Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] народився брат позивачки [PERSON] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] народилася позивачка [PERSON] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 20.07.1979 року позивачка [PERSON] уклала шлюб, про що відділом запису актів громадянського стану по Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва, складено актовий запис № 1923. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] у позивачки народилася дочка [PERSON] . 05.06.1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватизували згідно з розпорядженням №4177 від 05.06.1998 року, в рівних долях, квартиру [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина за померлим. 31.08.1999 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , успадкували у рівних частинах: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька, його син [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до росії. Після від`їзду зі своєю мамою та сестрою спілкування не підтримував. [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина за померлою. 15.11.2010 року державним нотаріусом П 'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , успадкувала майно [PERSON] . Дочка позивачки [PERSON] , була інвалідом II групи з дитинства. За життя [PERSON] дуже сильно хворіла, її мати здійснювала за нею догляд. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина за померлою. 02.09.2023 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , успадкувала майно [PERSON] . Отже, [PERSON] стала власницею 11/12 частини квартини [ADDRESS] . Оговтавшись від смерті єдиної дочки, [PERSON] вирішила придбати у брата 1/12 частини кварти [ADDRESS] . На початку 2024 року почала шукати брата за допомогою інтернету та через знайомих на території росії. Згодом дізналася, що брат помер у 2014 році на території росії. Після, того як дізналася, що брат помер [INFO] , почала шукати можливість отримати копію свідоцтва про смерть. В травні 2024 року вдалося дістати свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадського стану про смерть 1 Комітету по справам РАЦС уряду Санк-Петербургу Виборгського району, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 07.05.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кари Олександри Олександрівни з заявою про прийняття спадщини за померлим [PERSON] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою Олександрою Олександрівною надано відмову, оскільки пропущено строк для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ЦПК України, також роз`яснено, що [PERSON] необхідно звернутись до суду для продовження строку на прийняття спадщини. Відповідно до витягу зі спадкового реєстру спадкова справа за [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення позивачки від спадкування. Отже, позивач вимушена звернутись до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Поважною причиною, через яку пропущено строк на вступ у спадщину є те, що вона не знала про смерть свого брата [PERSON] . Посилаючись на викладені обставини, позивач просить: Визначити [PERSON] , [INFO] додатковий строк терміном 2 місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] Ухвалою суду від 12 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по названій справі. 05.07.2024 року Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого з поданим позовом не погоджується, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступного. В позовній заяві не зазначається про відсутність інших спадкоємців до майна померлого [INFO] [PERSON] . Враховуючи предмет позовних вимог та спірні правовідносини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, оскільки не є органом місцевого самоврядування, а являється органом виконавчої влади. Вважають що позивачем невірно визначено суб`єктивний склад сторін по справі, а саме належного відповідача, яким в даному випадку повинен виступати представницький орган інтересів територіальної громади міста Києва, тобто Київська міська рада. Позивач звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що не звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом визначеного законодавством України шестимісячного терміну, оскільки «не знала про смерть свого брата [PERSON] ». При цьому, з невідомих підстав позивач зазначає відповідачем у справі -Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію. В той же час, Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією не вчинились та не вчиняються будь-які дії, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, більш того, враховуючи предмет позовних вимог та спірні правовідносини, вбачається, що будь які повноваження, щодо врегулювання даного спору у адміністрації відсутні, відповідних звернень позивача до адміністрації з цього приводу не було, жодної позовної вимоги до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не пред`явлено, відтак, остання не є відповідальною за порушення з приводу яких ведеться судовий процес, а тому не є належним відповідачем. З огляду на вищевикладене, вважають, що позивач не надала доказів, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів неправомірними діями відповідача Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, а тому, враховуючи, одну із основних засад, здійснення цивільного судочинства, викладену в статті 12 ЦПК України (засаду змагальності сторін), відсутність доказів порушення прав позивача відповідачем, є підставою для відмови в цій частині. 29.07.2024 року представником позивача, адвокатом Сацик Р.В. через систему «Електронний суд» подано клопотання про заміну відповідача. 20.08.2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишено без задоволення. Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 23.08.2024 року, суд ухвалив: Замінити неналежного відповідача Деснянську РДА в м. Києві на належного відповідача Київську міську раду, зобов`язати позивача протягом 5 днів надати примірник позовної заяви з додатками до суду для направлення з протокольною ухвалою суду залученому відповідачу. Встановити строк для подачі відзиву - 15 днів з моменту отримання ухвали суду та позову з додатками, для позивача - 5 днів на подачу відповіді на відзив, для відповідача - 5 днів на подачу заперечень на відповідь на відзив. 09.09.2024 року та 17.09.2024 року представником Київської міської ради подано відзив на позовну заяву відповідно до якого просять ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. Протягом підготовчого розгляду позивач, представник позивача вимоги позову підтримали в повному обсязі. Відповідач та третя особа до підготовчого розгляду справи не з`явились, повідомлялися належним чином про день та місце проведення судового засідання. Причина неявки суду не відома. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва № 473 у зв`язку з прийняттям 03.12.2024 року Вищою радою правосуддя рішення № 3505/0/15-24 про звільнення судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., відповідно до пункту п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024 року справу було передано для розгляду судді Галась І.А. підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи «звільнення з посади». Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено судове засідання. 14.04.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача, адвокат Хлівний Я.М. надав додаткові пояснення. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволені. Відповідач та третя особа до судового розгляду справи не з`явились, повідомлялися належним чином про день та місце проведення судового засідання. Причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , народився [PERSON] [INFO] , про що 23.08.1957 року зроблено актовий запис за №93, батьками якого зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , народилась [PERSON] , [INFO] , про що 23.08.1957 року зроблено актовий запис за №346, батьками якої зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Витягу 00005032671 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 20.07.1979 року [PERSON] уклала шлюб, про що відділом запису актів громадянського стану по Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва, складено актовий запис № 1923. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1998 року Відділом приватизації Ватутінської районної Держадміністрації [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приватизували в рівних долях, квартиру [ADDRESS] . Про що видане свідоцтво згідно з розпорядженням №4177 від 05.06.1998 року та в Бюро Технічної Інвентаризації зареєстровано право власності і записано у реєстрову книгу за №3409 від 25.06.1998 року. 31.08.1999 року Присяжнюк О.М. державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , успадкували у рівних частинах: [PERSON] - дружина, дочка - [PERSON] та син - [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3-1168 (спадкова справа №563). Відповідно до Витягу 27887722 від 04.11.2010 про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна власники: [PERSON] має у приватній власності частку квартири [ADDRESS] ; [PERSON] має у приватній власності частку квартири [ADDRESS] ; [PERSON] має у приватній власності частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до Витягу 27888291 від 04.11.2010 про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна власники: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (№3-1168 ) має у приватній власності 1/12 частку квартири [ADDRESS] ; [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (№3-1168 ) має у приватній власності 1/12 частку квартири [ADDRESS] ; [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (№3-1168 ) має у приватній власності 1/12 частку квартири [ADDRESS] . 15.11.2010 року [PERSON] державним нотаріусом П"ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , успадкувала майно її дочка - [PERSON] , [INFO] та зареєстровано в реєстрі за №8-1690 (спадкова справа №1351/2010). Відповідно до Витягу 28409509 від 17.12.2010 про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна власники [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (№8-1690 ) має у приватній власності 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №314454 [PERSON] [INFO] , була інвалідом II групи з дитинства. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 30.12.2022 року [PERSON] [INFO] померла [INFO] про, що зроблено відповідний актовий запис № 2335. 02.09.2023 року [PERSON] державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , відповідно до якого, спадкове майно складалося з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , успадкувала майно її мама - [PERSON] [INFO] та зареєстровано в реєстрі за №2-460 (спадкова справа №487/2023). Витягом 345071610 з Державного реєстру речових прав від 02.09.2023 підтверджується право спільної часткової власності в розмірі на частки квартири [ADDRESS] , за [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадського стану про смерть 1 Комітету по справам РАЦС уряду Санк-Петербургу Виборгського району від 07 липня 2014 року [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 3052. 07.05.2024 року вих. №492/02-16 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою Олександрою Олександрівною, повідомлено [PERSON] про відмову у прийнятті заяви про відкриття спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ЦПК України, також роз`яснено, що [PERSON] необхідно звернутись до суду для продовження строку на прийняття спадщини. Відповідно до витягу №77121695 від 28.05.2024 року зі спадкового реєстру спадкова справа за [PERSON] , який помер [INFO] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У Рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. В свою чергу, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, які не залежали від волі позивача. Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд прийшов до висновку про те, що у позивача існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. Причини пропуску строку на подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини наведені позивачем у позові судом приймаються як поважні. Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вище викладених обставин справи, які були встановлені у судовому засіданні, та нормативних положень Законів України, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду України, суд вбачає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved