Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

24.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9685733 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 5000,00 гривень. Заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальником не сплачуються, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. 22.01.2024\~року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" було укладено договір факторингу №\~22-01/2024, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. 16.08.2024\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 16500,00 гривень, з яких 5250,00\~гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідачка порушила норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідачки в свою користь заборгованість в розмірі 16500,00 гривень, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 27.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання на 09 годину 10 хвилин 27.02.2025 року. Ухвалою суду від 27.02.2025 року судове засідання відкладено на 09 годину 10 хвилин 01.04.2025 року. Ухвалою суду від 01.04.2025 року витребувано інформацію у АТ КБ «Приватбанк», судове засідання відкладено на 11 годину 00 хвилин 25.04.2025 року. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача Тараненко А.І. просить розгляд справи без його участі та ухвалити заочне рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутності не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачка повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином (а.с.178). \~ У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. \~ Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530,\~611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 30.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9685733 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 5000,00 гривень.\~Договір укладено в електронній формі (а.с.36-43). Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі\~5000,00\~гривень строком на 120 днів зі сплатою 2,5 % процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Відповідачка взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатила у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст.\~525,\~526,\~530,\~1054 ЦК України. 22.01.2024\~року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" було укладено договір факторингу №\~22-01/2024, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с.98-106) 16.08.2024\~року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №\~16082024-МК/ЕЙС (а.с.121-130). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16500,00 гривень, з яких\~5250,00\~гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11250,00 гривень - сума заборгованості за відсотками (а.с.140-141). Вказані обставини свідчать про те, що на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору №00-9685733 від 30.09.2023\~року і саме йому належить право вимоги до відповідачки. Відповідно до виписки з особового рахунку борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 16500,00 гривень. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачкою заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення нею його умов, а також вимог\~ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України\~встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідачка, в порушення вимог\~ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. При цьому, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується отримання відповідачкою [PERSON] кредитних коштів за договором кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023 року в розмірі 5000,00 гривень, однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» розрахувало заборгованість [PERSON] за тілом кредиту в розмірі 5250,00 гривень, включивши в цю суму, крім тіла кредиту в розмірі 5000,00 гривень, комісію за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень. Відповідно до п.4 ч.1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8\~цього Закону\~України «Про\~споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України\~«Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов договору кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023\~року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень, встановлена в п. 1.5 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту -\~це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21.04.2021 року в справі № 677/1535/15, від 21.07.2021 року в справі № 751/4015/15, від 15.12.2021 року в справі № 209/789/15, від 12.04.2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20.07.2022 року у справі № 343/557/15-ц. Оскільки положення договору кредитної лінії № 00-9685733 від 30.09.2023 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 250,00 гривень суперечать положенням\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 250,00 гривень, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідачки за тілом кредиту. Враховуючи наведене, судом встановлено, що [PERSON] у встановлений судом строк не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування ними, відтак наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»\~заборгованості за договором кредитної лінії №00-9685733 від 30.09.2023 року в розмірі 16250,00 гривень. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідачки на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі\~7000,00\~гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2\~ст.15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в\~7000,00\~гривень підтверджується договором про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024\~року та додатковою угодою до нього № 11 від 22.11.2024\~року, актом прийому-передачі наданих послуг (а.с.73-77). Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial