудня 20254 року за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року без ПДВ (а.с.53). Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23). Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За вимогами ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial