Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

03.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю\~«ФК «КЕШ ТУ ГОУ» по підсистемі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 22997 від 05.03.2021 року в розмірі 18675 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.03.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] укладено кредитний договір № 22997 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно умов вказаного договору сума виданого кредиту: 3000 грн.; дата надання кредиту: 05.03.2021 року; строк кредиту: 30 днів; стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912, 5 % річних. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 18675 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 15675 грн. Факт отримання коштів підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 20.05.2024 року, відповідно до\~якої05.03.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів. 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Ухвалою суду від 27.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27.02.2025 року. 18.02.2025 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Вказала на те, що не підписувала жодного кредитного договору та в справі відсутні докази передачі їй коштів. Також посилається на те, що позивач не повідомив її про передачу права вимоги іншому кредитору та про направлення позову до суду. Крім того, процентна ставка за договором є надмірно завищеною, що порушує права споживачів. В додаткових поясненнях від 19.02.2025 року відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити в позові в зв`язку із закінченням строку позовної давності. 26.02.2025 року представник позивача надіслав до суду заяву про стягнення з [PERSON] судових витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн. з відповідними додатками. 27.02.2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та просила проводити судовий розгляд з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.02.2025 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Розгляд справи відкладено на 24.03.2025 року. 19.03.2025 року відповідач [PERSON] подала додаткові пояснення у справі, в яких просила відмовити в позові у зв`язку з відсутністю належних доказів та визнати договір нікчемним. Стягнути з позивача моральну шкоду, завдану його неправомірними діями. 24.03.2025 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою про відкладення розгляду справи в зв`язку із сімейними обставинами. Розгляд справи було відкладено на 15.04.2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві та заяві про стягнення витрат на правову допомогу просив суд розглядати справі за відсутності представника. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просила допустити до участі у справі в якості її представника [PERSON] та посвідчити судом довіреність від її імені. Позовні вимоги не визнала. Вказала на те, що жодних кредитних договорів вона не укладала та не отримувала кошти. Про заборгованість, яку просить стягнути позивач, їй нічого не відомо. Представник відповідача [PERSON] також просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що відповідач є його дружиною та йому достовірно відомо, що вона не отримувала ніяких коштів в кредит. В матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який з одного боку підписаний власноручним підписом директора фінансової компанії, а з іншого електронним підписом позичальника, що суперечить вимогам закону про електронну комерцію. Крім того, одноразовий ідентифікатор, який нібито був наданий позичальнику не відповідає тому, який зазначений в договорі. Також в справі відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] отримувала кредитні кошти. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. В обґрунтування позовних вимог позивачем подано індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №22997, додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту № 22997, виписку з особового рахунку за кредитним договором № 22997, довідку про ідентифікацію, інформаційну довідку від 21.05.2024 року про проведення успішної тразакції на платіжну картку ПриватБанк,\~договір факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80\~ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст.\~95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з долученої в якості доказу до позовної заяви індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту, останій підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису AV4226). Відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписав договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію",\~Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"\~та\~Закону України "Про платіжні послуги", належними, допустимими та достатніми доказами не доведено. Факт укладання кредитного договору підтверджений довідкою про ідентифікацію з одноразовим ідентифікатором KL4226, який в свою чергу не відповідає вказаному ідентифікатору в договорі (AV4226). Будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом відповідача, електронна ідентифікація (автентифікація) якої здійснена з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і сумнівів у суду не викликав, в матеріалах справи відсутній. Документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. Крім того, згідно наданої індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту та додатку до договору про надання фінансового кредиту, відповідачу [PERSON] надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності в розмірі 3000 грн. строком на 30 днів, в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом та вважається укладеним в день перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п.1.6. Договору). Згідно затвердженого графіку розрахунку орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 5700 грн., з яких 3000 грн. - сума кредиту, 450 грн. - сума комісії за користування, 2250 грн. - сума нарахованих процентів за користування кредитом (2,5 % фіксована процентна ставка за день користування кредитом). Однак належних доказів на підтвердження факту надання кредиту (перерахування коштів) відповідачу матеріали справи не містять. Інформаційна довідка ТОВ "Платежі онлайн" № 5190/05 від 21.05.2024 року про успішну транзакцію не є належним доказом перерахування коштів відповідачу, оскільки не відображає відомостей про особу, одержувача коштів. Клопотань про витребування судом належних доказів про надходження коштів на картковий рахунок відповідача та вжиття заходів самостійного їх отримання позивачем не заявлялося. Крім того жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по вказаному кредитному Договору, можливого погашення, чи внесення відповідачем сум на його погашення, дат такого внесення, їх перодичності тощо позивачем не надано. Позивачем на підтвердження заборгованості за кредитним договором №22997 від 05.03.2021 року подано лише виписку з особового рахунку, згідно якої загальна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" становить 18675 грн. Нарахування пені, штрафів ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" не здійснювалось, отже сума заборгованості первинного кредитора не змінювалася. Разом з тим, відсутній розрахунок з відповідним алгоритмом нарахування простроченої заборгованості як за простроченою сумою кредиту, так і за процентами. Відсутність обгрунтованого розрахунку заборгованості за договором №22997 надання грошових коштів у позику, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Суд звертає увагу, що в силу п. 3 ч. 3\~ст. 175 ЦПК України\~позовна заява має містити, зокрема, обгрунтований розрахунок сум, що стягуються. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. У відповідності до вимог ст.ст. 512,514,517\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивач ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача, не надано належних та допустимих доказів, первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту укладення договору споживачем із відповідним ідентифікатором підпису особи, а, отже,\~дійсності кредитних відносин, розрахунку заборгованості Відповідача перед первісним кредитором, здійснення нарахувань по вказаному кредитному Договору. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 21.07.2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та не надав обгрунтованого розрахунку заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування ним кредитними коштами, проведення споживачем оплати (за наявності платежів) на погашення кредитної заборгованості, а також правильності проведеного позивачем розрахунку боргу, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК Українисудові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed