Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивачка [PERSON] звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. У своїй заяві зазначила, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2014 році було розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею. Згідно із рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 з відповідача [PERSON] на користь позивачки щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Як вказує позивачка, наразі збільшилися витрати на сина, розмір аліментів, які стягуються із відповідача, є недостатнім, тому вона і звернулася до суду з цим позовом. Прохає збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача за рішенням суду із 2000,00 грн щомісяця до 3000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 09.04.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк 10 днів для усунення вказаних судом недоліків. Ухвалою судді від 17.04.2025 після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). У встановлений судом строк 25.04.2025 відповідач [PERSON] надав до канцелярії суду відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідь на відзив до суду не надходила. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивачка до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком, а позивачка [PERSON] , [INFO] (прізвище та ім`я із '' [PERSON] '' змінено на '' [PERSON] '' на підставі свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 23.08.2022 Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Суми), актовий запис № 3; прізвище, ім`я із '' [PERSON] '' змінено на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Суми), актовий запис № 401) - матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2010 Ялосовецькою сільською радою Хорольського району Полтавської області, актовий запис № 06, паспорта [PERSON] № [NUMBER] . Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 13.03.2014 шлюб між сторонами розірвано (справа № 548/342/14-ц). Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17.11.2020 (справа № 548/1721/20) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Орликівщина Хорольського району Полтавської області, мешканця [ADDRESS] , іпн [NUMBER] , на користь [PERSON] ,\~іпн. [NUMBER] , на підставі рішення Хорольського районного суду від 21.08.2018 року, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 20.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією цього рішення, яке набрало законної сили 18.12.2020. Відповідно до довідки від 20.03.2025 за вих. № 79, виданої Великобузівським старостинським округом виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Виходячи із змісту позову, вимога щодо зміни раніше визначеного розміру аліментів викликана забезпеченням гармонійного розвитку дитини, оскільки розмір аліментів у сумі, що становить 2000,00 грн на місяць, наразі є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини зі сторони батька. Відповідно до відзиву на позов від 25.04.2025, наданого відповідачем [PERSON] до суду, останній позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Норми права, застосовані судом. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України ''Про охорону дитинства'', Закону України ''Про Державний бюджет України на 2025 рік'' та роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів''. За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 ''Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів'', ст. 183 ''Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини'', ст. 184 ''Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі''). Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду. Згідно із ст. 7 ЗУ ''Про державний бюджет України на 2025 рік'', у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що за час, який минув після визначення до стягнення за рішенням суду збільшеного розміру аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн у 2020 році, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки, не дозволяють позивачці забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас, суд вважає, що збільшення розміру аліментів із 2000,00 грн на місяць на 3000,00 грн забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Позивачка, як одержувачка аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу їх стягнення і суд з нею погоджується, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів з 2020 року, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Ураховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, доказів протилежного суду не надано, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне змінити визначений попереднім судовим рішенням розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. З огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, такий визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивачки на отримання аліментів. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України ''Про судовий збір''\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, з огляду на задоволення позовних вимог повністю, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved