Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У грудні 2024 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму боргу в розмірі 34 312,77 грн в період з 01.11.2016 по 01.12.2024, в період з 01.11.2016 по 21.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 6 828,44 грн та 3 % річних в сумі 2 515,46 грн, в період з 01.01.2024 по 19.12.2024 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 333,46 грн та 3 % річних в сумі 105,68 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно з особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за централізоване опалення та абонентське обслуговування, тому позивач звернувся до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.01.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 13.03.2025. 12.03.2025 на адресу суду від представника позивача Недоступ Т.В. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з частковою оплатою заборгованості. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу в розмірі 29 997,30 грн в період з 01.11.2016 по 01.03.2025, в період з 01.11.2016 по 21.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 6 828,44 грн та 3 % річних в сумі 2 515,46 грн, в період з 01.01.2024 по 19.12.2024 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 333,46 грн та 3 % річних в сумі 105,68 грн, а також стягнути судовий збір в розмірі 3 028 грн 12.03.2025 представник позивача Недоступ Т.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про розгляд справи повідомлялись належним чином за місцем зареєстрованого проживання (надання послуг), з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 396505975 від 25.09.2024 відсутні відомості про власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до наявних у справі відповідей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою з 1988 року. З розрахункового листа абонента та розрахункової відомості вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . За казаною адресою рахується заборгованість: 29 997,30 грн - борг за спожиті послуги теплопостачання за період до 01.11.2016 по 01.03.2025; 6 828,44 грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.11.2016 по 23.02.2022; 2 515,46\~ грн - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.01.2024 по 19.12.2024; 333,46 грн - три відсотки річних за період з 01.11.2016 по 23.02.2022; 105,68 грн - три відсотки річних за період з 01.01.2024 по 19.12.2024. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.11.2016 по 01.03.2025 наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 29 997,30 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевказаної норми позивачем на суму боргу в період 01.11.2016 по 23.02.2022 нараховано інфляційні втрати в розмірі 6 828,44 грн та три відсотки річних в розмірі 2 515,46 грн, а в період 01.01.2024 по 01.12.2024 нараховано інфляційні втрати в розмірі 333,46 грн та три відсотки річних в розмірі 105,68 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства та визначення позивачем у справі конкретних відповідачів (споживачів), які є співвласниками квартири, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову в частині стягнення з відповідачів заборгованості у відповідності до їх часток у праві власності на квартиру, оскільки останні є дольовими власниками квартири. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову в частині солідарного стягнення заборгованості. Слід зазначити, що в разі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто по 1 514 грн. з кожного.

Outcome: partial