Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29.09.2007 року уклала шлюб із [PERSON] . Під час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25.04.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, старша дочка [PERSON] , залишилась проживати з батьком, молодша [PERSON] - переїхала з позивачем до селища [PERSON] . Згодом позивач вийшла заміж за [PERSON] , в цьому шлюбі у них народилося ще двоє дітей. На даний час позивач, її дочка від першого щлюбу [PERSON] , чоловік та двоє спільних дітей проживають в [ADDRESS] . Після розлучення позивача з [PERSON] , біологічний батько [PERSON] не намагався встановити зв`язок з дитиною, не займався її вихованням та фінансово її не утримував, що підтверджується довідкою та характеристикою з навчального закладу, довідкою з виконавчої служби. З 2016 року й по теперішній час лише позивач та її чоловік [PERSON] піклуються про здоров`я [PERSON] , її фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю її утримують. З огляду на вищевикладене, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] в розмірі частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати. 14.01.2025 року представник відповідача звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому зазначає, що із заявленим [PERSON] до [PERSON] позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів його довіритель не згідний, оскільки заявлений позов є необґрунтованим, суперечить вимогам чинного законодавства та обставинам справи. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що після розірвання шлюбу сторони дійшли спільної згоди, що [PERSON] буде проживати з батьком, а [PERSON] з матір`ю. Звернення до суду позивача з цим позовом, на думку відповідача, вчинене з метою забезпечити ухилення від мобілізації нинішнього чоловіка позивачки та немає нічого спільного із захистом інтересів дитини. Крім того, мати постійно створювала перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення його батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку батька на краще та наявності у його діях вини, позивач не надала, а тому у задоволенні заявленого позову просить відмовити. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила суду, що подружнє життя з відповідачем було для неї психологічно обтяжливим, мали місце факти застосуванням до неї з боку чоловіка насильства та психологічного тиску, що призвело в кінцевому результаті до її втечі з меншою донькою до селища [PERSON] , залишивши все майно чоловіку. Старша донька [PERSON] залишилася проживати з батьком. Для відповідача це був не перший шлюб, проте, як згодом з`ясувалося, характерне для нього ставлення до дружини. Відповідач ніде не працював, не мав змоги утримувати сім`ю, між тим вимагав від неї виконання всієї хатньої роботи, попри те, що вона мала також доглядати за двома доньками. За час її проживання у Лисянці [PERSON] лише один раз відвідав молодшу доньку [PERSON] , оскільки був проїздом у селищі [PERSON] . За весь час окремого проживання батько дитини не намагався налагодити контакт з дитиною, не виявляв бажання поговорити з нею по телефону. В той час, як вона не тільки не чинила перешкод у спілкуванні між ними, а навпаки, приїжджала з меншою донькою в селище [PERSON] ( [PERSON] ) для зустрічі із старшою донькою та батьком дітей. Проте, атмосфера цих побачень була недружньою. [PERSON] чоловік демонстрував ворожість до неї і налаштовував старшу доньку проти неї. Внаслідок цього, вона змушена була звернутися із заявою до органу опіки та піклування Катернопільської селищної ради для визначення способу участі у вихованні старшої доньки [PERSON] . У відповідь на це, відповідач також подав аналогічну заяву. Рішенням органу опіки та піклування були встановлені дні спілкування для обох батьків з дітьми, проте фактичного виконання рішення не відбулося. Час від часу [PERSON] телефонувала до своєї старшої сестри [PERSON] і вони спілкувалися між собою, проте [PERSON] спілкуватися з дитиною бажання не виявляв, так само як і [PERSON] з ним. Коли відповідач дізнався про подання позову про позбавлення його батьківських прав, то спілкування між сестрами взагалі припинилося, на її думку через позицію колишнього чоловіка. На даний час батька [PERSON] замінив повністю її нинішній чоловік - [PERSON] , який взяв на себе всі функції батька, як у вихованні, так і в утриманні дитини. Між ними склалися дуже теплі стосунки і саме його [PERSON] вважає батьком. Представник позивача в судовому засіданні наголосила на тому, що права батька й матері щодо участі у вихованні дітей є рівними. Проте факти, наведені позивачем, свідчать про свідоме та тривале ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Позиція відповідача у справі, який не з`явився у жодне судове засідання, не навів жодних доказів належного виконання батьківських обов`язків, говорить про його байдужість як до дитини так і до наслідків розгляду справи. Просить суд врахувати позицію дитини у даній справі, яка також бажає позбавити свого біологічного батька батьківських прав. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що на засіданні органу опіки та піклування Лисянської селищної ради розглядалося питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . На засідання викликали обох батьків, проте батько не з`явився та у телефонній розмові повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , але буде позиватись до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , яка проживає з ним. Також заслуховувалася думка дитини і [PERSON] чітко висловила, що вважає своїм батьком нинішнього чоловіка її матері - [PERSON] і бажає, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав відносно неї. В судовому засіданні [PERSON] , [INFO] заявила, що бажає позбавити батька - [PERSON] батьківських прав відносно неї, оскільки між ними втрачений будь-який зв`язок, немає спілкування та турботи. Батько не цікавиться її життям, а вона також не має бажання знати його. [PERSON] повністю замінив їй батька та піклується про неї. Заслухавши сторони та свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.2008, актовий запис №29, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.2011, актовий запис №49, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області. 25.04.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 25.04.2016 року, справа №700/149/16-ц. Відповідно довідки Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області від 03.12.2024 року №26.1-44/67572, [PERSON] , [INFO] , згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження не зареєстрована як стягувач аліментів з [PERSON] . Згідно з довідкою Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №282, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 8-В класі Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області. Відповідно до довідки Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №284, батько [PERSON] не приймає участі в шкільному житті дочки, на батьківські збори не приходить, не бере участі у фінансовому забезпеченні, вихованні і догляді за дочкою [PERSON] , ученицею 8-В класу Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області. З інформаційної довідки щодо участі батька у вихованні та освітньому процесі Лисянського ліцею №2 Лисянської селищної ради Черкаської області від 10.12.2024 року №286 вбачається, що [PERSON] , не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідними речами, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Мати з 2016 року перебуває офіційно в шлюбі з [PERSON] . [PERSON] бере активну участь у вихованні та навчанні [PERSON] , постійно турбується про дитину, цікавиться її досягненнями, відвідує батьківські збори, дитячі свята, надає підтримку у забезпеченні необхідними речами для розвитку та навчання. Згідно даних довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 16.12.2024 року №383, [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 18.12.2024 року №345 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] свідомоухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться станом здоров`я та шкільним життям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дочки та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем підтверджений показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а також дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви. Позиція сторони відповідача, що позивач чинила перешкоди відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських обов`язків не знайшла свого підтвердження, оскільки не підтверджується жодними доказами. Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дитини, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дочки, захисту її прав та інтересів, враховуючи думку дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved