Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] .. Починаючи з 2004 року по [INFO] позивачка проживала однією сім`єю понад 5 років на час відкриття спадщини разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом вели спільне господарство, були пов`язані одним побутом, мали спільні права та обов`язки по відношенню один до одного, проживали як дружина та чоловік, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка належала на підставі свідоцтва про право власності. Іншим спадкоємцем є син [PERSON] , який починаючи з 2002 року не проживав разом з батьком та не цікавився його станом здоров`я. На день звернення до суду, позивач зазначає, що існує спір між нею та відповідачем стосовно спадкового майна. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2018 року [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить суд звернути увагу на той факт, що 23.04.2021 року вона разом з [PERSON] подали заяву про державну реєстрацію шлюбу на 24.04.2021 року до відділу ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кульбіди Є.М. щодо заведення спадкової справи, однак їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду з даною заявою. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу позивачці необхідно для оформлення її спадкових справ. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чиним, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з положенням ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У частині 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача та його представника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 2004 року, вона її сусідка. [PERSON] проживала в 48 квартирі. Вони проживали як молода сім`я. У них був спільний побут. Все створювали разом. [PERSON] дуже часто хворів, тому [PERSON] завжди була поруч. Син [PERSON] від першого шлюбу, він ніколи не допомагав своєму батькові. Похованням займалась [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 2004 року, оскільки вона проживає на третьому поверсі, а [PERSON] на першому поверсі. Вони проживали як сім`я, разом відпочивали, створювали побут. Разом проживали до 2021 року. Про сина померлого [PERSON] пояснила, що коли він був маленький, то з`являвся, а потім вже не приїздив. Він не приїхав навіть коли батько захворів. [PERSON] була завжди поруч з ним. Свідок часто була в них вдома, а сина не було. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, заслухавши позивача та свідків, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть від 24.04.2021 року серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] помер [INFO] (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] подали заяву про державну реєстрацію шлюбу на 24.04.2021 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 14). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2018 року було визнано [PERSON] таким, що втратив право користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-18, 19). Актом від 08.10.2021 року підтверджено, що [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з 2004 року по теперішній час (а.с. 22). Наданою копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання підтверджено, що організацією та проведенням поховання [PERSON] займалась [PERSON] (а.с. 23). У судовому засіданні 13.03.2025 року свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання позивача разом з померлим [PERSON] однією сім`єю протягом більш ніж п`яти років до смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судом мають враховуватись положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, згідно п. 4.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10.10.2019 у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17.10.2019 у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09.01.2020 у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09.06.2021 у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20). Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків листи ділового та особистого характеру тощо. Також, це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2019 року у справі №420/2383/16-ц (провадження № 61-15368св18) зазначено, що: «у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Таким чином, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved