Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася \~до суду з зазначеною позовною заявою, яку уточнила та \~просила суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 83050,03 грн., заподіяну внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та сплачений позивачем при подані позовної заяви судовий збір. В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача зазначила, що 01.05.2021 о 08 год. 45 хв., на а/д Н-23 «Кривий Ріг-Кропивницький», поблизу с.Тернівка Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Daewoo Nexia, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , у порушення п. 2.3 б), 11.4 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну та виїхав за зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальні збитки. Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2021 відповідача [PERSON] визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Внаслідок вищевказаного ДТП належний позивачу автомобіль Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно висновку судового експерта Рейнюка О.В. №83/21 від 25.05.2021 року, проведеного за замовленням позивача, сума матеріального збитку заподіяна останньому в результаті ДТП склала 210450,03 грн. За проведення судової експертизи позивачем сплачено 3000,00 гривень. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , застрахована, то за результатами розгляду заяви та проведеної страховою компанією Акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 92/21 від 25.05.2021 [PERSON] сума матеріального збитку становить 165923 грн. 71 коп., позивачу виплачено за вирахуванням франшизи в розмірі 2 600,00 грн. суму в розмірі 127400, 00 грн. Після того, як відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, сторони прийшли до згоди, що [PERSON] сплатить різницю між сумою збитку, що визначено експертним автотоварознавчим дослідженням № 83/21 по визначенню матеріального збитку від 25.05.2021 в сумі 210450,03 грн. виплаченою страховою компанією сумою відшкодування. Також в суму відшкодування мають війти витрати на ППД, що понесені під час розгляду адміністративної справи та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи. За період з жовтня 2021 року до подання позовної заяви до суду відповідачем в добровільному порядку шляхом перерахування на картковий рахунок позивача сплачено 15000,00 грн. таким чином вважає, що сума яку відповідач повинен відшкодувати в якості матеріального збитку складається від суми збитку, що не відшкодовано, витрат на правову допомогу у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, витрат на сплату експертизи. Отже, сума яка підлягає відшкодуванню складає 83050,03 грн. (210450,03 грн. 127400, 00 грн 15000,00 грн. +3000,00 грн. +12000,00 грн.), яку представник позивача просить сягнути з відповідача на користь позивача. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с. 98). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі, викликався до суду у встановленому законом порядку (а.с. 48,53,91) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 55,62,87, 94). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Зі згоди позивача та його представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач [PERSON] є власником автомобіля Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] (а.с.107). Відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.06.2021, [PERSON] 01.05.2021 о 08.45 год. по автодорозі Н-23 «Кривий Ріг Кропивницький» поблизу с. Тернівка Криворізького району Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом марки Daewoo Nexia, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , у порушення п. 2.3 б), 11.4 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну та виїхав за зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальні збитки. Вказаною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та\~ піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн. (а.с. 8-9). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , застрахована страховою компанією Акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», про що вказував позивач та неоспорено відповідачем. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А згідно ч. 1,2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4\~\~ Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до\~ст.\~30\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~який діяв\~на час\~ виникнення\~спірних правовідносин,\~транспортний засіб\~вважається фізично\~знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 83/21 від 25 травня 2021 року, складеного судовим експертом Рейнюком О.В. на підставі заяви [PERSON] (а.с. 10) сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Skoda Octavia, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 210450,03 грн. АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 30.07.2021 прийнято рішення про страхове відшкодування з вирахуванням безумовної франшизи (2600,00 грн) в розмірі 127 400,00 грн. (а.с. 11). Вказана сума сплачена позивачу, що підтверджується випискою з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 76). Як вказував у позові позивач та ці доводи ніким та нічим не спростовані після того, як відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, сторони прийшли до згоди, що [PERSON] сплатить різницю між сумою збитку, що визначено експертним автотоварознавчим дослідженням № 83/21 по визначенню матеріального збитку від 25.05.2021 в сумі 210450,03 грн. виплаченою страховою компанією сумою відшкодування, за період з жовтня 2021 року до подання позовної заяви до суду відповідачем в добровільному порядку шляхом перерахування на картковий рахунок позивача сплачено 15000,00 грн (а.с. 12-14), що не спростовано відповідачем який в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (210450,03 грн.) і страховим відшкодуванням сплаченим на користь позивача (127400,00 грн.) та сумою сплаченою відповідачем на користь позивача добровільно (15000,00 грн.), що складає 68050,03 грн. Крім того, за проведення експертного висновку позивачем сплачено судовому експерту Рейнюку О.В. 3000,00 грн, що підтверджується копією квитанції №114760 від 05.05.2021 (а.с. 72), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода заподіяна внаслідок вчинення ДТП у загальному розмірі 71050,03 грн. (210450,03 грн. 127400,00 грн. -15000,00 грн. + 3000,00 грн). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача в розмірі 12000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Конституція України \~у\~статті 59\~гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до\~ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). У справі № 910/906/18 Верховний Суд погодився з наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки їх розмір був обґрунтований, а відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як видно із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи\~ суду надано докази понесення витрат у розмірі 12000,00 грн за витрати понесенні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: Договір про надання правничої допомоги від 05.05.2021 року укладений між адвокатом Мельниченко Ю.В. та [PERSON] та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 10.08.2021, в якому зазначено вид наданих робіт та їх вартість, яка склала 12000,00 грн., та яка сплачена позивачем адвокату. Виходячи із встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - обґрунтованими, доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг). Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу за надання правничої допомоги про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності відповідача є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечив, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надав, крім того як зазначав позивач у позовній заяві між ним та відповідачем узгоджено, що останній відшкодує вказані витрати позивачу, що не оспорено відповідачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. підлягають задоволенню. Крім того, при подані позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1237,35 грн, який документально підтверджений (а.с. 4). Однак, беручи до уваги, що відповідачем уточнені позовні вимоги та сума позовних вимого склала 83050,03 грн., уточнені позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, тому відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а сума надлишково сплаченого судового збору в розмірі 26,15 грн. підлягає поверненню позивачу.

Outcome: approved