Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2953096, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 16 000,00 грн. Вказує, що у встановлений договором строк заборгованість відповідачем не погашена. На підставі договору факторингу №ККЛУ-10082023, укладеного 10.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», останнє набуло право грошової вимоги за кредитним договором №2953096 від 17.02.2022. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 79 777,44 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 16 000, 00 грн., заборгованість за відсотками 63 777,4450 грн. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість у сумі 79 777,44 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 24.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромбуло прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. З метою належного повідомлення відповідачу [PERSON] було направлено з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками, судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" - Дмитрів В.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та проти постановлення заочного рішенняу справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді (а.с.85-90), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 17 квітня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №2953096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора Т907 (а.с.25-33). Відповідно до пункту 1.1. Розділу 1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток "Credit7". Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Пунктом 1.2. Розділу 1 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 16 000,00 гривень. Відповідно до пункту 1.3. Розділу 1, строк кредиту 360 днів. Періодичність зі сплати процентів - клжні 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі-Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за заниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Згідно з підпунктами 1.4.-1.4.2. пункту 1.4. Розділу 1, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 1,99 % в день; знижена процентна ставка 0,90% в день. Відповідно до підпунктів 1.5.1.-1.5.2. пункту 1.5. Розділу 1, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 29 856,96% річних, за зниженою ставкою 29 856,96% річних. Згідно з підпунктами 1.6.1.-1.6.2. пункту 1.6. Розділу 1, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 130 624,00 гривень, за зниженою ставкою 127 997,20 гривень. Відповідно до пункту 2.1 Розділу 2 Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2953096 від 17.02.2022 визначена в додатку № 1 до Кредитного договору (а.с.34-35). Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем [PERSON] (17.02.2022 о 19.30.37 год.), встановлено суму кредиту 16 000,00 гривень, строк кредитування 360 днів, мета отримання кредиту на споживчі (особисті) потреби, спосіб надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору (а.с.23-24). Згідно із довідкою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Зінюк А.С., [PERSON] ідентифікований ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як позичальник за укладеним кредитним договором, оскільки акцептував його (підписавши 17.02.2022 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Т907 направленого на номер телефону [NUMBER] (а.с. 43). Судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом на наступних умовах: сума виданого кредиту: 16 000,00 гривень; дата надання кредиту: 17.02.2022 або 18.02.2022; строк кредиту: 360 днів; валюта: UAН; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка - 1,99% в день. Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» за вих. №5706-0403 від 04.03.2024, відповідно до якого вбачається, що 17.02.2022 (19:33:10 година), номер транзакції в системі iPay.ua - 138628035, на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 16 000,00 гривень, за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с.42). Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 10.08.2023р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "ФК «Кредит Капітал" було укладено Договір факторингу №ККЛУ-10082023, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ "ФК «Кредит Капітал" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.45-48). Відповідно до п. 6.2.3 даного договору, права вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору та виконання Фактором вимог п. 7.2 Договору. Відповідно до п.7.2 даного договору, Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок протягом двох робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру божників від 10.08.2023р. до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023р. кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 10 серпня 2023 року (а.с.50). Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023р., позивач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 79 777,44 грн. за кредитним договором №2953096 від 17.02.2022р., яка складається з тіла кредиту - 16 000.00 грн., суми заборгованості за відсотками - 63 777,44 грн. (а.с.49). Позивачем 30 грудня 2024 року з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с.52). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (а.с.53) підтверджує, що ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг. Таким чином, права вимоги за договором про споживчий кредит №2953096 від 17.02.2022р. перейшло до ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №2953096 від 17.02.2022р. в розмірі 79 777,44 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 16 000.00 грн., заборгованість за відсотками - 63 777,40 грн. (а.с.36-41). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №2953096 від 17.02.2022р. не виконує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 79 777,44 грн., і право грошової вимоги до відповідача за цим договором передано позивачеві, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved