Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

19.06.2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, згідно вимог якої позивач просить суд: змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі виконавчого листа № 2-2606 у виконавчому провадженні [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття; змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі виконавчого листа №2/357/2252/22 у виконавчому провадженні [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 11 січня 2010 року у шлюбі, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народився син [PERSON] , відповідний актовий запис №1, місце державної реєстрації Виконком Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 19.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 07.06.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ Прудивус М.О. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом №2-2606 виданим 23.05.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, відповідно до якого з [PERSON] стягують на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 01.07.2021 року по справі № 754/17960/18 було зменшено розмір аліментів, що стягується з [PERSON] користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 06 листопада 2015 року у шлюбі, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народилася донька [PERSON] , відповідний актовий запис №10, місце державної реєстрації Виконавчий комітет Пшеничненської сільської ради Васильківського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). 07 жовтня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі 357/5140/22 було ухвалене рішення, відповідно до якого, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа № 2/357/2252/22 від 08.11.2022 року головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Іщенко Л.А., відкрито виконавче провадження [NUMBER]. З 24 червня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , відповідний актовий запис №1123, місце державної реєстрації Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Це свідчить про зміну сімейного стану Позивача та появу нового утриманця - дружини. Станом на дату звернення до суду дружина [PERSON] не працює, тобто перебуває на повному триманні свого чоловіка. З 03.04.2024 року мати Позивача - [PERSON] , перебуває на тривалому лікуванні, це захворювання характеризується стійким розладом функцій організму, яке призводить до обмеження її життєдіяльності, та потребує участі у додаткових витратах пов`язаних з повним утриманням матері, забезпечення ліками, реабілітацією, що також погіршує матеріального стану Позивача. Окрім цього, [PERSON] , [INFO] є пенсіонером. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. До того ж, [PERSON] є діючим військовослужбовцем, його грошове забезпечення складається з основного грошового забезпечення та додаткового грошового забезпечення, одним з видів додаткового грошового забезпечення є виплата у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. для військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Так як, підрозділ у якому проходить військову службу Позивач з 02.04.2024 року не перебуває у районі здійснення вказаних заходів його рівень його грошового забезпечення суттєво знизиться. Враховуючи, що на його повному утриманні знаходиться дружина, яка не працює та мати - пенсіонерка, це свідчить про погіршення матеріального стану Позивача, це, в свою чергу, є підставою для зменшення розміру аліментів. Зобов`язуючи матеріально забезпечувати неповнолітніх дітей, закон враховує і інтереси батьків, зокрема, їх матеріальний стан. Тому Позивач вважає розумним та справедливим в даному випадку буде зменшення розміру раніше призначених судом аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини з усіх доходів Позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини з усіх доходів Позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що сумарно будуть становити 1/3 доходу (заробітку) [PERSON] . 19.06.2024 позовна заява передана у провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 20.06.2024 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з Єдиного державного демографічного реєстру отримана інформація про реєстрацію відповідачів [PERSON] , [PERSON] . 21.06.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, з призначенням підготовчого засідання на 11 год. 30 хв. 01 серпня 2024 року. 01.08.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою відповідачів. 24.09.2024 року довідкою секретаря судового засідання знято з розгляду цивільну справу 755/10428/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 23.10.2024 року об 14 год. 00 хв. 23.10.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою відповідачів. 28.11.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. В судовому засіданні від 28.01.2025 року до матеріалів цивільної справи долучено клопотання представника позивача про долучення доказів, а саме копію виписки по карті [PERSON] з січня 2024 року по грудень 2024 року, про зарахування грошового забезпечення. 11.03.2025 року (вх.№13877) до суду від відповідачки [PERSON] надійшли письмові пояснення, за змістом яких проти задоволення позовних вимог викладених у позовній заяві не заперечувала, щодо зміни розміру аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх.№23130), в якій просила розглядати справу без участі позивача та його представника за наявними документами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження суду з копією позовної заяви з додатками на адресу місця реєстрації відповідача, конверти зі вказаними документами, що направлялися їй повернулися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористалась. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 14.04.2025 зробив оголошення для відповідача [PERSON] про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/pres-centr/11111/1792515/). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 вересня 2008 року перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконкомом Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області серія [NUMBER] . (а.с.19) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. 07.06.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ Прудивус М.О. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом №2-2606 виданим 23.05.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, відповідно до якого з [PERSON] присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 01.07.2021 року по справі № 754/17960/18 розмір аліментів, що стягується з [PERSON] користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , зменшено з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. З 18 липня 2015 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Пшеничненської сільської ради Васильківського району Київської області серія [NUMBER] . (а.с.36) 19 серпня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 липня 2015 року у виконавчому комітеті Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 47, - розірвано. 07 жовтня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі 357/5140/22 ухвалене рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24 червня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , відповідний актовий запис №1123, місце державної реєстрації Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). (а.с.42) Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень статей 183, 184 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За змістом положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Враховуючи зміст статтями 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19 тощо, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести належними та допустимими, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилається на наявність на його повному утриманні непрацюючої дружини та матері, яка особою непрацездатного віку, пенсіонеркою, що свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Так, матір позивача [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER], виданим 27.01.2011 Пенсійним фондом України (а.с. 48). З 03.04.2024 року мати позивача - [PERSON] перебуває на тривалому лікуванні, захворювання матері характеризується стійким розладом функцій організму, яке призводить до обмеження її життєдіяльності. (а.с.49) та потребує участі у додаткових витратах, пов`язаних з повним утриманням матері, забезпечення ліками, реабілітацією, що також погіршує матеріальне становище позивача. Суд приймає до уваги наявність визнання позовних вимог відповідачкою [PERSON] , яка не заперечувала проти задоволення позовних вимог. При цьому, суд також враховує відсутність заперечень з боку відповідачки [PERSON] проти тверджень позивача про зміну його сімейного стану - одруження із [PERSON] , яка не працює і перебуває на повному утриманні свого чоловіка. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи, що позивач має двох дітей, та зі зменшенням розміру аліментів до 1/6 частки доходу, на кожну дитину позивача припадатиме частка, яка в загальному розмірі складатиме 1/3 частку його доходу (заробітку), то такий розмір аліментів відповідатиме принципу рівності всіх дітей на матеріальне забезпечення від батька, а також відповідатиме інтересам позивача щодо власного забезпечення. Тому, суд вважає можливим змінити розмір стягуваних з [PERSON] на підставі виконавчого листа № 2-2606 у виконавчому провадженні [NUMBER] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття та змінити розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved