Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хільчевський Сергій Олександрович, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2138, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 19.07.2019, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором в розмірі 593 892,16 долари США, що становить 15\~854\~603 гривні 30 копійок. В обґрунтування позову зазначає, що 14.12.2007 між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004185 (далі - кредитний договір), відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання житлової нерухомості в сумі 87 000,00 доларів США, під 0,92% відсотків на місяць на суму залишку за кредитом, із кінцевим строком повернення до 13 грудня 2027 року. Також, 14.12.2007 позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки № ZRZ0GK00004185, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., згідно якого позивачем передано в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ? та належить на праві власності [PERSON] . 22 листопада 2021 року постановою державного виконавця Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного МУ Міністерства України (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №67607493 щодо виконання виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №2138 від 19.07.2019 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 593 892,16 доларів США, що становить 15 854 603 гривні 30 копійок. Вважає, що спірний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5, та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, банк не повідомив нотаріуса про існування на розгляді в суді справи № 296/2639/15-ц, рішенням в якій стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 92 063,4 дол.США, та встановлено, що строк виконання зобов`язань в повному обсязі настав 31.03.2009 та у банку було відсутнє право нараховувати відсотки поза межами цього строку. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, оскільки право вимоги у стягувача виникло 31.03.2009, сам же виконавчий напис вчинено 19.07.2019, що явно перевищує трирічний строк. Виконавчий напис міг вчинятися лише у разі\~прострочення платежів\~за основним\~зобов`язанням\~до закінчення\~строку виконання\~основного зобов`язання,\~який було\~змінено АТ\~КБ «ПриватБанк»\~у зв`язку\~зі зверненням\~з позовною\~заявою до\~суду у\~2015\~році.\~ Положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії за розрахунково-касове обслуговування не відповідає вимогам закону. Також, згідно змісту виконавчого напису, пеня в сумі 394 709,13 доларів США нарахована за період з 14.12.2007 по 10.04.2019, натомість виконавчий напис вчинений 19.07.2019, тобто з порушенням річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення суми пені. Крім того, жодного повідомлення про усунення порушень іпотечного договору позивач не отримував, а тому у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису були відсутні документи щодо належного повідомлення боржника, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 20 січня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Адаменко Т.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, а у випадку, якщо суд не знайде підстав для відмови в задоволенні позову за безпідставністю, просить застосувати строки позовної давності. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказала, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, виконавчий напис вчинено з дотриманням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5. Виконавчий напис було вчинено у 2019 році, про його наявність позивач міг дізнатись з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 22.11.2021, проте з позовом позивач звернувся лише у грудні 2024 року. 22 січня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначає, що відповідачем не спростовано аргументів, викладених у позові. Щодо строку позовної давності зазначив, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки продовжуються на строк його дії, а тому прохання відповідача про застосування строку позовної давності не може бути задоволено. Треті особи письмових пояснень на позовну заяву не подавали, про розгляд справи повідомлені належним чином. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.12.2007 між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004185, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання житлової нерухомості в сумі 87 000,00 доларів США, під 0,92% відсотків на місяць на суму залишку за кредитом, із кінцевим строком повернення до 13 грудня 2027 року. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 14 грудня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № ZRZ0GK00004185, предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Згідно п.16.7.1 договору іпотеки іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов`язань, на момент розірвання (п.16.8 договору іпотеки). У разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п.16.7 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороду, інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою інших вимог (п.16.9 договору іпотеки). Звернення на предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених п.п.16.7.1 16.7.2 16.9 цього договору відповідно до\~розділу V Закону України «Про іпотеку»\~на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п.22 договору іпотеки). Також судом встановлено, що на розгляді Корольовського районного суду м.Житомира перебувала справа № 296/2639/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , у якому позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь станом на 28 січня 2015 року заборгованість за кредитним договором № ZRZ0GK00004185 від 14 грудня 2007 року в розмірі 342 088,02 дол. США, що еквівалентно 5 425 515,96 грн, та яка складається із: заборгованості за кредитом 88 242,14 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом 68 299,54 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом 12 876 дол. США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 156 365,42 дол. США; штрафів 15,76 дол. США (фіксована частина) та 16 289,15 дол. США (процентна складова). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року та постановою Верховного Суду від 09.09.2022, позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZRZ0GK00004185 від 14 грудня 2007 року в розмірі 92 063 дол. США, в тому числі: 86 743,77 дол. США боргу по кредиту, 4 778,94 дол. США нарахованих процентів по кредиту та 541,03 дол. США пеня. У задоволенні решти позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] відмовлено. 19 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №2138 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , та які передані в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» за договором іпотеки № ZRZ0GK00004185 від 14 грудня 2007 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги банку шляхом перерахування на рахунок банку коштів в загальному розмірі 593 892,16 доларів США, з якої: заборгованості за кредитом 88 242,14 дол. США; заборгованості за відсотками 89 324,40 дол. США; заборгованості по комісії 21 616,45 дол. США; пені - 394 709,13 дол. США, що еквівалентно 15 858 103,30 грн. Трок, за який провадиться стягнення - з 14.12.2007 по 10.04.2019. 22 листопада 2021 року на підставі виконавчого напису №2138 від 19.07.2019 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коник Тамарою Вікторівною було відкрито виконавче провадження ВП №67607493. Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №2138 від 19.07.2019, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено надіслання іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та право іпотекодержателя прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, якщо протягом встановленого строку вказана вимога залишається без задоволення. На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. керувалася ст.ст.87 -89 Закону України «Про нотаріат», та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року в справі № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 19 липня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що нотаріусу було подано оригінал нотаріально посвідченого договору іпотеки № ZRZ0GK00004185 від 14 грудня 2007 року та кредитного договору №ZRZ0GK00004185. Відповідно до підпунктів 2.1 - 2.3 глави 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №554/6777/17. Відповідачем не надано доказів надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору боржнику [PERSON] з відміткою іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відміткою поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, а відтак, що виконавчий напис було вчинено правомірно з дотриманням умови спливу тридцятиденного строку з моменту надіслання вимоги боржнику. Згідно з підпунктами 3.1, 3.4 пункту 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Звернувшись у березні 2015 року із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором від 14.12.2007, АТ КБ «ПриватБанк» змінив строк виконання зобов`язання, а отже виконавчий напис нотаріуса міг бути вчинений до 2015 року. Крім того, з дня пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості згідно ст.1050 ЦК України, що відбулося у 2015 році шляхом подання відповідного позову, відповідач не мав права нараховувати договірні відсотки, передбачені ст.1048 ЦК України. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року №444/9519/12. Проте, відповідно до виконавчого напису, в ньому безпідставно визначено період стягнення з 14.12.2007 по 10.04.2019 та стягнуто проценти в більшому розмірі, ніж станом на 2015 рік, тобто такі нараховувались всупереч наведеній позиції після березня 2015 року. Що стосується стягнення пені, то така нарахована з порушенням однорічної (спеціальної) позовної давності з вимогою про її стягнення та її розмір значно (більш як у чотири рази) перевищує розмір заборгованості за кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" необхідно установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису. Як встановлено судом у цій справі, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення на іпотечне майно за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості, а на час вчинення виконавчого напису існував невирішений спір з [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача [PERSON] про відсутність в нього безспірної заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №2138 від 19 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Київської області Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] , та які передані в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» за договором іпотеки № ZRZ0GK00004185 від 14 грудня 2007 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов - задоволенню. Що стосується застосування строку позовної давності. Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Адаменко Тетяна Станіславівна у відзиві просить застосувати строк позовної давності встановлений статтею 257 ЦК України, оскільки виконавчий напису було вчинено у 2019 році, та про його наявність позивач міг дізнатись з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 22.11.2021. Статтею 257\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч.4 ст.267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до статті 29\~Закону України\~"Про\~захист населення\~від інфекційних\~хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України та на підставі постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~червня 2023\~р.\~№ 651 такий відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Також, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжено Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, строк позовної давності звернення до суду із позовом із вимогами щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не пропущено. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved