Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 20.03.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 19.10.2023 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У сторін є спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з відповідачем не змогли створити міцної сім`ї, у подружжя різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвели до припинення подружніх відносин. Сторони разом не проживають, почуття любові та поваги до відповідача втрачене. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, на примирення не згідна. Зазначає, що шлюб розриває вдруге, спору щодо спільного майна на час подання позову до суду немає, зауважує, що донька після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем. Вважає, що шлюб існує формально, а тому просить шлюб між ними розірвати, залишити їй прізвище « [PERSON] ». ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, намірів на примирення немає. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 21.03.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 21.04.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.10.2023 року відділом державного акту цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сторони 19.10.2023 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 2162 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.8). Згідно витягів з реєстру Івано-Франківської територіальної громади від 18.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.6,9). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В порядку ч.2 ст.115\~СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] ,зареєстрований 19.10.2023 року відділом державного акту цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис № 2162, слід розірвати. З огляду на зазначене, позов підлягає до задоволення. Водночас суд зазначає, що згідно\~ст. 113 СК України\~вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відповідними органами реєстрації актів цивільного стану. Одночасно слід роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу виключно у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження. При розгляді справи в позовному провадженні до компетенції суду вирішення даного питання не відноситься. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у відповідності до п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1211,20 коп. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, приходить до переконання, що позивачу слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605,60 грн. Відповідно до ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача слід стягнути іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 605,60 грн судового збору. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved