Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

04.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 22744 від 02.03.2021 в розмірі 6250,00 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, між 02.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 22744 у електронній формі. Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 1000,00 грн на строк 7 днів, тобто до 08.03.2021, зі сплатою процентів у розмірі 2,50% в день. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки, проте остання своїх вимог не виконала. Заборгованість [PERSON] станом на 25.06.2024 становила 6 250,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 250,00 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги за договором позики № 22744 від 02.03.2021 у розмірі 6250,00 грн. Позивачем направлено вимогу про виконання зобов`язання, проте відповідачка не погасила заборгованість у добровільному порядку, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 19.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. До першого судового засідання 11.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив здійснити розгляд справи без виклику сторін, не повідомив заперечень щодо постановлення заочного рішення (а.с. 62). Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, проте поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомлена про розгляд справи судом. У встановлений строк відповідачка не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідачка не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. 02.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 22744, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 1000,00 грн на строк 7 днів, тобто до 08.03.2021, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2,50% в день (а.с. 15-17). Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором від імені [PERSON] (а.с. 11). Також відповідачка ознайомлена шляхом проставлення електронного підпису з додатком № 1 до договору, де обчислено загальну вартість кредиту для споживача та графік розрахунків. Також відповідно до довідки, виданої ТОВ «Платежі онлайн», товариство підтверджує проведення платіжної операції 02.03.2021 на суму 1000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] на виконання кредитного договору № 22744 (а.с. 29). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22744 від 02.03.2021 заборгованість [PERSON] станом на 25.06.2024 становила 6 250,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 250,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 9). 17.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема і щодо кредитного договору № 22744\~від 02.03.2021 (а.с. 18-21). До договору долучено додаткову угоду від 12.10.2022, реєстр боржників, де зазначено, що [PERSON] має борг за договором № 22744\~від 02.03.2021 у розмірі 6\~250,00\~грн,\~з яких\~1000,00\~грн заборгованість\~за основною\~сумою боргу,\~5\~250,00\~грн заборгованість\~за відсотками (а.с. 10), копію платіжної інструкції та платіжного доручення про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авіра груп» 253 860,83 грн (а.с. 27-28). Позивачем на адресу відповідачки направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, проте на момент розгляду справа заборгованість не погашена (а.с. 8). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями статей\~12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 22774 від 02.03.2021 укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаними кредитними договорами та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Проте наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за договором частково не відповідає умовам, узгодженим сторонами у кредитному договорі № 22774 від 02.03.2021. Позивачем проігноровано правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Відповідно до наданих розрахунків вбачається, що розрахунок заборгованості за відсотками складений за період з 02.03.2021 до 25.06.2024, незважаючи на той факт, що строк дії договору сторонами обумовлений 7 днів. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22744 від 02.03.2021 заборгованість [PERSON] станом на 25.06.2024 становила 6 250,00 грн, з яких 1000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5 250,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 9). Проте пунктами 1.2, 1.3 договору про надання фінансового кредиту № 22744 від 02.03.2021 визначено, що строк договору становить 7 днів, тобто до 08.03.2021 включно, а відсоткова ставка є 2,5 % в день, що становить 25 грн в день і, відповідно, за 7 днів 175 грн. Відтак відповідно до умов кредитного договору розмір відсотків становить 175 грн. Доказів пролонгації Кредитного договору № 22744 від 02.03.2021 позивачем не долучено до матеріалів справи. Тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 1175 грн, з яких: 1000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 175 грн заборгованість за відсотками. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст.\~141\~ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію платіжної інструкції від 10.03.2025 на суму 10 500,00 грн (а.с. 54); копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року (а.с. 12-17); рахунок від 10.03.2025 (а.с. 55), копію акту отримання правової допомоги від 10.03.2025 на суму 10 500 грн (а.с. 49). Оскільки судом задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансової компанії «КЕШ ТУ ГОУ» у розмірі 19 %, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача 19% сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу (а.с. 1).

Outcome: partial