Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», в інтересах якого діє представник - адвокат Тараненко Артем Ігорович, звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021 у розмірі 61566,84 грн, яка складається з 17300,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 44266,84 грн заборгованості за відсотками. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 250217545 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою Інтернету, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua та ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику. Після цього відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, вказавши свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER], ввівши 19.11.2021 ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснувши кнопку «Так», що є підписанням договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відразу після вчинених дій відповідача, 19.11.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів відповідачу згідно з вимогами договору у сумі 17300,00 грн на його банківську картку № [NUMBER] . Право вимоги за вказаним вище договором відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» від 28.11.2018 за № 28/1118-01, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» від 23.02.2024 за № 23/0224-01, між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК "Ейс» від 17.07.2024 за № 17/07/2024 перейшло до ТОВ «ФК "Ейс». При цьому, відповідно до умов договору від 28.11.2018 за № 28/1118-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Не зважаючи на те, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, всупереч умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 61566,84 грн, яка складається з 17300,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 44266,84 грн заборгованості за відсотками. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» вказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по справі. 12.09.2024 ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Учасники справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином. До суду від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 250217545, за умовами якого позичальник отримує 17300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 12-16). Відповідно до пунктів 1.3, 1.7, 1.9.1 договору, кредит надається на строк 30 днів, а саме до 19.12.2021, дисконтна процентна ставка (встановлюється на дисконтний період 30 днів, а саме до 19.12.2021) - 156,95% річних, що становить 0,43 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 5.2 договору визначено, що строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.7 договору (до 19.12.2021). Пунктом 5.3 договору сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України. Пунктом 1.12. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії(продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти в розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Укладення електронного договору, відбулося шляхом введення [PERSON] одноразового ідентифікатора [NUMBER] отриманого від товариства на мобільний телефон [NUMBER] (а.с. 24, 25). Згідно з пунктом 5.1 договору від 30.11.2021 невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua (а.с. 15). Відповідно до пункту 5.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (а.с.15). Як вбачається з укладеного договору, позичальник має сплачувати кредитодавцю визначені у договорі відсотки за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 156,95 відсотків річних (0,43 % від суми кредит за кожний день) у дисконтний період (30 днів) та 1087,70 відсотків річних (2,98 % від суми кредит за кожний день) з наступного дня після закінчення дисконтного періоду (30 днів) у разі ненадходження від позичальника платежу по зобов`язанню після закінчення дисконтного періоду, але на більше ніж на період 90 днів ( пункти договору 1.8, 1.12, 1.12.1, 1.12.2). Відповідач отримав кредитні кошти у сумі 17300,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення від 19.11.2021 № bc2c1cbe-c020-46e9-8cee-0206e437ee87 наданого позивачем (а.с. 35) та довідкою від 06 серпня 2024 року № 07\-_1/2024, виданою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 36-37). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача становить 46100,64 грн, при цьому заборгованість за тілом кредиту становить 17300 грн, за процентами 29351,18 грн (а.с. 67-68). Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача становить 61566,84 грн, з яких: за тілом кредиту - 17300 грн, за відсотками - 44266,84 грн (а.с. 69). Така ж сума заборгованості підтверджена випискою з особового рахунка за кредитним договором № 250217545 [PERSON] (а.с. 72 зворот). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021 від 19.11.2021. Пунктом 4.1. вказаного договору, передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. 28 листопада 2018 року вказана форма реєстру прав вимоги підписані між клієнтом і фактором. При цьому, відповідно до п. 1.3 договору за № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (а.с. 38-43). 28 листопада 2019 року укладено Додаткову угоду № 19 до зазначеного договору факторингу № 28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 44). 31 грудня 2020 року укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 та викладено його в новій редакції, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2021 року, п. 4.1 визначено, що право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с. 45-49). 31.12.2021 укладено Додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01, якою строк його дії продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с. 50). Відповідно до реєстру прав вимоги від 26 січня 2022 № 170, до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021 загальною сумою 46616,18 грн (а.с. 51-52). 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, строк якого закінчується 31 грудня 2024 року. Вказаним договором, також передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до договору Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами (а.с. 53-57). Також, надано реєстр прав вимоги від 23 лютого 2024 року щодо відступлення ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги щодо кредитного договору [PERSON] за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021 загальною сумою 61566 грн (а.с. 58-59). 17 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021. Відповідно до пунктів 1.2, 1.5 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 66-54). Відповідно до акту прийому передачі від 17.07.2024 та реєстру прав вимоги від 17 липня 2024 року, до ТОВ «ФК «Ейс» від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021 загальною сумою 61566,84 грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 17300 грн, за відсотками - 44266,84 гривні (а.с. 65-66, 70). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до позивача - ТОВ «ФК «Ейс», перейшло право вимоги за кредитним договором № 250217545 від 19.11.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Таліон Плюс», «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 250217545 від 19.11.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 17300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 19.11.2021 надало відповідачу кредит у розмірі 17300 гривень строком до 19.12.2021, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 0,43% на добу у дисконтний період (до 19.12.2021), а у разі ненадходження від позичальника платежу по зобов`язанню після закінчення дисконтного періоду (19.12.2021) строк дії договору продовжується, але на більше ніж на період 90 днів, за який позичальник зобов`язався сплатити відсотки у розмірі 2,98 % від суми кредит за кожний день ( пункти договору 1.3, 1.8, 1.12, 1.12.1, 1.12.2). Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач заборгованість за кредитом не погасив, в тому числі не виконав зобов`язання після закінчення дисконтного періоду. Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 17300 грн, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 44266,84 грн. Враховуючи умови договору (пункти договору 1.3, 1.8, 1.12, 1.12.1, 1.12.2), із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 17300 гривень, процентної ставки за кредитом (0,43 % за період 30 днів (дисконтний період), 2,98 % за період 90 днів після закінчення дисконтного періоду), строку кредитування і суми сплачених відповідачем відсотків розмір заборгованості за відсотками нарахований позивачем у межах строку кредитування за визначеними договором відсотковими ставками. Виходячи із викладеного, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки такий проведений з урахуванням умов договору. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 61566,84 грн, яка складається з наступного: 17300,00 грн - заборгованість по кредиту; 44266,84 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, а всього - 8422,40 грн. Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивачем ТОВ «ФК «Ейс» в особі директора Полякова О. В. 26 липня 2024 року укладено договір про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (а.с. 71-72). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги № 26/07/24-01 від 26 липня 2024 року (а.с. 73-74); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тараненка А.І. (а.с. 76); довіреність про уповноваження адвоката Тараненка А.І. представляти інтереси ТОВ «ФК «Ейс» ( а.с. 76); Акт прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 (а.с. 75), відповідно до якого АБ «Тараненко та партнери» надало клієнтові ТОВ «ФК «Ейс» послуги з правничої допомоги на суму 6000 грн, пов`язані з підготовкою та подачею позову до [PERSON] про стягнення заборгованості. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України), зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ТОВ «ФК «Ейс» на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved