Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

01 липня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю діда [PERSON] з внуком [PERSON] , який помер [INFO] , з січня 2009 року по день його смерті; - встановити факт спільного проживання однією сім`єю баби [PERSON] з внуком [PERSON] , який помер [INFO] , з січня 2009 року по день його смерті. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що батьки [PERSON] померли, а тому він мав статус дитини-сироти та в неповнолітньому віці проживав з опікунами. З 2009 року (досягнення повноліття) став фактично проживати однією сім?єю з позивачами за адресою: [ADDRESS] , за винятком окремих періодів проходження служби в Збройних Силах України та участі в АТО. За час тривалого фактичного проживання між позивачами та їх внуком [PERSON] склалися усталені права та обов?язки по спільному веденню господарства. [PERSON] була виділена окрема житлова кімната, де він проживав, яку він облаштував на свій смак та в якій постійно зберігав свої речі, зокрема, пов?язані з проходженням військової служби. Ця кімната зберігається позивачами в незмінному стані і по даний час у пам?ять про внука. Позивачі разом із [PERSON] мали спільний бюджет для поточного ремонту будинку та споруд, придбання предметів побуту та повсякденного вжитку. Також, між ними існувала домовленість про спільне користування загальними приміщеннями. Спільні кошти витрачалися для придбання продуктів харчування, а також накопичувалися на непередбачувані витрати (ліки, термінові ремонти). У листопаді-грудні 2020 року [PERSON] виїжджав на тимчасовий підробіток у Чеську Республіку, де заробив додаткові кошти для оплати поточного ремонту будинку. Також, [PERSON] сплачено грошові кошти в сумі 3400 грн. в якості оплати святкового обіду в честь 80 річчя позивача [PERSON] . Після початку повномасштабної війни в лютому 2022 року [PERSON] пішов воювати спочатку добровольцем, а потім військовослужбовцем Збройних Сил України. Планував після війни повернутися додому. 11 травня 2024 року [PERSON] одружився з [PERSON] , однак фактично не міг змінити своє місце проживання і переїхати до неї, так як проходив військову службу в зоні бойових дій. [INFO] під час виконання військового обов?язку [PERSON] загинув. Причина смерті - кульове поранення грудної клітки із пошкодженням внутрішніх органів. 06 липня 2022 року [PERSON] проводила поховання свого внука [PERSON] на кладовищі села Кропивник. У червні 2023 року позивачі повторно звернулися до [INFO] щодо призначення та виплати їм як членам сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року). Листом № 8/1/6464 від 10 листопада 2023 року [INFO] позивачам направлено копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 19/д від 17 жовтня 2023 року, згідно з яким без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] були членами сім?ї загиблого [PERSON] (судове рішення) неможливо встановити право заявників на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, у зв`язку з чим документи позивачів повернуто на доопрацювання. Враховуючи, що для виникнення права на отримання позивачами одноразової грошової допомоги як членами сім`ї загиблого [PERSON] необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Згідно ухвали судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Новозаводському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2024 року вказану справу передано на розгляд Десняському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; залучено до участі в справі в якості третіх осіб Міністерство оборони України та [INFO] ; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов, а третім особам - для пояснень. В установлений судом строк відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачам у його задоволенні. Зокрема, у відзиві зазначила, що обставини святкування ювілею, акт обстеження матеріально-побутових умов вже були предметом дослідження в справі № 300/733/24 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Міністерства оборони України, треті особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , про визнання протиправним та скасування пункту 15 рішення від 17 жовтня 2023 року № 19/Д та зобов?язання вчинити певні дії, яка перебувала на розгляді в Івано-Франківському окружному адміністративному суді. Відмовляючи в задоволенні позову, суд з поміж іншого, надаючи оцінку вказаним письмовим доказам, зазначив таке: «У спірному випадку позивачами не було надано відповідачу належних та допустимих доказів, які б підтверджували їхнє перебування на утриманні загиблого внука [PERSON] або доказів того, що одержувана від нього допомога була для позивачів постійним і основним джерелом засобів до існування». Крім того, позивачі та [PERSON] вже зверталися до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю із померлим [PERSON] . Вказану заяву судом було задоволено, однак рішення суду в подальшому скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду. При цьому, кожного разу, звертаючись до суду, позивачі представляють різні варіації того, з ким, на їхню думку, проживав [PERSON] . У справі № 345/3167/22 такими особами були позивачі (дід та баба) та його сестра [PERSON] , яка перебувала на той момент у шлюбі та була вагітна і не зрозуміло, як взагалі могла спільно проживати з братом, дідом і бабою. У даній справі (за версією позивачів) [PERSON] проживав тільки із бабою та дідом. Фактично вихованням [PERSON] та його сестри займалися рідний дядько [PERSON] та його дружина. Через складні стосунки з родичами [PERSON] вважав себе покинутим та зайвим, через що неодноразово мав проблеми із законом та притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності. Крім того, [PERSON] закінчував середню школу № 6 в м. Івано-Франківськ (нині ліцей № 6 ім. Івана Ревчука Івано-Франківської міської ради), що фактично виключає його місце проживання в селі Кропивник, де мешкають позивачі. У період навчання у школі [PERSON] проживав у сім?ї свого дядька та тітки в м. Івано-Франківськ, а після досягнення повноліття був вимушений проживати в гуртожитку, оскільки постійно виникали конфліктні ситуації із родичами. Зазначені в позовній заяві обставини святкування ювілею діда та оплата вказаного святкування [PERSON] не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не надано світлин та відео зі вказаного святкування. Крім того, у період з 25 листопада 2019 року до 17 травня 2022 року [PERSON] не працював, не служив, не отримував заробітної плати та соціальних виплат, а тому твердження позивачів щодо матеріальної допомоги з його сторони та проведення ним ремонту є безпідставними. Довідкою від 28 травня 2023 року підтверджується, що [PERSON] з 17 травня 2022 року до 02 липня 2022 року перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] і що на його утриманні дійсно знаходилася сім`я у складі дружини - [PERSON] . Згідно з актом про спільне проживання осіб на день смерті, складеним 23 грудня 2022 року в присутності майстра дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, [PERSON] на день смерті [PERSON] [INFO] проживали разом та вели спільне господарство з квітня 2022 року по липень 2022 року за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] саме відповідачу надходили сповіщення та повідомлення від керівництва військової частини та територіальних центрів комплектування. Більшість документів померлого також знаходяться у відповідача. У свою чергу позивачами не наведено доказів на підтвердження факту їх спільного проживання однією сім`єю з внуком [PERSON] , а також перебування останніх на його утриманні та/або одержання допомоги, що була єдиним джерелом та засобом для їх існування. Позивачі подали відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначили, що твердження відповідача [PERSON] про відсутність нормальних стосунків між позивачами та внуком [PERSON] , і зокрема, що це нібито стало причиною фактичного виховання [PERSON] дядьком та його дружиною, є надуманими. [PERSON] у 2002 році оформив опіку над [PERSON] та [PERSON] , дітьми свого померлого брата [PERSON] , після смерті їх матері [PERSON] . Це було його бажанням у зв`язку з тим, що він був молодший за позивачів. Діти на той час були малолітні і про складні стосунки [PERSON] з позивачами, як родичами, вкрай складно було навіть припустити. Після досягнення повноліття [PERSON] повернувся в село Кропивник і став проживати з позивачами однією сім?єю, для чого були всі відповідні житлові умови. Дійсно, характер у [PERSON] був складний, що є наслідком раннього сирітства, а рідних батьків повноцінно замінити неможливо. Однак, позивачі любили свого внука, бачили в ньому покійного сина, і в кінцевому рахунку все йому пробачали та намагалися в міру своїх сил допомагати в складних ситуаціях. [PERSON] після смерті своїх батьків у 2001 році з села Кропивник переїхав проживати в м. Івано-Франківськ до своїх законних опікунів, навчався там у школі, яку закінчив ще у червні 2006 року. Після закінчення школи [PERSON] вступив до Київського військового ліцею імені Івана Богуна в м. Києві, який закінчив у 2008 році. В 2008-2009 роках [PERSON] навчався на першому курсі Національної юридичної академії України, звідки в липні 2009 року був відрахований за власним бажанням. Після відрахування з академії в 2009 році та припинення опіки у зв?язку з досягненням повноліття, [PERSON] повернувся назад у село Кропивник, де став у подальшому проживати з позивачами однією сім?єю. Жодних реальних доказів проживання з травня 2022 року і по день смерті [PERSON] з [PERSON] у цей період в м. Чернігів відповідачем не надано. Відсутні будь-які документально підтверджені факти перебування [PERSON] за цей період у відпустці чи відрядженні в м. Чернігові. Позивачі не заперечують проживання з ними і внучки [PERSON] , рідної сестри [PERSON] . Дійсно, вона з цих причин також виступала як позивач у справі 345/3167/22, рішення по якій було скасоване апеляційним судом суто з процесуальних питань. Однак, у 2023 році [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в США і не реалізація нею свого права щодо повторного звернення до суду не суперечить викладеним позивачами обставинам та проживанню однією сім?єю з внуком [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , ще за життя батьків. Також, там була зареєстрована його сестра [PERSON] . Однак, у дійсності фактично [PERSON] та [PERSON] за даною адресою не проживали. Це житло є кімнатою в гуртожитку, загальною площею 13,0 кв.м, яке дісталося їм після смерті батьків (кімната № [NUMBER] замість кімнати № [NUMBER] , де вони були зареєстровані на момент смерті матері) та в подальшому приватизоване ними як співвласниками. Відповідно, у даній кімнаті мінімальні умови для проживання та відсутні будь-які умови для проживання дорослих осіб різної статі. Тому, [PERSON] та [PERSON] з самого дитинства не проживали в даному гуртожитку, а проживали у селі Кропивник разом з позивачами та батьками, а після смерті матері - з опікуном у м. Івано-Франківськ. Після досягнення повноліття вони повернулися в село Кропивник. Позивачі не стверджують, що вони повністю перебували на утриманні внука [PERSON] . [PERSON] проживав з ними однією сім?єю, вносив свій посильний вклад у спільний побут та ведення спільного господарства. Відсутність у нього офіційних доходів в окремі періоди цьому не суперечить. У 2020 році [PERSON] навіть спеціально виїжджав на тимчасовий підробіток в Чеську Республіку, де заробив кошти для оплати поточного ремонту будинку позивачів. Позивачі не заперечують факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та відповідно і пов?язане з цим отримання нею окремих документів. У позивачів вдома, за місцем спільного проживання із [PERSON] , також знаходяться оригінали всіх його особистих документів, що підтверджує факт їх спільного проживання. Про факт проживання внука [PERSON] з позивачами однією сім?єю в селі Кропивник і теперішнє вшанування його як героя саме на Івано-Франківщині свідчать такі докази. Так, позивачам, як близьким родичам, членам сім?ї загиблого [PERSON] , вручено медаль Всеукраїнського об?єднання «Країна» «За оборону рідної держави», медаль Івано-Франківської обласної ради «Лицар бойового порядку», диплом почесного громадянина Калуської міської територіальної громади на ім?я [PERSON] (посмертно). У центрі села Кропивник облаштована Алея загиблих героїв із світлиною [PERSON] . На місцевому кладовищі 24 квітня 2024 року позивачами та [PERSON] в квітні 2024 року встановлено гранітний пам?ятник на могилі [PERSON] . Третя особа - Міністерство оборони України подало пояснення на позов, в якому просить відмовити позивачам у його задоволенні. Зокрема, в поданих поясненнях третя особа зазначає, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року одноразова грошова допомога виплачується сім?ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на день загибелі військовослужбовця), а саме: члени сім?ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов?язаного або резервіста. Члени сім?ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов?язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Щодо утриманців Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім?ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Позивачі не були опікунами [PERSON] після смерті його батьків. З наданих документів неможливо встановити, чи є у них діти, крім померлого сина [PERSON] , які повинні їх утримувати та чи перебували вони на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] . Крім цього, з наданих документів неможливо встановити, що позивачі проживали разом зі своїм внуком, вели з ним спільне господарство і мали спільні права та обов`язки. Обов?язковими умовами для визнання їх членами сім?ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Позивачі не надали до суду підтверджуючих документів, що вони були членами сім?ї [PERSON] або були на його утриманні. Механізм подачі документів та призначення виплати одноразової грошової допомоги визначений Порядком призначення і платати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 795). Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, військовозобов?язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Члени сім?ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов?язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тобто, право на отримання одноразової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, зазначені в Сімейному кодексі України (на дату виникнення права на виплату). Тобто, ті особи, які можуть підтвердити відповідними документами, що вони є членами сім?ї або утриманцями померлого. Позивачі не підтвердили таке право наданими до суду документами. Крім того, у загиблого є діти та дружина, які рахуються його членами сім?ї. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі в справі в якості третьої особи Військову частину [NUMBER] ; закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Третя особа - Військова частина [NUMBER] подала пояснення на позов, у яких просить у задоволенні позову відмовити за недоведеністю обставин, на які посилається сторона позивачів. Зокрема, зазначила, що солдат [PERSON] дійсно перебував з 17 травня 2022 року до 02 липня 2022 року на військовій службі в військовій частині [NUMBER] і на його утриманні дійсно перебувала сім?я у складі дружини - [PERSON] . Відомості про інших членів сім?ї, таких як дід - [PERSON] , та баба - [PERSON] , які могли перебувати або перебували на утриманні [PERSON] у командування військової частини відсутні. Особисті речі, документи на ім?я [PERSON] після його загибелі [INFO] були передані його дружині - [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив суд його задовольнити. Зокрема, додатково вказав, що хоча [PERSON] і був зареєстрований у гуртожитку, однак проживав із позивачами із 2009 року. У помешканні позивачів у нього була окрема кімната, він мав доступ до всіх приміщень. [PERSON] після 1 курсу академії покинув навчання, почав працювати на будівництві неофіційно та давав позивачам кошти на продукти, допомагав вести господарство, також надавав кошти на ремонт та поліпшення садиби позивачів. Крім того, у період проходження військової служби кошти позивачам від [PERSON] передавали його товариші. У позивачів із внуком були нормальні відносини, хоча останній і мав складний характер. У 2013-2014 роках [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі. У лютому 2022 року внук позивачів пішов захищати країну, після чого спілкувався з позивачами та сестрою засобами телефонного зв`язку. На початку травня 2022 року [PERSON] познайомився з [PERSON] та повідомив, що одружується. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Зокрема, відповідач вказала, що у [PERSON] не було свого заробітку, у нього були побратими, в яких він міг попросити кошти. У 2016-2017 роках [PERSON] був в АТО. Крім того, у [PERSON] був друг за кордоном, в якого він також просив кошти. [PERSON] дійсно був за кордоном на заробітках, оскільки перед цим заплатив за контракт і мав заробити ці кошти. Із заробітків він повернувся швидко через бійку, автостопом, а тому коштів позивачам на ремонт він не надавав, бо їх у нього не було. Раніше [PERSON] не отримував ніяких грошових коштів, оскільки був добровольцем - волонтером. З 17 травня 2022 року фінансове забезпечення у [PERSON] було, а до цього часу грошового забезпечення він не мав. До знайомства з відповідачем [PERSON] проживав у м. Калуш у гуртожитку. [PERSON] мав проблеми із законом і коли потрапляв у всілякі неприємні ситуації, то родичі відправляли його до гуртожитку, а коли конфліктів не було - проживав у позивачів. Спільних зобов`язань у [PERSON] з родичами не було. [PERSON] міг сьогодні проживати в гуртожитку, а через день - у іншому місці. Деякий час [PERSON] проживав у м. Львів, таксував там 1,5 роки. [PERSON] не міг себе знайти в цивільному житті. Відповідач познайомилася із [PERSON] у квітні 2022 року. Їх познайомили військові. До м. Калуш [PERSON] не збирався повертатися, оскільки там пройшло його дитинство і воно було важким. Батьки померли, а тітка та дядько, з якими він почав проживати в м. Івано-Франківськ, не могли дати любові, бо у них не було своїх дітей. Відповідач із [PERSON] планували спільний побут у місті Чернігові. Він був добровольцем, міг пересуватися вільно, приїздив до відповідача у місто Чернігів, де вони разом проживали за місцем реєстрації відповідача. До реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] був на забезпеченні волонтерів, а після реєстрації шлюбу - військової частини. Перед 09 травня 2022 року [PERSON] також приїздив до міста Чернігова просити руки відповідача в її матері. Обручки та прикраси вони їздили купувати до м. Києва, оскільки на той час в м. Чернігові були зачинені магазини. Станіслав присилав кошти відповідачу, а позивачам не присилав. Також, він не передавав їм коштів через товаришів, оскільки його побратими були не з Івано-Франківської області. Відповідачу було відомо про смерть чоловіка ще до того, як вона отримала сповіщення про його смерть. Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. Представник третьої особи - Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, у поданих поясненнях просив справу розглядати за його відсутності. Представники третіх осіб: [INFO] та Міністерства оборони України у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв та/або клопотань не подали. Заслухавши доводи представника позивачів, відповідача, її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14 том 1). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно (а.с. 16 том 1). [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] [INFO] . Рішенням двадцять другої сесії Кропивницької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області третього демократичного скликання від 30 січня 2002 року «Про встановлення опіки» встановлено [PERSON] , який проживає в квартирі [ADDRESS] , опіку над його неповнолітніми племінниками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а проживають у бабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS] , так як їхні батьки [PERSON] та [PERSON] померли (а.с. 25 том 2). [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві власності належала кімната в гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 30 том 2). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08 грудня 2021 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 30 вересня 2009 року (а.с. 104 на звороті том 1). 11 травня 2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 57 том 1). [INFO] [PERSON] помер у селі Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно (а.с. 20 том 1). З копії довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 2503 від 04 липня 2022 року (а.с. 18 том 1) та копії лікарського свідоцтва про смерть № 2503 від 04 липня 2022 року (а.с. 19 том 1) слідує, що причиною смерті [PERSON] було кульове поранення грудної клітки з пошкодженням внутрішніх органів. Згідно із копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] № 188 від 10 липня 2022 року солдата військової служби за призовом під час мобілізації [PERSON] , який загинув [INFO] в результаті кульового поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, у зв?язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до [INFO] . Вислуга років у Збройних Силах на день виключення зі списків особового складу частини становить: у календарному обчисленні - 01 рік 11 місяців 08 днів. Поранення в районі безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, яке призвело до смерті, одержане в результаті кульового поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, пов?язане із захистом Батьківщини (а.с. 101 на звороті том 1). У вказаному витязі також зазначено інформацію про дружину [PERSON] та про їх місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 06 вересня 2022 року [INFO] [PERSON] направлено сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого), згідно із копією якого її чоловік, солдат [PERSON] внаслідок обстрілу позицій підрозділу в районі населеного пункту Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області отримав поранення несумісне з життям та загнув [INFO] (а.с. 101 том 1). Крім того, у копії сповіщення № 42 Військової частини [NUMBER] , адресованого начальнику [INFO] , міститься прохання сповістити сестру [PERSON] про те, що її брат [PERSON] , радіотелефоніст - лінійний наглядач відділення зв?язку взводу управління 2 мінометної батареї військової частини [NUMBER] загинув [INFO] (а.с. 17 том 1). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105 том 2). Спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON] заведена 23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гаврилюком Олегом Ігоровичем за заявою [PERSON] (а.с. 102 том 2). Відповідно до копії акту про спільне проживання осіб на день смерті від 23 грудня 2022 року, складеного [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у присутності майстра дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради Охріменко Ніни Олександрівни, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , [INFO] проживали з останнім разом та вели спільне господарство з квітня 2022 року по липень 2022 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 110 том 1). Згідно із копією довідки про спільне проживання осіб на день смерті № 3-260/05/23 від 24 травня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, [PERSON] та її чоловік [PERSON] відповідно до акту Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради про спільне проживання осіб на день смерті від 23 грудня 2022 року на день смерті чоловіка [INFO] проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з квітня 2022 року до липня 2022 року (а.с. 110 том 1 на звороті). Відповідно до копій актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин № 28 та № 29 від 27 квітня 2023 року, складеними старостою села Паньків Василем Дмитровичем у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , зі слів свідків [PERSON] , який загинув [INFO] , проживав з [PERSON] , [PERSON] та сестрою [PERSON] і своїми батьками [PERSON] і [PERSON] однією сім?єю, вели спільний побут у домогосподарстві, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , до дня смерті своїх батьків (мати - [INFO] , батько - [INFO] ). З 2009 року, з моменту власного повноліття і до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, а саме до 24 лютого 2022 року (за винятком періоду з липня 2016 року до листопада 2019 року, у зв?язку з добровільним вступом до лав Збройних Сил України та участю в АТО), [PERSON] продовжував фактично (без реєстрації) проживати з ними однією сім?єю в їх домогосподарстві за вказаною адресою та вів спільний побут з ними (а.с. 46, 47 том 1). З копії довідки, виданої 28 травня 2023 року Військовою частиною [NUMBER] , слідує, що солдат [PERSON] перебував з 17 травня 2022 року до 02 липня 2022 року на військовій службі у військовій частині [NUMBER] і на його утриманні дійсно знаходилася сім`я у складі: дружина - [PERSON] (а.с. 109 на звороті том 1). Згідно з копією довідки ФОП [PERSON] від 05 травня 2023 року та рахунку № 3 від 22 січня 2021 року [PERSON] сплачено грошові кошти в сумі 3400 грн. в якості оплати святкового обіду в честь 80 річчя діда [PERSON] (а.с. 48, 49 том 1). Відповідно до копій Локальних кошторисів з розрахунком договірної ціни № 16-0-1-1 щодо ремонту садиби [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 51, 54 том 1), довідки про вартість виконаних робіт та витрат (а.с. 52 том 1), актів № 16-0-1-1 і № 16-0-1-2 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2021 року (а.с. 53, 55-56 том 1), виданих ФОП [PERSON] , замовником послуг зазначена [PERSON] , а платником проведених ремонтних робіт - [PERSON] . Копіями платіжних інструкцій від 22 червня 2022 року, 24 червня 2022 року, копією квитанції до платіжної інструкції від 14 червня 2024 року підтверджується перерахування [PERSON] [PERSON] грошових коштів (а.с. 114, 115, 118 том 1). Також, згідно із копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Кришталеве джерело» № 12 від 06 березня 2023 року в період з 10 по 16 травня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували в цьому санаторії та проходили курс санаторно-курортного оздоровлення (а.с. 112 том 1). Копією акту виконаних робіт (наданих) послуг № 4 від 24 квітня 2024 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 99 від 29 квітня 2024 року підтверджується сплата [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] за послуги із виготовлення, монтажу гранітного пам`ятника на загальну суму 105400 грн. (а.с. 31, 32 том 2). Відповідно до копії довідки № 327 від 04 червня 2024 року, виданої Комунальним підприємством «Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» Чернігівської міської ради [PERSON] , підприємство дає згоду для проведення перепоховання на кладовищі «Яцево» м. Чернігова її чоловіка [PERSON] , який загинув [INFO] у с. Новогригорівка Миколаївського району, Миколаївської області та був похований на кладовищі с. Кропивник Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 111 том 1). [PERSON] посмертно нагороджений дипломом почесного громадянина Калуської міської територіальної громади (а.с. 34 том 2), медаллю «За оборону рідної держави» (а.с. 35 том 2) та медаллю Івано-Франківської обласної ради «Лицар бойового чину» (а.с. 36 том 2). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2022 року в справі № 345/3167/22 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю рідних сестри [PERSON] та брата [PERSON] , з 2009 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю діда [PERSON] з 2009 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю баби [PERSON] , з 2009 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (а.с. 23 том 1). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 березня 2023 року рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2022 року скасовано. Провадження у справі за заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем - закрито. Роз`яснено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції (а.с. 24-28 том 1). З копії листа [INFO] № 9/1/1311 від 12 серпня 2022 року слідує, що до центру надійшли документи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для подальшого направлення їх на комісію Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов?язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за загиблого військовослужбовця [PERSON] . За результатами опрацювання зазначених документів повідомлено, що за поданими документами неможливо встановити, чи перебували [PERSON] (сестра), [PERSON] (баба) та [PERSON] (дід) на утриманні солдата [PERSON] . За наданими документами неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм братом та онуком, вели з ним спільне господарство та мали взаємні права та обов?язки. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що сестра, баба та дід, були членом сім?ї загиблого солдата [PERSON] (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов?язків), або, що вони перебували на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), [INFO] підстав для оформлення висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги та направлення документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов?язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум для прийняття рішення щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 немає (а.с. 21-22 том 1). Згідно з копією витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 19/д від 17 жовтня 2023 року, затвердженого Міністром оборони 31 жовтня 2023 року, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 [PERSON] та [PERSON] : діда та баби загиблого [INFO] у період дії воєнного стану солдата [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04 листопада 2022 року та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 20 жовтня 2022 року № 321/КЦ/13117 (а.с. 37-38 том 1). Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року в справі № 300/733/24 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 15 рішення від 17 жовтня 2023 року № 19/Д, зобов`язання до вчинення дій (а.с. 39-44 том 1). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживала в гуртожитку, в якому був зареєстрований померлий [PERSON] , суду, зокрема, показала, що [PERSON] після досягнення повноліття вступив до [PERSON] , але там навчання в нього не склалося і він переїхав жити до позивачів. Десь один раз на місяць [PERSON] навідувався до гуртожитку. Коли приїздив заходив до свідка. У гуртожитку в кімнаті [PERSON] ремонту зроблено не було, відсутні умови для проживання, тому він там не проживав. Говорив, що проживає з позивачами. Нормальні відносини в [PERSON] і позивачів були, [PERSON] допомагав позивачам. [PERSON] (позивач [PERSON] ) приїздила в гуртожиток по квитанції. Чи кошти надавав [PERSON] позивачам свідку не відомо. Бабуся говорила свідку біля могили [PERSON] , що після його смерті не буде тепер кому позивачам допомагати. Бабуся ходить кожен день на могилу внука. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду, зокрема, показала, що [PERSON] та [PERSON] з квітня 2022 року почали зустрічатися, а у травні -одружилися. З квітня 2022 року до травня 2022 року [PERSON] приїжджав до м. Чернігова часто і проживав разом із [PERSON] в неї вдома (свідок особисто бачила [PERSON] ). Також, 01 червня 2022 року був день народження [PERSON] , [PERSON] приїжджав, святкували всі разом вдома у [PERSON] . Станіслава тоді свідок бачила десь 3 дні і він особисто спілкувався із свідком, особисто розповідав їй, що до одруження жив у гуртожитку в м. Калуш. Про родичів не розповідав взагалі, казав, що він сирота та, що тут - у Чернігові в нього нове життя. Речі [PERSON] були в м. Чернігові. Після одруження свідок бачила [PERSON] у м. Чернігові вдома у Юлії десь 5 разів та декілька разів вони ходили до кав`ярні. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , зокрема, суду показала, що [PERSON] приїздив просити руки Юлії, вони їздили в м. Київ купувати обручки, одружилися в м. Ужгород, весільний відпочинок у них був у Сваляві. Потім [PERSON] поїхав до військової частини. Після того, як дочка із [PERSON] одружилися, вони проживали у м. Чернігові. 30 травня 2022 року [PERSON] приїхав до дочки на день народження. На святкуванні були свідок, мати свідка, [PERSON] , [PERSON] , кума та двоє дітей. [PERSON] розповідав, що виховувала його тітка і дядько, проживали вони тоді у м. Івано-Франківську. Навчався він спочатку у суворовському, а потім у Харківському університеті. Говорив, що в нього є частина кімнати в м. Калуш. Казав, що в нього було дуже тяжке дитинство, бо не було батьків. Розповідав також, що в нього є дід і баба, з яким в нього були конфлікти та судові справи щодо цього. Після дня народження [PERSON] приїздив ще раз. Загалом у м. Чернігів він приїздив десь 4-5 разів. Речі [PERSON] є у квартирі в [PERSON] і досі, і цивільні (сорочки, труси, штани, халат, косметичні засоби, які він привіз і які купували в м. Чернігові) і військові (бронежилет, куртка, спідня білизна, ліхтарик, спальник, подушка, ковдра, які Новою поштою надіслали з військової частини). Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У частині шостій статті 16-3 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаної вище статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975). Пунктом 3 Порядку № 975 (у редакції чинній станом на 02 липня 2022 року), зокрема, визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, військовозобов?язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 456/1258/17, від 06 липня 2022 року в справі № 240/5809/18, від 18 травня 2023 року в справі № 382/277/17, від 08 листопада 2023 року в справі № 440/2464/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Про необхідність встановлення вказаних обставин як обов`язкової умови для визнання осіб членами сім`ї зазначено в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 343/1821/16-ц, від 25 листопада 2019 року в справі № 202/5003/16-ц та від 5 лютого 2020 року в справі № 712/7830/16-ц. У постанові від 07 лютого 2024 року в справі № 383/821/22 Верховний Суд зазначив, що предметом доказування під час розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є передусім сукупність обставин, що згідно із законом складають основні ознаки сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що визначено частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, але визначає вказані вище критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту також доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). У статтях 77-80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту належності особи до членів сім`ї військовослужбовця, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Так, наявність у позивачів окремих оригіналів особистих документів [PERSON] , вручення їм медалей, диплому почесного громадянина Калуської міської територіальної громади (посмертно), облаштування в с. Кропивник на Алеї загиблих героїв світлини останнього, встановлення пам`ятника не свідчить про проживання позивачів з померлим однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, а тому вказані докази не є належними в розумінні ЦПК України та такими, що підтверджують факт, встановити який просять позивачі. Оплата [PERSON] святкового обіду в честь 80 річчя позивача [PERSON] також не свідчить про проживання позивачів з померлим однією сім`єю. Саме по собі зазначення платником [PERSON] у кошторисі з розрахунком договірної ціни щодо ремонту садиби [PERSON] , довідці про вартість виконаних робіт та актах за травень 2021 року не підтверджує фактичну оплату саме ним, вказаних у цих документах коштів. Враховуючи норми законодавства, встановлені судом обставини, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі не довели належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, зокрема, що вони протягом всього спірного періоду були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати на утримання житла чи його ремонт, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову не знаходить. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Outcome: dismissed