Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.03.2025 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на неї в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 06.03.2025 року до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що зареєструвала свій шлюб із відповідачем 06.05.2022 року та у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється та жодної домовленості з цього питання між ними не досягнуто. Також вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та крім соціальних виплат жодних джерел доходу не має. Вважає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на сина та на неї, до досягнення сином трьохрічного віку. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 06.05.2022 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблений відповідний актовий запис № 561. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Дитина не досягла 3-охрічного віку. З довідки про склад сім`ї від 25.02.2025 року № 61 вбачається, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] із сином [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved