Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 151021,52 гривень, судові витрати у розмірі 3028 гривень сплаченого судового збору та 7000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № C-001-054072-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до умов Договору кредиту № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard (далі Кредитна карта). Умовами цієї Угоди (п.2) сторони договору визначили, що Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку зі встановленням ліміту Кредитної лінії, доступного Клієнту на момент укладення Угоди у розмірі 49900,00 грн. (п.п.2.2. Угоди). Згідно п.п.2.3. договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 72 % річних. Реальна процентна ставка 103,44 % (п.4 Угоди) Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 49900,00 грн. строком до 15.04.2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua). Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договорами кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року станом на 19.12.2023 року становить 151021,52 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 46655,85 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 104365,67 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п.2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором , відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», був укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитним договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу ТОВ «Оптіма факторинг», відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма факторинг», за плату та на умовах визначених договором факторингу. За таких обставин до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними та угодами, зокрема за договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», тому останні вимушені з даним позовом звернутися до суду. Ухвалою суду від 12.11.202 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з та призначено судове засідання. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Боровський В.А. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову повністю та застосувати строк позовної давності, з тих підстав, що позивач порушив строки позовної давності до даних позовних вимогоскільки останній платіж по кредитному договору відповідачкою здійснено 31.05.2021 року. Крім цього зазначив, що вимога про стягнення суми заборгованості за відсотками є неправомірною, оскільки з наданих позивачем виписки за рахунком та довідкою-рахунком заборгованості не вбачається отримання відповідачкою коштів в сумі 49900,00 грн., а також не деталізовано складові заборгованості. Окрім того, своєю заявою просив розглядати справу без участі відповідачки та її представника. Представником позивача подано відповідь на відзив, у яких вона просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що надана банком виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Окрім того, Законом України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), який набрав чинності 02.04.2020 року, встановлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України діє карантин, який неодноразово було продовжено та він тривав до 01.07.2023 року. Також, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 24.02.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022. В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час. Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». А отже, позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строку встановленого ст.257 ЦК України. У зв`язку з вищевикладеним, позовну заяву підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Також прохала суд провести судове засідання без її участі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № C-001-054072-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до умов Договору кредиту № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard (далі Кредитна карта). Умовами цієї Угоди (п.2) сторони договору визначили, що Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку зі встановленням ліміту Кредитної лінії, доступного Клієнту на момент укладення Угоди у розмірі 49900,00 грн. (п.п.2.2. Угоди). Своїми підписами у Угоді № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року та Тарифах на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб [PERSON] підтвердила отримання та ознайомлення з орієнтовною загальною вартістю кредиту, що надана виходячи із обраних умов кредитування, та іншою інформацією про умови кредитування, зрозумілість інформації та її прийняття. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 49900,00 гр. в межах кредитного ліміту визначеного в п.п.2.2 Договору 1. У поданому представником відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує факт укладення Договору кредиту № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року та отримання в подальшому грошових коштів. Крім того, факт укладання вищевказаного договору підтверджується частковим погашенням кредитної заборгованості, що підтверджено Випискою по рахунку відповідача. Згідно Договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг», відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року, що укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 151021,52 гривень. Згідно Договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року укладеного між ТОВ «Оптіма факторинг», та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року, що укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 151021,52 гривень. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч.2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках,встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто відповідачка зобов`язання за договором не виконала. З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості, виданої АТ «Ідея Банк», [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» за Договором № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року станом на 19.12.2023 року у розмірі 151021,52 грн., яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 46655,85 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 104365,67 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМ України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»установлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України карантин. Карантин неодноразово продовжено та діяв до 01.07.2023 року. Також, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. 24.02.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022. В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час. Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Отже, в даному випадку, відповідно до умов Договору № C-001-054072-19-980 від 15.04.2019 року укладеного з відповідачко, позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строку встановленого ст.257 ЦК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3028,00 грн. судового збору.

Outcome: approved