Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт (обтяження) з майна, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рахується зокрема з такими даними: тип обтяження арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1391755, зареєстровано: 19.10.2004 за № 1391755 реєстратором: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: постанова, 688/22, 05.02.2004, Районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , дата народження [INFO] причина відсутності коду: архівний запис [ADDRESS] . відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 1620446 дата перенесення 12.07.2013, номер запису про обтяження 1620446 (спеціальний розділ) дата державної реєстрації 19.10.2004, документи подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 688/22, виданий 05.02.2004, видавник: Районний відділ ДВС Мінського районного управління юстиції, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3890848 від 12.07.2013, [PERSON] , Реєстраційна служба Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області, Чернігівська обл., вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, архівний запис [ADDRESS] , відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1391755, 19.10.2004, зміст, характеристика обтяження № реєстра: 69, внутр. № 3Е01DE2B23F553316B29, опис предмета обтяження: все майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно. Проте, донці померлого, відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого на підставі наявності заборони. Нотаріусом повідомлено спадкоємця про те, що на все майно [PERSON] накладено арешт Постановою РВ ДВС Мінського районного управління юстиції № 688/22 від 05.02.2004. Однак, на даний час жодні виконавчі провадження стосовно [PERSON] на виконанні у Оболонському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебувають. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надала заяву про розгляд справи без її участі, якою також позов підтримала та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. На підставі Постанови РВ ДВС Мінського районного управління юстиції від 05.02.2004 № 688/22 на все майно [PERSON] ( [INFO] ) накладено арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що будь-яких виконавчих проваджень стосовно [PERSON] ( [INFO] ) на виконані у Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)немає. Відтак, всупереч положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державним виконавцем не знято арешт, що був накладений на майно [PERSON] ( [INFO] ). Відповідно до змісту листа відповідача Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.02.2025 вбачається, що зняти арешт з майна [PERSON] у державного виконавця не має змоги, так як виконавчі документи, що перебували на виконанні до 2021 року, знищені. Згідно п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, а тому виконавче провадження відносно [PERSON] на виконанні відсутнє. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Верховний Суд у своїй Постанові від 13 липня 2022 року по справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22) виснував, що відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Крім того, Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном [PERSON] , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене і знищене. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), арешт може бути знятий за рішенням суду. Тому суд уважає необхідним на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна позивача. На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), ст. 12, 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року,

Outcome: approved