Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У серпні 2024 року\~Обухівська міська рада Київської області в особі представника Василюка В.М. звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, який вмотивовано тим, що 20.07.2016 року між Деремезянською сільською радою Обухівського району Київської області і [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки землі б/н від 20.07.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 986191132231, номер запису про право оренди 15706909 від 29.07.2016. В подальшому, 17.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір суборенди, номер запису про право суборенди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15960470 від 17.08.2016 року. Станом на 01.01.2024 року [PERSON] було лише частково сплачено орендну плату в сумі 73\~977,13 грн. Станом на дату звернення до суду [PERSON] заборгованість за договором оренди земельної ділянки не сплатила. Таким чином, неналежне виконання умов договору щодо обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору земельної ділянки та дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Враховуючи зазначені порушення позивач просить достроково розірвати зазначені договори та стягнути заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 36\~933,85 грн., 5151,59 грн. пені, 3\~328,36 грн. суми відсотків за користування чужими грошовими коштами та 16\~006,13 грн. інфляційних нарахувань. 09.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 04.10.2024 року суд залучив до участі у справі [PERSON] у якості співвідповідача. 20.11.2024 року представник позивача Василюк В.М. подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просив достроково розірвати договір оренди б/н від 20.07.2016 року та договір суборенди від 17.08.2016 року та стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 17\~352,29 грн. за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 року, 5151,59 грн. пені, 3\~328,36 грн. суми відсотків за користування чужими грошовими коштами та 16\~006,13 грн. інфляційних нарахувань. 25.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд цивільної справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги в частині дострокового розірвання договору підтримав, в частині стягнення пені та інфляційних нарахувань просив суд застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи була повідомленою належним чином. Причин неявки суду не повідомила, заперечень (відзиву) на позов не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, встановив наступні обставини. 20.07.2016 року між Деремезянською сільською радою Обухівського району Київської області і [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки землі б/н від 20.07.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 986191132231, номер запису про право оренди 15706909 від 29.07.2016. 17.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір суборенди, номер запису про право суборенди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15960470 від 17.08.2016 року. Відповідно до п.1,2,3,4 Договору оренди Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (цільове призначення), яка знаходиться в [ADDRESS] . В оренду (суборенду) передається земельна ділянка загальною площею 0,0573 га, у тому числі землі житлової та громадської забудови. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна кафетерій, а також інші об`єкти інфраструктури. У п.5 Договору оренди зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 30.06.2011 року становить 93\~800,10 грн. Пунктом 8 визначено, що Договір оренди укладено на 49 років. Відповідно до п. 9 Договору оренди розмір орендної плати за використання земельної ділянки становить 8% від грошової оцінки земельної ділянки. У п.10 Договору зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Так, загальна сума орендної плати, яка повинна була бути сплачена відповідачем за користування об`єктом оренди за період з 29.07.2016 року по 01.01.2024 року становить 110\~910,98 грн. Станом на 01.01.2024 року відповідачем було лише частково сплачено орендну плату у сумі 73\~977,13 грн. Під час розгляду справи, 04.11.2024 року [PERSON] на рахунок позивача було сплачено орендну плату в розмірі 36\~933,85 грн. Як вбачається із заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] оренду плату за період з 01.01.2024 по 30.11.2024 року в розмірі 17\~352,20 грн., пеню в розмірі 5\~151,59 грн., 3\~328,36 грн. суми відсотків за користування чужими грошовими коштами, 16\~006,13 грн. інфляційних нарахувань та розірвати договори оренди та суборенди. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону ст. 16 зазначеного Закону. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. За приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати і зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою. Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Положеннями пункту 288.2 статті 288 ПК України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Відповідно до пункту 288.3 статті 288 ПК України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Згідно з пунктом 288.4 статті 288ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. У підпункті 288.5.1 пункту 288.5 статті 288ПК України зазначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території. Наведені положення у їх системному зв`язку дають підстави стверджувати, що об`єктом орендної плати є земельна ділянка, надана в оренду, а суб`єктом сплати даного платежу є орендар земельної ділянки. Орендна плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, порядок адміністрування та сплати якого, визначені ПК України, у той час як плата за суборенду земельної ділянки є платежем в межах договірних відносин (суборенди), яка, в свою чергу, законодавчо обмежується орендною платою. Таким чином, орендар земельної ділянки державної і комунальної власності зобов`язаний вносити орендну плату у розмірі та на умовах, визначених договором оренди й законодавством, незалежно від того, чи передана земля у суборенду та умов такої передачі. Суборендар же земельної ділянки у відповідності до положень ПК України такого обов`язку немає. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2019 року (справа №822/3241/15). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних в частині стягнення орендної плати за період з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року в розмірі 17\~352,20 грн. Згідно з пунктом (д) ч.1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема: припинення правовідношення. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Згідно з ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є істотною умовою договору оренди землі. Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок зроблено Верховним Судом у справі № 183/262/17 від 06 березня 2019 року. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду у справі № 475/793/17 від 25 травня 2020 року та № 291/1054/20 від 23 лютого 2022 року. Для розірвання договору оренди земельної ділянки необхідна наявність саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 371/628/18 від 19 березня 2020 року. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 132/1947/18 від 20 травня 2020 року. Отже, виходячи з аналізу наведених норм, саме систематична несплата орендної плати законодавством визначена як одна з підстав для дострокового розірвання договору оренди землі. А тому, враховуючи вище викладене, враховуючи факт систематичної несплати [PERSON] орендної плати за використання земельної ділянки, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, договір оренди землі від 20.07.2016 року, укладений між Деремезянською сільською радою, правонаступником якої є Обухівська міська рада та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0573 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та договір суборенди землі від 17.08.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо суборенди земельної ділянки, загальною площею 0,0573 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - підлягають розірванню. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи, що [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати, тому до неї можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, на підставі зазначеного, та у відповідності до ст. 625 ЦК України у позивача наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій за період з 01.08.2021 по 01.08.2024 року, а саме: 3% річних в сумі 3\~328,36 грн., інфляційні витрати в сумі 16\~006,13 грн. та штрафні санкції (пені) за період з 01.02.2024 року по 01.08.2024 року в сумі 5\~151,59 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про підставність заявлених позивачем вимог та про задоволення позову. При цьому суду зазначає про відсутність підставі для застосування наслідків спливу строку позовної давності на чому наполягав представник відповідача Титаренко Н.М., оскільки позовні виомоги заявлені позивачем в межах строків позовної давності, в т.ч. і спеціальної - щодо пені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved