Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яких представляє адвокат Найда Катерина Володимиріна, до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення на користь [PERSON] 26000 гривень страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, та 182000 гривень страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника; на користь [PERSON] 26000 гривень страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду; та на користь [PERSON] 26000 гривень страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] в с. Рівня Верховинського району Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Toyota Avensis", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. 05.01.2022 року за фактом настання даної ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022090000000002 з кваліфікацією за ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на дату настання ДТП, тобто [INFO], відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії 206116197. Оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування", то позивачі мають право на відшкодування їм страховиком моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи- чоловіка, батька, а також позивач [PERSON] додатково на відшкодування спричиненої шкоди втратою годувальника. Оскільки страховий випадок настав [INFO] та в ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що в 2022 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - становить 7000 гривень, то загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , нарахований відповідно до п.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 78000 гшривень. Враховуючи, що таке відшкодування виплачується рівними частинами між особами, які мають право на його отримання, якими є позивачі, то кожен з них має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 26000 гривень. Також на підставі п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] має право на страхове відшкодування, пов`язане з втратою чоловіка [PERSON] , який був її годувальником та на утриманні якого вона перебувала. Розмір такого відшкодування з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на день смерті [PERSON] становить 182000 гривень. З метою отримання страхових відшкодувань, 28.02.2022 року позивачі звернулися з повідомленням про ДТП до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зі заявою на виплату страхового відшкодування від 23.02.2022 року з вимогами виплатити страхове відшкодування, пов`язане з моральною шкодою в сумі по 26000 гривень та заявою на виплату страхового відшкодування від 01.03.2022 року з вимогою виплатити страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника (пенсія), в сумі 182000 грн. Проте, відповідачем так і не здійснено виплату страхового відшкодування у строки встановлені п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що стало підставою для звернення позивачів до суду за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. Ухвалою суду від 26.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду. Від відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до суду поступив відзив на позовну заяву (а.с.72-78 т.1), в якому просить відмовити в задоволенні позову в зв`язку з необгрунтованістю та безпідставністю. Вказав, що у відповідача відсутній обов`язок виплати страхового відшкодування, оскільки обов`язковою умовою для такої виплати є наявність цивільно-правової відповідальності в особи, яка керує забезпеченим транспортним засобом, що за даних обставин настає виключно за наявності вини такої особи у ДТП. За наслідками ДТП відкрито кримінальне провадження №12022090000000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення страховиком про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Оскільки станом на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування та станом на зараз рішення суду, що набрало законної сили у даній справі відсутнє, перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату, страховиком був припинений і строк для прийняття рішення страховиком, на момент звернення позивачів до суду з позовом до страховика, не настав. Зазначає, що звернення позивачів з позовом до суду є передчасним, що є підставою для відмови в позові. Також вважає, що позивачі мають право подати цивільний позов у межах кримінального провадження з тими самими вимогами, що і до страховика, що у випадку задоволення позовних вимог судом, може призвести до подвійного відшкодування шкоди, що суперечить принципам відшкодування шкоди. Щодо позову в частині стягнення на користь [PERSON] страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника вважає, що відсутні правові підстави для такого стягнення, оскільки позивачем не надано належні докази, які б дозволили встановити факт її перебування на утриманні загиблого чоловіка. Позивачем не надано доказів про те, що вона має дохід, який є менший за встановлений законом прожитковий мінімум на місяць. З представленої нею довідки вбачається, що розмір її пенсії станом на грудень 2021 року становив 3380,95 гривень в той час, як прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, становив 1934 гривень. Також нею не представлено доказів її звернення про призначення пенсії по втраті годувальника. Представлений позивачем [PERSON] акт від 16.02.2022 року Верхньоясенівського старостинського округу не підтверджує, на підставі яких документів перевірявся факт надання позивачу допомоги померлим, що була постійним і основним джерелом засобів до її існування. Від представника позивачів - адвоката Найди К.В. надійшла відповідь на відзив (а.с.101-104 т.1), в якій зазначено, що відповідач, обґрунтовуючи у відзиві необхідність відмови у задоволенні позову посилається на положення п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та вказує, що перебіг для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням в кримінальній справі законної сили, та оскільки триває на розгляді кримінальне провадження, то слід зупинити розгляд даної цивільної справи. Проте варто наголосити на тому, що в кримінальній справі вирішується питання про кримінальну відповідальність винуватця ДТП, а не про наявність підстав для страхового відшкодування, внаслідок шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Представником відповідача не наведено обставини, які б давали підстави для висновку про те, що без судового рішення у кримінальному провадженні за обвинуваченням водія забезпеченого транспортного засобу, розгляд цивільної справи щодо стягнення страхового відшкодування є об`єктивно неможливим і що обставини, які стосуються предмета доказування у даній цивільній справі не можуть бути встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог надано страховику документи, що підтверджують її перебування на утриманні потерпілого, а саме: довідку про склад сім`ї [PERSON] , копію пенсійного посвідчення, акт про засвідчення факту її перебування на утриманні загиблого чоловіка Щодо надання документів на підтвердження доходів потерпілого за попередній календарний рік, то страховика було повідомлено, що потерпілий не мав офіційних доходів, а тому надати довідку про його доходи є неможливим. Щодо надання документів на підтвердження розміру пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника, то страховику також було повідомлено, що таку пенсію позивачу не призначали. Надання інших доказів ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Ухвалою суду від 16.04.2024 року продовжено строк підготовчого провадження. Від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає обгрунтування, які є аналогічним, які викладені у відзиві на позов. Ухвалами суду від 23.05.2024 року та 06.03.2025 року витребувано від слідчого управління ГУ НП в Івано-Франківській області інформацію щодо ходу та результату досудового розслідування кримінального провадження №12022090000000002 за ч.2 ст.286 КК України (за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху [INFO] в с.Рівня Верховинського району Івано-Франківської області, що спричинило смерть [PERSON] , [INFO] ); якщо досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження закінчено, то надати до суду належно завірену копію відповідного документу (постанови про закриття кримінального провадження, обвинувального акта). Від слідчого управління ГУ НП в Івано-Франківській області 07.06.2024 року та 13.03.2025 до суду поступила витребувана інформація. Ухвалою суду від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами суду від 21.11.2024 року, 18.12.2024 року,08.01.2025 року застосовано примусовий привід у судові засідання свідків [PERSON] , [PERSON] . Позивачі та їх представник - адвокат Найда К.В. у судове засідання не з`явилася, від адвокта поступило клопотання про розгляд цієї справи без участі сторони позивача (а.с.152 т.1), просила позов задоволити. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених нею у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він є старостою Верхньоясенівського старостинського округу та підписував акт про засвідчення факту потреби та факту перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] . Він, як староста, володів інформацією, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] . Документів про те, що [PERSON] перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] , він не перевіряв, як і довідки про доходи. Йому відомо, що подружжя було пенсіонерами, отримували пенсію. В них є двоє синів, з якими вони були в гарних стосунках, спілкувалися з ними. Вважає, що після смерті чоловіка, діти і надалі допомагають матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою позивачів. Спочатку свідок вказала, що не підписувала акт про засвідчення факту потреби та факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Надалі у судовому засіданні свідок зазначила, що такий акт підписувала. Вказала, що їй не відомо про фінансовий стан сім`ї [PERSON] , у яких є два сини, з якими вона, тобто свідок, перебуває в добрих відносинах. Свідок зверталася до загиблого [PERSON] по допомогу, якому за виконану роботу гроші не платила. Також їй не відомо, чи [PERSON] здійснював різного роду роботи жителям села, та чи вони оплачували йому за це кошти. Оглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які посилаються сторони, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , 05.01.2022 року в с.Рівня Верховинського району Івано-Франківської області підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.13 зворот т.1). Також з довідки про причину смерті (до форми №106/о №3 видається для поховання) від 05.01.2022 року, виданої лікарем [PERSON] , вбачається, що причиною смерті [PERSON] , 1947 року народження, який помер [INFO] , є поєднана травма голови, грудної клітки та лівої гомілки (а.с.13 т.1). Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.11.1971 року (а.с.11 т.1). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] та позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.06.1972 року (а.с.42 зворот т.1). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] та позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.07.1975 року (а.с.43 зворот т.1). Також з інформації від 15.02.2022 року про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого [PERSON] вбачається, що таких є троє осіб, а саме дружина [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.24 т.1). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.04.1959 року, батьками загиблого [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.32 т.1), які померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.02.2022 року (а.с.41 т.1) та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.10.1991 року (а.с.41 зворот т.1). З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.02.2022 року, що подана представником [PERSON] в інтересах клієнтів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідно до ст. ст.33, 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду з наступними обставинами: [INFO] в Івано-Франківській області Верховинського району с.Рівня відбулося ДТП, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув (а.с.15 т.1). До повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 28.02.2022 року долучено заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 23.02.2022 року, пов`язаного з моральною шкодою, в сумі 26000 гривень та про виплату страхового відшкодування від 01.03.2022 року, пов`язаного з втратою годувальника (пенсія), в сумі 182000 гривень; заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 28.02.2022 року, пов`язаного з моральною шкодою, в сумі 26000 гривень; заяву [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 28.02.2022 року, пов`язаного з моральною шкодою, в сумі 26000 гривень із додатками щодо страхового відшкодування (а.с.15 зворот-17 т.1). Відповідно до повідомлень від 01.07.2022 року старшого слідчого з ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області Р.Суботніка та старшого слідчого В.Івонюка від 07.06.2024 року та від 13.03.2025 року, за фактом ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] , здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №12022090000000002 від 05.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У провадженні триває досудове розслідування, проведено великий обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямовані на повне, всебічне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Завершити досудове розслідування станом на 30.05.2024 року не представилося можливим у зв`язку з неможливістю проведення слідчого експерименту через відсутні відповідні погодні умови та в зв`язку з неможливістю встановлення місця перебування водія [PERSON] (а.с.85, 125 т.1, 29 т.2). Таким чином, між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої загибеллю в ДТП чоловіка/батька позивачів та спричинену шкоду від втрати годувальника, у спосіб виплати страхового відшкодування, страховиком забезпеченого транспортного засобу. Ці правовідносини випливають з деліктних зобов`язань та регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин. За змістом ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.8 ст.1187 ЦК). Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо ж шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу) та полягає в каліцтві, іншому ушкодженні здоров`я або смерті потерпілого, то відповідна шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, в ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. За ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 вищевказаного Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. У п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п.36.1 ст.36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial