Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.01.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 17.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем був укладений кредитний договір №4958961, шляхом подання відповідачем заяви, яка знаходиться у його власному кабінеті на офіційному сайті товариства. \~ \~ \~ \~Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4958961 від 17.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов кредитного договору відповідач до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщенні на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Правила надання фінансових кредитів ТзОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця (далі Правила). \~ \~ \~ \~Відповідач уклав договір про споживчий кредит №4958961 від 17.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12\~000 гривень. \~ \~ \~ \~З метою ведення обліку кредитних договорів товариство застосовує обліково-реєструючу систему, яка забезпечує облік та реєстрацію договорів в електронному вигляді з обов`язковою можливістю роздрукування інформації на будь-який момент, а також забезпечує можливість відновлення втраченої інформації в разі виникнення будь-яких обставин непереборної сили. \~ \~ \~ \~Обліково-реєструюча система товариства відповідає вимогам, встановленим положенням про Державний реєстр фінансових установ, затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №41 від 28.08.2003, Ліцензійним умовам провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року №913. \~ \~ \~ \~Згідно п. 12.4 Правил, журнал та картки обліку виконання договорів ведуться в електронному вигляді. Відповідач не виконав належним чином свої кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 10.08.2021 року, згідно умов договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №4958961 від 17.05.2021 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором є обгрунтованою та документально підтвердженою і становить 48\~018,00 грн, з яких: 12\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 36\~018,00 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати у справі: 2\~422,40 грн судового збору, 6\~000 грн витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позовна заява з додатками подана через систему «Електронний суд». 14.02.2025 року в Рожищенський районний суд Волинської області з Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку територіальної підсудності, згідно ухвали судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2025 року (ас 56), надійшла справа за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] . Кривини про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 64), яка ухвалою від 18.02.2025 року позовну заяву прийняла до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 17.03.2025 року (ас 65-66), яка ухвалою суду від 17.03.2025 року відкладено на 14.04.2025 року (ас 75-76). 24.03.2025 року представник позивача подав до суду заву про розгляд справи у його відсутності, щодо заочного рішення не заперечує (ас 83-84). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повторно був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи (ас 86). Відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч. 1, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України, на підставі статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 16.04.2025 року - дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. 17.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем був укладений кредитний договір №4958961, згідно якого: відповідачу були перераховані кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 12\~000 грн строком на 15 днів з 17.05.2021 року; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 01.06.2021 року; проценти за користування кредитом: 18, 00 грн, які нараховуються за ставкою 0, 01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5, 00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Договір може бути пролонгований позичальником. Строк дії договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Кредитний договір був оформлений онлайн із використанням одноразового пароля: ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (sms) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №4958961 від 17.05.2021 року, і який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідач вчасно і належним чином кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість перед ТОВ «Мілоан». 10.08.2021 року, згідно умов Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №4958961 від 17.05.2021 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги, сума боргу відповідача перед новим кредитором - ТОВ становить 48\~018,00 грн, з яких: 12\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 36\~018,00 грн - заборгованість за відсотками, що були нараховані за період з 17.05.2021 року по 31.07.2021 року включно. Встановлені обставини підтверджуються письмовими доказами:\~анкетою-заявою на кредит №4958961 від 17.05.2024 року (ас 11), відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4958961 (ас 14), договором про споживчий кредит №4958961 від 17.05.2021 року (ас 27-30), графіком платежів за договором про споживчий кредит №4958961 від 17.05.2021 року (ас 31), паспортом споживчого кредиту №4958961 від 17.05.2021 року (ас 31 зв-32), платіжним дорученням № 46468265 від 17.05.2021 року (ас 34), досудовою вимогою від 27.09.2024 року (ас 36), а також: Договором відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 року (ас 16-20), витягом з додатку до Договору факторингу №06Т від 10.08.2021 року (ас 13), додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 20 зв), додатком №2 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 21), додатком №3 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 21 зв), додатком №4 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 22), додатком №5 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 22 зв), додатком №6 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 23), платіжними інструкціями (ас 38-44). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем ТОВ «Мілоан», який передав право вимоги за кредитним договором ТОВ, внаслідок чого утворилась заборгованість. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4\~ст. 203 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~та\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 1\~ст. 212 ЦК України,\~особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону,\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно ч. 6\~ст. 11 Закону,\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із\~статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 17.05.2021 року відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали Договір шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами Кредитного договору відповідач та ТОВ «Мілоан» визначили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Позивачем доведено, що відповідачу було видано кредитні кошти у розмірі 12 000, 00 грн шляхом перерахування на його картковий рахунок № [NUMBER] (ас 34), що також підтверджується Анкетою-заявою відповідача на отримання грошових коштів в кредит від 17.05.2021 року (ас 11), Кредитним договором від 17.05.2021 року (ас 27-32), в яких, окрім іншого, зазначені ідентифікаційні ознаки відповідача, зокрема його РНОКПП. Вказані письмові докази, як кожен окремо, так і в сукупності, підтверджуються ту обставину, що Кредитний договір був укладений і відповідач отримав від ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 12 000, 00 грн. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за Кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. В судовому засіданні встановлено, що на день звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за Кредитним договором ні ТОВ «Мілоан», ні ТОВ не повернув. Встановлено, що позивач є належним правонаступником ТОВ «Мілоан» в частині вимог по Кредитному договору, враховуючи наступне. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження факту набуття ТОВ права вимоги до відповідача за Кредитним договором позивач надав копії відповідних документів:\~Договір відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 року (ас 16-20), витяг з додатку до Договору факторингу №06Т від 10.08.2021 року (ас 13), додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 20 зв), додаток №2 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 21), додаток №3 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 21 зв), додаток №4 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 22), додаток №5 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 22 зв), додаток №6 до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року (ас 23), платіжні інструкції (ас 38-44). Суд вважає, що позивач підтвердив набуття ним права вимоги за Кредитним договором, що був укладений ТОВ «Мілоан» з відповідачем. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Враховуючи вищевикладене\~у своїй\~сукупності,\~суд вважає,\~що позов\~необхідно задовольнити\~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача встановлену\~заборгованість за\~Кредитним договором,\~враховуючи,\~що фактично\~отримані та\~використані позичальником\~кошти в\~добровільному порядку\~не повернуті,\~а також,\~враховуючи вимоги\~частини другої\~статті 530\~ЦК України,\~за змістом\~якої,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~в будь-який\~час,\~що свідчить\~про порушення\~його прав,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~прострочену заборгованість. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. Щодо заявлених позивачем, в особі представника, витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із акта № 4958961 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.11.2024 року (ас 10), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30.09.2024 року (ас 15), Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024 року (ас 24-26), Додаткової угоди № 4958961 до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024 року (ас 33), Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ас 45), судом встановлено, що адвокатом І.В. Стародуб надавалася правнича допомога ТОВ у цій справі. Загальна вартість послуг складає 6000 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.

Outcome: approved