Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі позивача - Прилуцької міської ради Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Прилуцької міської ради Чернігівської області витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 2861,83 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2024 у кримінальному провадженні №12024270330000278 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Відповідно до зазначеного вироку [PERSON] обвинувачувався у тому, що 27.02.2024 близько 18 год. 00 хв., точного часу не встановлено, обвинувачений [PERSON] , знаходячись у приміщенні житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , під час розпиття спиртних напоїв та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, у ході конфлікту, що виник з мотивів раптово неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] , в той момент коли потерпілий лежав на підлозі, обвинувачений [PERSON] умисно наніс останньому не менше двох ударів взутою ногою в область правої частини тулуба потерпілого, після чого, продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений [PERSON] наніс кулаком правої руки в область голови Кравець Р.А. не менше чотирьох ударів. \~ \~ \~ \~У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради з 28.02.2024 по 11.03.2024, що становить 12 ліжко-днів, що підтверджується довідками КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 19.12.2024. Відповідно до калькуляції витрат на лікування потерпілого [PERSON] , вартість лікування склала 1738,04 грн за 1 ліжко-день у лютому 2024 року та 1758,65 грн за 1 ліжко-день у березні 2024 року, а всього 21062,58 грн за 12 ліжко-днів. Згідно з інформацією КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» на час лікування [PERSON] не мав укладеної декларації із сіменим лікарем, а його дані були відсутні в електронній системі охорони здоров`я, тому лікування проводилось за рахунок коштів КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради та коштів місцевого бюджету. Так, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради витрачено кошти в розмірі 18\~200,75 грн. Коштів місцевого бюджету: 593,37 грн у лютому 2024 року та 2268,46 грн у березні 2024 року, а всього 2861,83 грн. Таким чином, сума коштів витрачених КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради, що надійшли з місцевого бюджету територіальної громади м. Прилуки за надані медичні послуги становить 2861,83 грн, які добровільно не відшкодовані та підлягають стягненню у судовому порядку із винного в завданні тілесних ушкоджень [PERSON] . Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження №12024270330000278 від 28.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не заявлявся. Разом з тим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину, ні в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.06.2024 законної сили 23.07.2024, що і є підставою звернення прокурора до суду для захисту державних інтересів. Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури Бондар А. в судове засідання не з`явився, згідно з письмовою заявою просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.п.41). Представниця Прилуцької міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, згідно з поданою заявою просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.п.39). Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд доходить наступного висновку. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2024 у кримінальному провадженні №12024270330000278 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Відповідно до зазначеного вироку [PERSON] обвинувачувався у тому, що 27.02.2024 близько 18 год. 00 хв., точного часу не встановлено, обвинувачений [PERSON] , знаходячись у приміщенні житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , під час розпиття спиртних напоїв та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, у ході конфлікту, що виник з мотивів раптово неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] , в той момент коли потерпілий лежав на підлозі, обвинувачений [PERSON] умисно наніс останньому не менше двох ударів взутою ногою в область правої частини тулуба потерпілого, після чого, продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений [PERSON] наніс кулаком правої руки в область голови Кравець Р.А. не менше чотирьох ударів (а.п.25-29). Відповідно до листа №01-13/1104 від 13.12.2024, Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» з 28.02.2024 по 11.03.2024. На лікування було витрачено власні кошти підприємства в сумі 21062,58 грн: власні кошти підприємства 18200,75 грн, кошти місцевого бюджету 2861,83 грн (а.п.12). Так, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради витрачено кошти в розмірі 18\~200,75 грн. Коштів місцевого бюджету: 593,37 грн у лютому 2024 року та 2268,46 грн у березні 2024 року, а всього 2861,83 грн (а.п.13,14). Згідно з копією листа №02-16/125 від 07.01.2025, на лікування потерпілого [PERSON] КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» витратила 2861,83 грн коштів місцевого бюджету, які [PERSON] не відшкодовані (а.п.17). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. У частині 4 вказаної статті зазначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пунктами 3, 4 Порядку визначено, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення повадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Пунктом 4 Порядку вказано, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать у тому числі видатки на охорону здоров`я. КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» є закладом охорони здоров`я, фінансування якого здійснюється відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України, надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Невідшкодування витрат, здійснених КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» за рахунок місцевого бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] призводить до порушення інтересів держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Отже, оскільки в результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» та на його лікування витрачено кошти, що надійшли з місцевого бюджету територіальної громади м.Прилуки в сумі 2861,83 грн, то саме така сума і повинна бути стягнута з відповідача на користь держави в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь держави у сумі 3028,00 грн. На підставі наведеного та ст.1166, 1191, 1206 ЦК України, Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат»,

Outcome: approved