Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 03.01.2025 року. Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2025 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку перебуванням у відпустці, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 26.12.2024 року по 10.01.2025 року та з 14.01.2025 року по 15.01.2025 року. Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 16.01.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л. 05.02.2025 року до суду надійшла відповідь на запит суду, щодо місця проживання (перебування) відповідача по справі та ухвалою від 06.02.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 31.05.2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2040303003 в електронному вигляді шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 58107 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Свої зобов`язання по наданню відповідачу кредиту позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується Меморіальним ордером. За умовами договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів (Додаток №1 до Кредитного договору №2040303003 від 31.05.2024 р). Крім того,15.02.2024 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір №3000020058 в електронному вигляді, шляхом підписання електронним підписом у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 50000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,99% річних. Свої зобов`язання по наданню відповідачу кредиту позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується Меморіальним ордером. За умовами договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів (Додаток №1 до Кредитного договору №3000020058 від 15.02.2024 р). Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Таким чином, всупереч умов кредитних договорів, відповідач не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам в строк, вказаний у договорах, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на дату складання позовної заяви, заборгованість за кредитним договором №2040303003 від 31.05.2024 року становить 62933,37 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 58107 грн, заборгованість за відсотками - 4826,37 грн; заборгованість за кредитним договором №3000020058 від 15.02.2024 р складає 27556,27 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 23533,20 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4023,07 грн., а всього заборгованість за вказаними кредитними договорами складає 90489,64 грн. Тому, вважаючи свої права порушеними, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та долученому до позовної заяви клопотанні просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, згоден на заочний розгляд справи /а.с.2-4, 36/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки про виклик в судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернулися конверти з довідками Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.45, 53/. При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При цьому, враховуючи подані відповідачем до суду заяви про відкладення судових засідань по даній справі, призначених на 04.03.2025 року та на 27.03.2025 року, з метою позасудового врегулювання спору, то відповідачу відомо про перебування даної справи на розгляді в Красноокнянському районному суді Одеської області. Крім того, за згодою відповідача, йому надсилалася судова повістка про виклик до суду у вигляді СМС-повідомлення на номер телефону [NUMBER] , який також зазначений фінансовим номером телефону відповідача у кредитному договорі №2040303003 від 31.05.2024 року, яка була доставлена відповідачу 02.04.2025 року, тобто у строк, достатній для прибуття до суду. Крім того, інформація щодо дати та часу розгляду справ міститься у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Красноокнянського районного суду Одеської області в розділі «Розклад засідань» та офіційному веб-сайті «Судова влада України» у розділі «Стан розгляду справ». Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року зазначив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити справу за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п.57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.) З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, беручи до уваги правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Таким чином, [PERSON] було відомо про розгляд Красноокнянським районним судом Одеської області відносно нього справи про стягнення заборгованості за договорами, суд належним чином повідомляв його про необхідність прибуття до суду для розгляду справи, однак останній розглядом справи не цікавився, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223, ст.280 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо кредитного договору №3000020058 від 15.02.2024 року. 15.02.2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №3000020058 про надання відповідачу кредиту в сумі 50000 грн на загальні споживчі цілі, строком на 7 місяців з датою остаточного повернення кредиту - 15.09.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,99% річних. /а.с.15-17, 18-22/. Вказаний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем разом з Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів електронним підписом удосконаленим електронним підписом клієнта, що перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з п.1.4 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок Позичальника або шляхом Рефінансування, або шляхом видачі готівкою суми кредиту Позичальнику через касу Банку. Факт перерахування кредитних коштів в сумі 50000 грн на рахунок відповідача підтверджується меморіальним ордером №18423430 від 15.02.2024 року, призначення платежу: видача кредиту по КД №№3000020058, [PERSON] , 3565512778 /а.с.23/. Згідно з п.1.3, п.1.4.4.1 кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів. Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення Сторони визначили у Графіку Платежів (Додаток №1 до Кредитного договору), а також у пунктах «2.1.5 Плата за користування кредитом» та «2.1.6 Порядок виконання Боргових зобов`язань» Правил кредитування. Частина кредиту та нараховані проценти сплачуються Позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань, будь-яких доступним Позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи. Позичальник має право достроково повернути кредит без додаткових плат та комісій у порядку, який визначено п. «2.1.6.10. Дострокове виконання боргових зобов`язань за ініціативою Позичальника» Правил кредитування. Згідно Графіком платежів, який є Додатком №1 до Кредитного договору №3000020058 від 15.02.2024 року, відповідач зобов`язався щомісяця у період з 15.02.2024 року до 15.09.2024 року здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом ануїтетними платежами по 7994 грн /а.с.17/. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №3000020058 від 15.02.2024 року, відповідач здійснив лише три платежі в строки, передбачені умовами договору. Починаючи з 18.06.2024 року у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Станом на 01.11.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором складає 27556,27 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 23553,20 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4023,07 грн /а.с.24/. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором №3000020058 від 15.02.2024 року в строки, передбачені договором, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №3000020058 від 15.02.2024 року в сумі 27556,27 грн ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо кредитного договору №2040303003 від 31.05.2024 року. 31.05.2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2040303003 про надання відповідачу кредиту в сумі 58107 грн на загальні споживчі цілі, строком на 36 місяців з датою остаточного повернення кредиту - 31.05.2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. /а.с.6-7, 8-12/. Вказаний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем разом з Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 804406, який введений 31.05.2024 року о 12:42:23 год. Згідно з п.1.4 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок Позичальника або шляхом Рефінансування, або шляхом видачі готівкою суми кредиту Позичальнику через касу Банку. Факт перерахування кредитних коштів в сумі 58107 грн на рахунок відповідача підтверджується меморіальним ордером №119245715 від 31.05.2024 року, призначення платежу: видача кредитних коштів [PERSON] , [NUMBER] , [NUMBER] , згідно кредитного договору №2040303003 /а.с.13/. Згідно з п.1.3, п.1.4.4.1 кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів. Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення Сторони визначили у Графіку Платежів (Додаток №1 до Кредитного договору), а також у пунктах «2.1.5 Плата за користування кредитом» та «2.1.6 Порядок виконання Боргових зобов`язань» Правил кредитування. Частина кредиту та нараховані проценти сплачуються Позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань, будь-яких доступним Позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи. Позичальник має право достроково повернути кредит без додаткових плат та комісій у порядку, який визначено п. «2.1.6.10. Дострокове виконання боргових зобов`язань за ініціативою Позичальника» Правил кредитування. Згідно Графіком платежів, який є Додатком №1 до Кредитного договору №2040303003 від 31.05.2024 року, відповідач зобов`язався щомісяця у період з 31.05.2024 року до 31.05.2027 року здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом ануїтетними платежами по 2160 грн /а.с.11-12/. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2040303003 від 31.05.2024 року, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує та не здійснив жодного платежу на погашення кредиту та відсотків. Станом на 01.11.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором складає 62933,37 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 58107 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4826,37 грн /а.с.14/. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором №2040303003 від 31.05.2024 року в строки, передбачені договором, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2040303003 від 31.05.2024 року в сумі 62933,37 грн ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, складає 90489,64 грн, з них: заборгованість за кредитним договором №3000020058 від 15.02.2024 року в сумі 27556,27 грн (з них: заборгованість за тілом кредиту - 23533,20 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4023,07 грн); заборгованість за кредитним договором №2040303003 від 31.05.2024 року в сумі 62933,37 грн (з них: заборгованість за тілом кредиту - 58107 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 4826,37 грн). Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.

Outcome: approved