Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~Московського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.06.2017 Московським районними у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 604. В обґрунтування позову зазначається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втому один від одного та втрату почуття любові. Як наслідок, шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2025 відкрито провадження в даній справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.01.2025 від відповідача надійшла заява про надання строку для примирення. В обгрунтування заяви відповідач зазначає, що у листопаді 2024 домовився з позивачем пожити окремо, у зв`язку з чим позовна заява про розірвання шлюбу була для нього несподіванкою. Також відповідач зазначає, що сторони мають двох неповнолітніх дітей, які повинні рости у повноцінній родині. У зв`язку з вищенаведеним, просить надати строк для примирення терміном 6 місяців. Окрім цього, 31.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що має бажання та наснагу для розвитку шлюбних відносин та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні, призначеному на 03.03.2025, позивач підтримала позовні вимога та просила їх задовольнити, відповідач підтримав подані раніше заяву про надання строку для примирення та відзив, зазначив, що бажає зберегти шлюбні відносини. З огляду на категоричну позицію позивача щодо неможливості примирення із відповідачем, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 10 год. 00 хв. 16.04.2025 та надано можливість сторонам врегулювати сімейні взаємовідносини, без вирішення питання про надання строку для примирення подружжя. У судове засідання, призначене на 16.04.2024, позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судовому просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з неявкою відповідача, на що суд, без виходу до нарадчої кімнати, протокольно постановив відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Московським районними у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис\~№604 від 21.06.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.2017. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , підтверджується виданою повторно копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2017 та [PERSON] , [INFO] , підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2017. Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини припинено, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Положенням ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Як визначено ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положенням ч. 7 ст. 240 ЦПК України передбачена можливість суду у справі про розірвання шлюбу зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Згідно з п. 4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню ст. 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Вирішуючи клопотання\~відповідача про\~надання строку\~для примирення,\~суд звертає\~його увагу\~на те,\~що закріплена\~у ст. 111 СК України норма є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання суд повинен оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання та ухвалення оскаржуваного судового рішення; обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін. Враховуючи позицію позивача у попередньому судовому, яка категорично заперечувала можливість примирення, її відсутність у судовому засіданні після оголошеної перерви, а також відсутність будь-яких відомостей від неї щодо можливості збереження сім`ї, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя. Також суд зазначає, що необґрунтоване задоволення клопотання про надання строку для примирення подружжя суперечило б принципу добровільності шлюбу, визначеного ст. 24 СК України. Посилання сторони відповідача на необхідність збереження шлюбу в інтересах їхніх дітей, які повинні рости у повній родині, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність дітей не є безумовною підставою для збереження шлюбу з урахуванням того, що позивач цього не бажає. Спір щодо прав та обов`язків сторін стосовно дітей у даній справі не вирішується. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого судового збору, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. Водночас, це не позбавляє позивача можливості вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved