Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Лаєвська М.Л., звернулась через Електронний суд до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнення, стягнути з [PERSON] на її користь пеню від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за період з 23 квітня 2019 року по 17 липня 2024 року у розмірі 275537,95 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] посилалась на те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідач є батьком дітей. Після припинення сімейних відносин діти залишилися проживати з матір`ю, перебувають на її утриманні до теперішнього часу. У зв`язку з тим, що батько дітей не приймає участі у їх матеріальному утриманні, Комінтернівським районним судом м. Харкова від 29 травня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку боржника до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 квітня 2019 року. Протягом часу з 23 квітня 2019 року по теперішній час відповідач жодного разу не сплатив присуджені аліменти. На виконанні Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі перебуває виконавче провадження № 62411946 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем станом на 25 червня 2020 року утворився борг в сумі 51284, 91 гривень. Також, з липня 2020 року по червень 2024 року загальна сума заборгованості складає 275 537,95 грн. Тобто, загальна сума заборгованості за аліментами складає 326 822, 86 гривень. Отже пеня за несплату заборгованості за аліментами, що утворилася протягом часу з 25.06.2020 року по 17.07.2024 року складає 761 068,06 гривень. Враховуючи, що розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості, стягненню підлягає пеня у розмірі 100 % заборгованості - 51284,91 гривень. Відповідно до розрахунку пені за період з липня 2020 року по 17 липня 2024 року окремо за кожним платежем, станом на 17 липня 2024 року загальна сума пені становить 2 323 190. 30 гривень, але відповідно до вимог ст. 196 СК України, вказана сума має бути зменшена до розміру заборгованості, а саме до 275 537,95 грн. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем визнається та обставина, що між ним та позивачкою тривалий час існували фактичні сімейні відносини без реєстрації шлюбу від яких народилися їхні спільні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З народження дітей відповідач здійснював виховання та утримання своїх дітей та жодних претензій зі сторони позивачки до нього не було. На початку 2019 р. відповідачу стало відомо, що позивачка вийшла заміж за іншого чоловіка, який, з її слів, тепер буде виховувати їх спільних дітей. Однак, не зважаючи на слова та дії позивачки, відповідач продовжив спілкування та утримання своїх дітей, зокрема відкрив на своїх дітей рахунки в АТ «Універсал Банк», вручив їм банківські картки («Дитяча картка») та систематично здійснював перерахування грошових коштів на ці рахунки своїм дітям, які використовувались ними на власні потреби, зокрема на придбання їжі, одягу, оплату рахунків за послуги зв`язку та інше. Так, всього, в період з серпня 2020 року по червень 2023 року відповідач особисто та його довірені особи здійснили переказ на рахунки дітей близько 80 000 грн. грошових коштів, які були використані дітьми на власні потреби. В квітні 2022 року позивачка зі своїм новим чоловіком вивезла без згоди відповідача їх спільних дітей до республіки Польща і з цього часу спілкування з дітьми здійснювалось відповідачем тільки в дистанційному режимі за допомогою листування в месенджерах та по телефону. На початку травня 2024 року донька відповідача та позивачки [PERSON] , якій на той час вже було 16 років, у зв`язку з постійними конфліктами з позивачкою прийняла рішення та переїхала жити до свого батька. На даний час донька сторін проживає разом із відповідачем в м. Києві. На початку вересня 2024 року відповідач випадково дізнався про те, що на розгляді в Комінтернівському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді судова справа про стягнення з нього неустойки за несплату аліментів на утримання дітей. Відповідач не був обізнаний про розгляд щодо нього судової справи № 641/3231/19 про стягнення аліментів на утримання дітей та про ухвалене судом рішення до 16.09.2024 р. Враховуючи вищезазначене, можна прийти до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, оскільки [PERSON] не був повідомлений ні про розгляд справи та ухвалене судом рішення про стягнення з нього аліментів, ні про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення до 16.09.2024 р. Таким чином, зважаючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення пені за невчасно сплачені аліменти за період з 25.06.2020 року по 17.07.2024 року відсутні. У поданій відповіді на відзив представник позивача адвокат Лаєвська М.Л. зазначила, що відповідач не довів відсутності своєї вини в утворенні заборгованості зі сплати аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача адвоката Лаєвської М.Л. надійшла письмова заява, в якій вона підтримала позовні вимоги та просила задовольнити вимоги на суму 275537,95 грн., що дорівнює сумі пені за несплату аліментів, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Крищук Б.В. подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час спільного проживання у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 квітня 2019 року боржника до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 квітня 2019 року. Рішення суду набрало законної сили 02 липня 2019 року. 25 червня 2020 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62411946 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі спати аліментів від 25 червня 2020 року борг складає 51284,91 грн., тобто сукупний розмір заборгованості з 23 квітня 2019 року по червень 2024 року складає 275537,95 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає таке. Частиною першою\~статті 196 СК України\~визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року №333/6020/16 сформовано правову позицію. Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Використовуючи вищенаведені правила для обрахунку пені зі сплати аліментів, суд бере за основу наданий розрахунок державного виконавця заборгованості за аліментами. Згідно розрахунку за вказаною формулою пеня від суми несплачених аліментів станом на 17 липня 2024 року в розмірі 2\~323 190,30 грн. значно перевищує 100 % заборгованості по аліментам за період з липня 2020 року по червень 2020 року, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягає пеня в розмірі 275537,95 грн., що відповідає 100 % заборгованості зі сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17листопада 2021року в справі №569/14819/19 (провадження№ 61-1586св20) зазначено, що: правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Як роз`яснено Верховним Судом у Постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження №61-18434св21): "стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів". Суд вважає, що відповідачу було відомо про існування судового рішення про стягнення аліментів та виконавчого провадження. У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець арештував кошти відповідача, що знаходяться на розрахункових рахунках. З приводу виплати аліментів представник відповідача зв`язувався з позивачем та просив сприяти зняттю арешту. У позивача залишилось листування у мобільному додатку Вайбер, яке відбувалося з державним виконавцем та представником [PERSON] , скриншот якого додається до відповіді на відзив. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних належних та допустимих доказів про відсутність вини у виникненні заборгованості по аліментам або відсутності в нього заборгованості зі сплати аліментів перед позивачем відповідачем не надано. Розрахунок заборгованості відповідач також не оспорив. Вказана заборгованість виникла внаслідок систематичного ухилення відповідача від обов`язку щодо сплати аліментів та належного утримання неповнолітніх дітей. З врахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до положень ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертиз, а також інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2\~ст. 137 ЦПК). Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову\~на відповідача; у разі відмови в позові\~на позивача; у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2\~ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3\~ст. 141 ЦПК). Відповідно до ч. 4, 5, 6\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надані суду копія договору про надання правової допомоги б/н від 03.07.2024, копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 03 липня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги від 03.07.2024, серії АХ №1197859, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності №1275 від 28.11.2014, акт приймання-передачі послуг від 17.07.2024, платіжна інструкція від 05.07.2024 про оплату позивачем гонорару адвокату Лаєвській М.Л. у розмірі 7000 грн. Таким чином, до матеріалів справи позивачем подано документально підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн., а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved