Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 23 листопада 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №20210048243 по продукту «Кошти в кредит» згідно з умовами якого сума кредиту за цим договором складає 41400,00 грн. Відповідно до умов договору грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців, платності - 5,5% від загальної початкової суми кредиту. Комісія за надання кредиту складає 5400,00 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту (4 % від загальної суми кредиту) - 1656,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 68724,00 грн; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 267,19 % річних від загальної суми кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав. В той же час відповідач свої зобов`язання не виконав, ним сплачено лише заборгованість в сумі 16727,00 грн та станом на 25 січня 2025 року заборгованість відповідача за цим кредитним договором становить 49008,44 грн, з яких: 26950,00 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту, 22058,44 грн - загальна заборгованість за комісією. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20210048243 від 23\~грудня 2021 року в розмірі 49008,44 грн та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, будь-яких інших клопотання ним подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають право відносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 23 грудня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №20210048243 по продукту «Кошти в кредит» за допомогою ІТС кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника в ІТС кредитора здійснюється при вході позичальник в особистий кабінет в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію", що також підтверджується довідкою про ідентифікацію. Вказаний договір був укладений шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті кредитодавця www.sfactor.com.ua та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач підписав вказаний кредитний договір з додатками (кредитний договір, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором,) електронним підписом з одноразовим ідентифікатора «G-G-0042», що підтверджується відомостями п.12 Підписи і реквізити сторін вказаного кредитного договору та довідкою про ідентифікацію від 23 .12.2021 року. Підписанням договору відповідач засвідчив, що до укладення договору ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до умов кредитного договору №20210048243 від 23 грудня 2021 року кредитор надає позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 2.9. договору сторони узгодили наступні умови кредитування: загальна сума кредиту - 41400,00 грн; строк кредиту - 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2022 року (включно); процентна ставка (звичайна) - 5,5% в місяць; комісія за надання кредиту (15 % від чистої суми кредиту) - 5400,00 гривень; комісія за управління (обслуговування) кредиту (4 % від загальної суми кредиту) - 1656,00 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту 68724,00 грн; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 267,19%. Аналогічні умови кредитування передбачені у Паспорті споживчого кредиту по продукту "Кошти в кредит" від 23 грудня 2021 року з якими ознайомлений відповідач (а.с. 14 (зворот) -15). Відповідно до п. 3.2. договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 36000,00 грн на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 5400,00 грн на свою користь в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої договором. Сума кредиту (його частина) перераховується кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього договору (п.3.3). Відповідно до п.4.1. договору позичальник у випадках та порядку, встановлених договором зобов`язаний сплачувати кредитору платежі, пов`язані з отриманням, обслуговування та повернення кредиту, передбачені договором, зокрема проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та комісію за управління (обслуговування) кредиту. Розмір процентної ставки та розмір комісії визначаються в п.2.9 договору. Комісія за управління (обслуговування) кредиту, яка встановлюються у відсотках від суми кредиту та нараховуються на суму кредиту за кожен факт прострочення періодичних платежів по кредиту, встановленими в графіку платежів, якщо таке прострочене триває не менше 4-х календарних днів. Комісія за управління (обслуговування) кредиту підлягає сплаті позичальником у найближчу дату періодичну платежу, визначеного в графіку платежу, що слідує за датою нарахування такої комісії. Розмір комісії встановлюються у відсотках від суми кредиту і визначений в п.2.9 договору. Додаток №1 містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за умов виконання відповідачем своїх зобов`язань на умовах та в строк передбачений договором (графіком платежів). Тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. З наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором №20210048243 від 23 грудня 2021 року, слідує, що заборгованість [PERSON] за цим договором станом на 25 січня 2025 року складає 49008,44 грн, з яких: 26950,00 грн - заборгованість за кредитом, 22058,44 грн - заборгованість за комісією. Отримано оплат в сумі 16727,00 грн. Станом на 25 січня 2025 року заборгованість не погашена. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин та доказів наданих позивачем. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц). Відповідач, власних розрахунків заборгованості не надав та належними та допустимими доказами не спростував розмір боргу. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до\~ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3\~ст.141 ЦПК України. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховуюється: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом статей 137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved