Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] звернувся до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та відповідачем ТОВ «Львівенергозбут» 23.07.2024 року було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 вищевказаного договору, споживач ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання продавати Постачальнику (ТОВ Львівенергозбут) електричну енергію вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором. Позивач зазначає, що на виконання умов договору продав відповідачу електроенергію на суму 90562,51 грн. без вирахування обов`язкових зборів та платежів, однак ТОВ «Львівенергозбут» кошти за отриману електроенергію не сплатив. Зазначає, що 04.11.2024 року він звернувся до відповідача із претензією-вимогою про сплату вартості проданої електроенергії, у якій просив сформувати та надати акти приймання передачі товару (електричної енергії) за липень, серпень, вересень 2024 року та сплатити кошти за придбану електричну енергію Однак, у відповідь на вимогу, відповідач надав лише акт за липень 2024 року та фактично сплатив лише половину вартості такої енергії за вказаний місяць. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач також просив стягнути з відповідача 3670,94 грн. пені, яка передбачена п. 4.10 укладеного між сторонами договору, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за яким сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 12000 грн. Рух справи в суді. 06.12.2024 року позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із вказаним позовом. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.12.2024 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.01.2025 року за клопотанням представника позивача цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію, пені було скеровано до Галицького районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2025 року було прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію, пені. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.02.2025 року було задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго». 28.04.2025 року представником позивача було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, яка була прийнята судом. Позиція сторін по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. У додаткових поясненнях наголосив, що постанова НКСЕКР №332 (якою зупинено нарахування пені) має меншу юридичну силу ніж Цивільний кодекс України, а тому не може зупиняти нарахування та стягнення штрафних санкцій, які є договірними та передбаченими у відповідних положеннях ЦК України. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позов зазначила, що механізм покриття витрат постачальника універсальних послуг на купівлю електроенергії за «зеленим» тарифом визначається Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою НКРЕ КП від 26.04.2019 року № 641. На виконання вимог вказаного порядку, між ТОВ «Львівенергозбут» та ПрАТ «НЕК «Укренерго» було укладено договір про надання послуг із забезпечення частки виробництва електроенергії з альтернативних джерел, згідно якого ТОВ «Львівенергозбут» - постачальник універсальних послуг після отриманого обсягу електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, від адміністратора комерційного обліку (в даному випадку ПрАТ «Львівобленерго») визначає обсяг послуги згідно отриманого обсягу згенерованої електричної енергії та поіменний список передає на погодження ПрАТ «НЕК «Укренерго». Після погодження даного обсягу ПрАТ «НЕК «Укренерго» останній сплачує постачальнику універсальних послуг вартість наданих послуг, після чого постачальник універсальних послуг розраховується за «зеленим» тарифом із побутовим споживачем згідно укладеного договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Таким чином, отримані ТОВ «Львівенергозбут» від ПрАТ «НЕК «Укренерго» кошти, є єдиним джерелом для оплати приватним домогосподарствам за генеровану/вироблену електричну енергію за «зеленим» тарифом. Всі нарахування,\~які постачальник\~проводить споживачу,\~здійснюються ним\~не у\~довільній формі,\~а виключно\~на основі\~даних,\~які у\~встановленому порядку\~постачальнику передає\~Адміністратор комерційного\~обліку.\~Товариство не\~порушувало та\~не уникало\~виконання взятих\~на себе\~зобов`язань. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ні щодо факту передання електроенергії покупцем продавцю (через мережі оператора системи розподілу), ні щодо обсягів переданої електроенергії, визначених у порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством. Крім того, наголосила, що дохід, отриманий власником приватного домогосподарства від продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» належить до оподатковуваних податком на доходи фізичних осіб доходів відповідно до п. 164.2 Податкового кодексу України на загальних підставах за ставкою 18%. А тому, задоволення позовних вимог у повному обсязі призведе до порушення норм Податкового кодексу України. Також, з посиланням на правову позицію Верховного Суду просила відмовити у стягненні з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. У додаткових поясненнях вказала, що позивачем заявлено вимоги про стягнення всієї вартості згенерованої електричної енергії за зеленим тарифом, без врахування місячного споживання. Зазначила, що з урахуванням норм договору, нарахування плати за придбану електроенергію повинна становити 35 220, 28 грн Представник третьої особи ПрАТ «НЕК «Укренерго» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Жодних заяв чи клопотань до суду від останнього не надходило. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що між ТОВ «Львівенергозбут» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 2700080462 від 23.07.2024 року про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 договору, споживач ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання продавати постачальнику (ТОВ Львівенергозбут) електричну енергію вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором. Взаємовідносини постачальника універсальних послуг зі споживачем щодо початку/продовження купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом врегульовується відповідно до ПРРЕЕ. Пунктом 2.2. встановлено, що постачальник універсальних послуг зобов`язаний: -здійснювати отримання та обробку основних даних за площадками споживача та даних комерційного обліку, отриманих від Адміністратора комерційного обліку; -надавати споживачу оформлені платіжні документи; -купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі сертифікованих даних комерційного обліку та Актів приймання передавання товару (електричної енергії) за умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії. Відповідно до п. 2.3 Договору споживач має право: продавати електричну енергію, вироблену генеруючою електроустановкою приватного домогосподарства понад власне споживання протягом розрахункового періоду, постачальнику універсальних послуг за «зеленим» тарифом; на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за "зеленим" тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; на оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; на здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів. Згідно з п. 2.4 Договору споживач зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та цього Договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію електроустановок приватного домогосподарства, у тому числі генеруючих установок; забезпечувати збереження засобів вимірювальної техніки і пломб на них у разі розміщення вузла обліку на території приватного домогосподарства; допускати оператора системи розподілу для виконання заміни непрацюючого засобу обліку. Відповідно до пункту 4.1 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п. 4.2. договору постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення. Відповідно до п. 4.3 договору на дату введення в експлуатацію генеруючої установки 22.07.2024 року "зелений" тариф за цим договором становить 639 коп/кВТ*год. (без ПДВ). Пунктом 4.6. передбачено, що постачальник універсальних послуг щомісячно до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, формує звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та Акт купівлі-продажу електричної енергії (за необхідності) і надає їх побутовому споживачу. У тому числі в електронному вигляді, для підписания. Якщо побутовий споживач до 17 числа не повернув або не надав до них свої зауваження, такий звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акт купівлі-продажу електричної енергії вважаються погодженими. Звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії та Акт купівлі-продажу електричної енергії може бути підписаний сторонами з використанням електронного підпису. Пунктом 5.1 договору визначено, що постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав споживача. На виконання умов договору генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача за період з 01.07.2024 року по 30.10.2024 року було вироблено та передано відповідачу електричну енергію загальною вартістю 90562,51 грн.. Дана сума по оплаті виробленої та переданої електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства позивача, що перевищує місячне споживання електричної енергії, підтверджується наступними доказами: - актом приймання-передачі товару (електричної енергії) від 31.07.2024 року, відповідно до якого ТОВ «Львівенергозбут» було придбано 5042 КВт* год. «за зеленим тарифом» електроенергії на загальну суму 32235,52 грн. без врахування зборів та платежів; -витягом з персонального кабінету користувача [PERSON] на офіційному веб-сайті ТОВ «Львівобленерго» (із зазначенням адреси домогосподарства позивача та номеру укладеного між сторонами договору), та розрахунком позивача з якого вбачається, що - за серпень позивачем було генеровано 5263 КВт*год. електроенергії (спожито 14 КВт* год.), продано 5249 КВт електроенергії в сумі 33558,96грн. без вирахування зборів та інших платежів - за вересень позивачем було генеровано 3649 КВт*год. електроенергії (спожито 17 КВт* год.), продано 3632 КВт електроенергії в сумі 23220,83 грн. без вирахування зборів та інших платежів - \~ \~ \~ \~ за жовтень позивачем було генеровано 2784 КВт*год. електроенергії (спожито 21 КВт* год.), продано 2763 КВт електроенергії в сумі 17664, 96 грн. без вирахування зборів та інших платежів. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що за період з липня по жовтень 2024 року позивачем було згенеровано 16738 КВт*год. електроенергії, з яких спожито 52 КВт*год. Відповідно до виписки з рахунку АТ КБ «Приватбанк», позивач [PERSON] 29.08.2024 року отримав від відповідача за договором № 2700080462 від 23.07.2024 року 12974,8 грн. 04.11.2024 року позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про сплату вартості проданої електричної енергії за «зеленим» тарифом. Дані щодо виконання боржником вказаної вимоги відсутні. Мотиви прийняття рішення судом. Згідно з приписами\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~статтею 77ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до\~статті 78ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.509ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525,526\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 610ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові від 08.07.2020 у справі № 754/17518/15-ц, Верховний Суд зазначив, що у статті 629\~ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право\~обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року № 355/385/19. Згідно з п. 11.3.18 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі\~ПРРЕЕ) умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства. Плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством (п. п. 11.3.19 ПРРЕЕ). Відповідно до п. 11.3.20 ПРРЕЕ розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного домогосподарства, є календарний місяць. Розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі Акта купівлі-продажу електричної енергії. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»(далі\~Закону України «Про НКРЕКП») Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі\~Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про НКРЕКП» регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та суб`єктами, що належать до особливої групи споживачів у розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії", законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Відповідно до ч. 1ст.9-1Закону України «Про альтернативні джерела» "зелений" тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). Встановлення "зеленого" тарифу, передбаченого цією статтею, здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, з урахуванням особливостей, визначених статтею 9-1--1цього Закону. Ліцензія на провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, розподілу електричної енергії малими системами розподілу, постачання електричної енергії споживачу, зберігання енергії, агрегації, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця видається Регулятором у встановленому законодавством порядку (ч. 3ст. 8 ЗаконуУкраїни «Про ринок електричної енергії»). Згідно з наданим представником позивача розрахунком за договором заборгованість ТзОВ «Львівенергозбут» перед позивачем за період з липня до жовтня 2024 року становить 90562,51 грн. Суд приймає вказаний розрахунок як належний, оскільки такий базується на вимогах законодавства та умовах договору. Долучений до позовної заяви витяг з персонального кабінету позивача на офіційному веб-сайті ТОВ «Львівобленерго» є належним, допустимим доказом та підтверджує щомісячне фактичне споживання позивачем електричної енергії, продаж надлишку такої енергії відповідачу. При цьому, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано дані, що містяться у вищевказаному витязі. Суд також враховує, що відповідно до умов договору саме на відповідача покладений обов`язок зі складання актів купівлі-продажу\~електричної енергії до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим. Однак, відповідач взяті на себе обов`язки не виконав, відповідні акти не склав, заборгованість за отриману електричну енергію не погасив, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Як встановлено судом, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 90562,51 грн. Відповідач не надав доказів оплати вартості електричної енергії за з серпня 2024 року по жовтень 2024 року. А тому, на переконання суду, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та стягнути з ТОВ «Львівнергозбут» на користь [PERSON] заборгованість за електричну енергію, вироблену за «зеленим тарифом» у вищевказаному розмірі без вирахування обов`язкових зборів та платежів. Доводи відповідача про те, що задоволення позовних вимог у вказаному розмірі буде порушенням Податкового кодексу України, судом не приймається, оскільки зазначеним рішенням з «Львівенергозбут» стягується сума заборгованості без вирахування відповідних обов`язкових платежів. Щодо посилання сторони відповідача на невиконання ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, суд вважає безпідставним, оскільки згідно з ст.\~617\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. З наведеного вбачається, що кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів. Отже, посилання сторони відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару. Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 у справі № 910/14453/21. Вирішуючи спір в частині заявленої позивачем до стягнення пені, суд враховує наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно ч. 1 ст. 6, п. 4 ч. 4 ст. 6 «Про ринок електричної енергії» Державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку). Законом України від 24.02.2022№ 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває до теперішнього часу. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) прийнято Постанову від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду», до якої в подальшому вносились зміни та доповнення, зокрема, постановою від 26.04.2022 №413. Вказаною постановою НКРЕКП від 26.04.2022 №413 в тому числі змінено назву постанови від 25.02.2022 № 332, пункти 1-12 змінено пунктом 1. Згідно з пунктом 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано відповідні настанови, зокрема: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії (підпункт 16 пункту 1 Постанови). У Постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22, зокрема, зазначено, що підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (пункт 8.13.34 постанови). Об`єднана палата у вказаній постанові дійшла висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії (пункт 8.13.35). У п. 8.13.36 постанови Об`єднаною палатою наголошено на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Таким чином, хоча постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії», що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору (висновок, наведений в п.8.13.38 Постанови). При цьому, в п. 8.13.43 постанови вказано, що Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення. Частинами 5 та 6 ст.13Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою НКРЕКП від 28.06.2024 № 1231 були внесені зміни до пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, згідно якими, зокрема, постановлено виключити підпункт 6 та у зв`язку з цим підпункти 7 - 27 вважати відповідно підпунктами 6 - 26. Таким чином, підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 став підпунктом 15 пункту 1 відповідного змісту, а саме: «Зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 3670,94 грн., нарахованої за період прострочення, на підставі підпункту 15 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (в редакції Постанови НКРЕКП від 28.06.2024 № 1231). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку (90562,51 грн. (розмір задоволених вимог) / 94233.45 грн. (ціна позову) * 968.96 грн. (сплачений судовий збір) = 931 грн. 21 коп.). Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2024 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Золотухіним О.О. було укладено договір про надання правової допомоги б/н. Відповідно до п. 4.1-4.3. договору, на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Процесуальні дії (участь у судових засіданнях, оформлення клопотань, заяв, позовів, скарг та інших документів) погоджуються сторонами та оплачуються відповідно до виставлених рахунків. Витрати пов`язані із виконанням даного договору та супроводом судового провадження (судовий збір та ін.) покладаються на замовника. Відповідно до розрахунку розміру правової допомоги у справі № 462/9312/24, акту здавання-приймання робіт згідно договору про надання правової допомоги від 01.12.2024 року від 24.04.2025 року, адвокат надав, а клієнт отримав наступні послуги: -вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову, правова консультація клієнта -1 год. 1500 грн.; -підготовка та подача до суду процесуальних документів по справі (позову) 2 год. 3000 грн.; -підготовка та подача додаткових пояснень від 24.02.205 року 1 год. 1500 грн.; -підготовка та подача додаткових пояснень від 08.04.205 року 1 год. 1500 грн.; -участь у судових засіданнях: 24.02.205 року, 20.03.2025 року, 09.04.2025 року 3 год. - 4500 грн. \~ \~ \~ \~ Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Враховуючи категорію справи, її незначну складність, невелику кількість судових засідань та обсяги матеріалів справи, наявність сталої судової практики, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд вважає, що повна компенсація заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу в сумі 12000 гривень за рахунок відповідача не була б пропорційною, співмірною та логічною. Суд враховує заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на професійну правову допомогу ,відповідно до яких така вартість послуг є неспівмірною із складністю спору та витраченим часом на надання таких послуг. З урахуванням вищенаведеного, суд переконаний, що стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 6000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності а також принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved