Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача. Уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат Гаталяк М. Я., 14.02.2025 року (вх. № 3676) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований в системі «Електронний суд» 14.02.2025 року) з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якій просить суд: - стягувати щомісяця з [PERSON] аліменти в розмірі 4\~000 грн. 00 коп. на користь [PERSON] до досягнення ним 23 років (а.с. 1). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із актового запису про народження № 2653 від 20.05.2006 року вбачається, що батьками позивача є [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує про те, що зараз йому 18 років. Останній навчається в Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (на\~денній формі\~навчання,\~за рахунок\~держави забезпечується\~харчуванням,\~військовою формою\~одягу,\~проживанням в\~казармі,\~грошовими коштами), кінцевою датою навчання приблизно є червень 2027 року. Шість днів на тиждень він проживає в розташуванні військової частині. Стипендії не отримує. Зазвичай гроші на життя надає батько в сумі приблизно три-чотири тисячі гривень на місяць, а мама забезпечує позивача харчуванням у вихідні дні. Але немає стабільності у вказаному. Окремо позивач вказує, що у відповідача нова сім`я, і гроші він дає при нагоді. Тому позивач не може планувати життя і вільно розвиватися. Батько позивача служить в Збройних Силах України, тому має достатнє грошове забезпечення, приблизно 25\~000 грн. 00 коп. Так, позивач просить на своє утримання 4 000 грн. 00 коп. щомісяця. Вважає цю суму достатньою для нього, і необтяжливою для батька. З огляду на вказане просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~14.02.2025\~року для\~розгляду зазначеної\~справи визначено\~головуючого суддю\~ Галайко\~Н.\~М. (а.с. 5). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 14.02.2025 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 6, 7). Відповіді на вказані запити надійшли до суду 26.03.2025 року (а.с. 8, 9). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 10-11). 02.04.2025 року (вх. № 7142) уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат Гаталяк М. Я. подав до суду письмову заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 01.04.2025 року) про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 13). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 21-22). ІІІ. Щодо правової позиції відповідача. 18.04.2025 року (вх. № 8542) від відповідача у справі [PERSON] , поштовим зв`язком до суду надійшла письмова заява у якій останній, зокрема вказує, що позовні вимоги його сина визнає повністю, просить розглянути справу без його участі. Додатково долучив довідку про доходи та копію акту про обстеження фактичного місця проживання. Так, суд приймає до уваги, що відповідна заява підписана особисто [PERSON] . Відомостей та обставин які б свідчили про недостовірність такого підпису відповідача на вказаній заяві та, відповідно, сумніву у достовірності волевиявлення відповідача, наразі у суду немає. ІV. Позиція суду. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи. Так, із наявної у матеріалах справи копії актового запису про народження [PERSON] № 2653 вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 20.05.2006 року (а.с. 3). Копією довідки Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного № 360 від 04.03.2025 року стверджується, що [PERSON] перебуває на військовій службі (навчанні) є курсантом 2-го курсу інституту психологічної підтримки персоналу Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом начальника Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 25.07.2025 року № 21-КС. Термін навчання 4 роки, попередньо до червня 2027 року. Форма навчання денна (а.с. 15). Вказане також стверджується і копією довідки Національній академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного № 351 від 04.03.2025 року (а.с. 15 зворот). Також матеріали справи містять копію індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] Пенсійного фонду України за звідні періоди 2011-2025 року та копію індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] Пенсійного фонду України за звідні періоди 2023 та 2025 року (а.с. 16-17, 20). Також у матеріалах справи наявна копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 420659495 від 01.04.2025 року (а.с. 18-19). Долученою копією довідки про доходи ВЧ [NUMBER] № 821/732/01-40 від 02.04.2025 року стверджується, що [PERSON] , який проходить військову службу у вказаній частині всього нараховано 155 691 грн. 97 коп. за період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року. Також матеріали справи містять копію акту № 141 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 13.02.2025 року. VІ. Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже для реалізації права на пред`явлення позову необхідно: а) наявність чи відсутність певних обставин (умов); б) додержання встановленого законом порядку пред`явлення позову. Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 344/16240/17 (провадження № 61-46809св18) від 15.02.2019 року. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений правовий підхід застосовано, зокрема, і у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 225/1447/16-ц провадження № 61-18843св18 від 24.01.2019 року. Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/9882/19 /провадження № 61-2065св23/ від 08.05.2023 року). Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 753/20347/20 /провадження № 61-5707св22/ від 17.05.2023 року). Разом з тим, з аналізу змісту ст. 199 СК України вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу (зазначена правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 466/532/16-ц, провадження № 61-42252св18 від 28.02.2019 року). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. VІI. Висновки суду. Суд приймає до уваги, що матеріалами справи підтверджено те, що син відповідача у справі [PERSON] , [INFO] досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги. Оскільки умовами для пред`явлення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є досягнення дитиною повноліття, її навчання у навчальному закладі, потреба у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги платником аліментів, то суд, встановивши наявність таких передумов дійшов висновку, що у позивача виникло право на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років. При цьому матеріали справи доказів на підтвердження того, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, не містять. Разом з цим, судом враховано, що у справі, яка є предметом розгляду, відповідач скористався своїм правом, передбаченим у п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України та подав заяву про визнання позову. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даній справі відповідачем позов визнано. Обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Так, суд вважає за необхідне задовольнити позовні\~вимоги у\~повному обсязі та стягувати щомісяця з [PERSON] аліменти в розмірі 4 000 грн. 00 коп. на користь [PERSON] до досягнення ним 23 років. За змістом ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Суд враховує, що позивач звернувся до суду із позовною заявою 14.02.2025 року (а.с. 1). Так, згідно ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 459/2988/19 (провадження № 61-7539св22) від 26.04.2023 року: «Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти)». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VIІI. Судові витрати по справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 8.1. Щодо судового збору. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати\~судового збору\~звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов\~визнано до початку розгляду справи по суті, позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (50% від 1 211 грн. 20 коп) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved