Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Бондаренка І.О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Зокрема просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з позивача за судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.01.2015 року у справі №482/2133/14-ц на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 січня 2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ за заявою [PERSON] та стягнуто з позивача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. Вказує, що станом на теперішній час змінився його матеріальний та сімейний стан, що унеможливлює сплату аліментів на дитину у визначеному судом розмірі. Зазначає, що 18 листопада 2015 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. В шлюбі у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] . В подальшому внаслідок погіршення сімейних стосунків шлюб між [PERSON] та позивачем рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року по справі №482/1899/18 було розірвано. За заявою [PERSON] 23 серпня 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.08.2019 року і до повноліття дитини. Вказує, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з позивача судовими наказами перевищує 2/3. Крім того зазначає, що він перебуває на військовій службі, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Та під час проходження служби неодноразово отримував травми тяжкого ступеня, які пов`язані з проходженням служби, у зв`язку з цим погіршився стан його фізичного та психологічного здоров`я, внаслідок чого він потребує лікування, постійного вживання лікарських препаратів, санаторно-курортного лікування, що потребує значних коштів. Вказує, що хоча його заробітна плата і є високою, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій, на продукти харчування довготривалого зберігання, засоби гігієни, медикаменти, оскільки перебуваючи в зоні бойових дій, в умовах несприятливих для організму, позивач має постійні проблеми зі здоров`ям. І після відрахування з нього всіх аліментів, залишається сума, якої недостатньо для забезпечення власних життєвих потреб позивача, необхідних для перебування на фронті, що змусило його звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідачка у відзиві на позов, поданому її представником адвокатом Мартинюк Ю.С., вказала, що відсутні підстави для задоволення позову у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено яку частку від його доходів він витрачає на спорядження та лікування, а тому об`єктивно стверджувати, що матеріальний стан позивача погіршився на стільки, що останній не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі є безпідставним. Зазначає, що зменшення розміру аліментів є можливим виключно за обставин, що підтверджують зміну матеріального становища платника аліментів, які позивачем не підтверджені, у зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі судового наказу Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі № 482/2133/14-ц, виданого 26.01.2015 року, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. 18.11.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . 19.11.2018 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі № 482/1899/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі № 482/1523/19 від 23.08.2019 року з позивача на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на час розгляду справи [PERSON] , у відповідності до копії військового квитка, перебуває на військовій службі та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Відповідно до постанови про арешт коштів боржника ВП №46315767 від 20.08.2024 року, з [PERSON] стягуються аліменти на двох дітей і станом на 31.07.2024 року його заборгованість зі сплати аліментів становить 356 719,09 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріали справи свідчать про те, що станом на час розгляду даної справи з [PERSON] стягуються аліменти на двох дітей, та станом на 31.07.2024 року його заборгованість зі сплати аліментів становила 356 719,09 грн. Тобто, після постановлення Новоодеським районним судом Миколаївської області судового наказу від 26.01.2015 року у справі №482/2133/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із народженням [INFO] другої дитини - доньки [PERSON], змінився сімейний стан позивача. На утримання доньки з позивача, згідно з наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі № 482/1523/19 від 23.08.2019 року також стягуються аліменти. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20. Суд констатує, що при визначенні розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання, однак в цій частині доводи позивача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки утримання ним другої дитини не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Щодо доводів позивача про те, що під час проходження служби він неодноразово отримував травми тяжкого ступеня, і у зв`язку з цим погіршився стан його фізичного та психологічного здоров`я, внаслідок чого він потребує лікування, постійного вживання лікарських препаратів, санаторно-курортного лікування, що потребує значних коштів, то суд звертає увагу, що для їх підтвердження до позову не надано жодних доказів. В тексті позовної заяви позивач зазначає, що «довідки ВЛК додаємо», однак такі до суду не надано, окрім того вказані довідки відсутні і в переліку додатків до позовної заяви. Твердження позивача про те, що хоч його заробітна плата і є високою, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій, на продукти харчування тощо, також не підтверджені жодними доказами, що позбавляє суд можливості всебічно, повно та об`єктивно дослідити дані обставини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового наказу, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі. А отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, судом враховано, що розмір аліментів, утримуваних з позивача за судовим наказом Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.01.2015 року у справі №482/2133/14-ц на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на одну дитину, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач несе додаткові витрати на утримання іншої дитини чи на своє лікування, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення його дітей та суперечитиме їх інтересам. Збільшення витрат позивача без підтвердження погіршення його матеріального становища, також не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення своїх витрат, які не доведені жодними належними доказами, адже позивач не надав доказів зменшення свого грошового забезпечення військовослужбовця та будь-яких документально підтверджених витрат на своє лікування, утримання тощо. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення судового наказу від 26.01.2015 року про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану чи стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed