Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

ОСББ «Покровське 94» звернулось із указаним позовом до суду, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 4 055,58 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . ОСББ «Покровське 94» створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Протоколом правління від 10.03.2020 №6 прийнято рішення про визначення розміру внесків, а саме з розрахунку за 1 кв.м 6,22 грн. Відповідачем не здійснено свого обов`язку з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до статуту та законодавства України, в результаті чого утворилась заборгованість за період з листопада 2023 по липень 2024 в розмірі 4 055,58 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 13.09.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що вважає діяльність ОСББ «Покровське 94» незаконною. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 року у справі №295/5000/21 за позовом [PERSON] до ОСББ «Покровське 94» визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ, викладене в п. 3.2 протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку від 10.03.2020 року в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6,22 грн. за метр квадратний та затвердження кошторису будинку. Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу [PERSON] на постанову Житомирського апеляційного суду від 26.05.2022 року, ухвалив відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню. Вказане, на переконання відповідача, не підтверджує, що апеляційним судом Житомирської області прийнято правомірне рішення. Дана бездіяльність та ігнорування спричинили неотримання субсидії для здійснення перерахунку за комунальні послуги, що спричинило наявність боргів за сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території. З приводу неправомірних дій ОСББ відповідач зверталася неодноразово з заявами до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, внаслідок чого було порушено кримінальне провадження за №12022065400001132 від 04.08.2022 року з правовою кваліфікацією за ст. 356 КК України, яке дізнавачем закрито 26.09.2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2024 року задоволено скаргу на постанову про закриття кримінального провадження. Отже, на переконання відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Окремо відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та розміру судових витрат, посилаючись на те, що вона є людиною пенсійного віку, отримує тимчасову державну допомогу як непрацююча. У судове засідання 29.04.2025 року представник позивача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94» не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання 29.04.2025 року також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від її представника - адвоката Соломонюк І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак таке клопотання суд залишає без задоволення, зважаючи на відсутність як доказів, що підтверджують повноваження представника, так і доказів в обґрунтування поважності причин неявки в засідання. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується відомостями з паспорту громадянина України [PERSON] , інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 у цивільній справі №295/5000/21 за позовом [PERSON] до ОСББ «Покровське 94» визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94», викладене в пункті 3.2. протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку [ADDRESS] від 10 березня 2020 року в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6 грн. 22 коп. за метр квадратний та затвердження кошторису будинку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.05.2022 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Таким чином, посилання відповідача [PERSON] у відзиві на визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників будинку [ADDRESS] від 10 березня 2020 року в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6 грн. 22 коп. за метр квадратний суд вважає безпідставним. Заборгованість відповідача по сплаті внесків з листопада 2023 по липень 2024 складає 4 055,58 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 16). Відповідно до п. 1 Розділу І Статуту ОСББ «Покровське 94», затвердженого установчими зборами співвласників будинку [ADDRESS] , протокол №1 від 11.05.2016, ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до п. 1 розділу ІІ Статуту є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (а.с. 18-23). Відповідно до протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку [ADDRESS] від 10.03.2020 зборами був встановлений тариф за комунальні послуги в розмірі 6,22 грн. за метр квадратний та затверджений кошторис будинку відповідно до додатку №3 (а.с. 25-26). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. За положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає житлово-комунальні послуги як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно з п. 2 Розділу V Статуту співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Таким чином, встановивши, що відповідач є власником квартири, споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються позивачем за вказаною адресою, доказів щодо ненадання або неналежного надання вказаних послуг [PERSON] не подано, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за надані послуги. Існування кримінального провадження, порушеного за заявою відповідача, не спростовує указаних висновків та не може бути підставою для відмови у позові. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21. Встановлено, що 06.10.2023 року між ОСББ «Покровське 94» та Адвокатським бюро «Григорія Мініча» був укладений договір №06/10-23/ЮО (а.с. 6-7). Пунктом 3.1 договору встановлено, що гонорар є формою винагороди бюро за надання правничої допомоги клієнту згідно з договором. Розмір гонорару або порядок його обчислення та сплати погоджується сторонами у додатках до договору (а.с. 6-7). З додатку №1 до Договору №06/10-23/ЮО від 06.10.2023 року «Складові та розміри гонорару бюро» слідує, що вартість послуг бюро за підготовку і подання позовної заяви про стягнення дебіторської заборгованості на користь клієнта (в спрощеному провадженні без виклику сторін), в тому числі підготовка, підписання позовної заяви, засвідчення копій додатків до неї та подання таких документів до суду складає 3 000 грн. (а.с. 8). Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу». Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19, зазначила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97, пункти 70-72) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30). Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема, обсяг наданих адвокатом позивачу ОСББ «Покровське 94» послуг, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 грн. відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідності процесуальних дій. Однак,\~з огляду\~на наведені у клопотанні відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу обставини та надані на їх підтвердження докази, суд вважає за справедливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1 500 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Outcome: partial