Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

25.03.2025\~позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ІЗІ\~КРЕДИТ»(далі - ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 28.06.2024 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , на підставі заяви останньої про видачу кредиту, було укладено кредитний договір № 377372, відповідно до умов якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 6\~000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у встановленому договором порядку. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» своє зобов`язання за договором належним чином виконало, передавши у розпорядження [PERSON] погоджену суму кредиту. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8\~475,00 грн., з яких: 5\~612,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2\~862,70 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. З урахуванням наведеного, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат. 27.03.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 14.04.2025, яке в подальшому через неявку відповідачки було відкладено на 29.04.2025 (а.с.24, 25, 31). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.26, 27, 29, 32, 34), в прохальній частині позовної заяви просять здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ». Крім того, 28.04.2025 через ЕКЕС від представника позивача [PERSON] \~надійшло клопотанняпро розгляд цієї справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.37, 38). Відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі 14.04.2025 та 29.04.2025 не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення суду з викликом відповідачки в судове засідання на 14.04.2025 отримано нею особисто 08.04.2025 (а.с.30, 36); рекомендоване поштове відправлення суду з викликом відповідачки в судове засідання на 29.04.2025 отримано нею особисто 23.04.2025 (а.с.39). Крім того, повідомлення про виклик відповідачки в судове засідання на 14.04.2025 та на 29.04.2025 було їй доставлено у додаток «Viber» (а.с.28, 35) на номер мобільного телефону зазначений останньою у заяві № [NUMBER] на отримання кредиту від 28.06.2024 (а.с.4). Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відповідачкою [PERSON] не подано. Стаття 280\~ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 29.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 28.06.2024 року [PERSON] подала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту, в якій разом із вказівкою особистих анкетних відомостей просила видати їй кредит в розмірі 6\~000,00 грн. Заява на отримання кредиту особисто підписана відповідачкою [PERSON] , а також представником ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» (а.с.4). На підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 377372 від 28.06.2024 року (а.с.6-9), відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит на суму 6 000,00 грн. на умовах, терміновості, повернення та платності з метою задоволення особистих потреб (п.1.1-1.3 Кредитного договору). Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що строк кредиту становить 6 періодів, кожен з яких визначається як 14 календарних днів. Відповідно до п.2.1-2.4 кредитного договору реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2\~896,84 %. Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом починається з дня, наступного за датою надання (видачі) кредиту, і триває 6 періодів, кожен з яких визначається як 14 календарних днів. Належні дати внесення платежів, а також розмір платежів встановлюється Графіком платежів та не підлягають зміні впродовж строку дії цього договору. З урахуванням ануїтетного характеру платежів по кредиту, номінальна процентна ставка є фіксованою та становить 499,33% річних у першому періоді (з першого по 3 платіж) та 5,87 % річних у другому періоді (за всіма іншими платежами до кінця строку кредиту. Пунктом 3.2.1 кредитного договору, вказано, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором та графіком платежів. Кредитний договір № 377372 від 28.06.2024 року особисто підписаний [PERSON] як в кінці договору, так і шляхом проставлення підпису на кожній сторінці договору, а також представником ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ». Невід`ємним додатком до кредитного договору № 377372 від 28.06.2024 року є також графік платежів, який містить інформацію щодо розміру платежів за договором, порядку їх формування та розподілу на погашення існуючої заборгованості, а також строки, протягом яких мають бути сплачені ці платежі. Графік платежів так само особисто підписаний [PERSON] (а.с.10 та на звороті). Із копії\~видатного 28.06.2024\~касового ордеру\~судом установлено,\~що 28.06.2024\~року ТОВ\~«ІЗІ КРЕДИТ»\~передало у\~розпорядження [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 6\~000,00 грн. на виконання умов кредитного договору № 377372 від 28.06.2024 року. Касовий ордер містить підпис [PERSON] , яким вона підтвердила факт отримання вказаної суми грошових коштів (а.с.11). З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що 28.06.2024 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. Таким чином, судом установлено, що ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором № 377372 від 28.06.2024 року, надавши у розпорядження [PERSON] погоджену суму кредиту. З розрахунку заборгованості (а.с.12) вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконала, забезпечивши лише часткове погашення заборгованості з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язку з цим заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 377372 від 28.06.2024 року становить 8\~475,00 грн., з яких: 5\~612,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2\~862,70 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом установлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором № 377372 від 28.06.2024 року. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Зважаючи на погоджені сторонами умови кредитування, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів висновує, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору із [PERSON] , доведено факт порушення відповідачкою [PERSON] свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 8\~475,00 грн., з яких: 5\~612,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2\~862,70 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. На підставі цього суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 3 028,00 грн. (а.с.1). Вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача згідно положень ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved