Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] померла його теща [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 04 лютого 2005 року на його користь. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS] . З метою оформлення спадкових справ у визначений законом термін він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, яким підтверджується належність вказаного спадкового майна спадкодавцю. Позивач вказує, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04 жовтня 1982 року [PERSON] придбала спірне будинковолодіння у [PERSON] , та протягом шести місяців повинна була зареєструвати договір у виконкомі Гвіздецької селищної ради, однак не зробила цього. Тому позивач просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Чопей М.М. подав заяву про розгляд справи в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради, щодо задоволення позову не заперечив. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У силу вимог ст.\~1217\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно. Згідно із ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу від 04 жовтня 1982 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 49). Відповідно до довідки Гвіздецької селищної ради від 09.08.2021 року, виданої у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, жиловий будинок з усіма господарськими прибудовами , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить померлій [PERSON] . Будинок розміщений на неприватизованій земельній ділянці площею 0,04 га для обслуговування та будівництва житлового будинку (а.с. 12). Згідно технічного паспорта на будинковолодіння в [ADDRESS] , будинковолодіння складається з житлового будинку, загальною площею 58,3 кв.м, літньої кухні, сарая (літ. В), сарая (літ. Г), вбиральні, криниці та огорожі (а.с. 13-17). В подальшому вулиця «О. Кошового» в селищі Гвіздець перейменована на вулицю «Зарічна», а рішенням виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 26.06.2024 року № 37 змінено адресу об`єкту нерухомого майна - житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , (12) на [ADDRESS] , вказане підтверджується довідкою голови Гвіздецької селищної ради від 16.08.2024 року № 1036 та копією вказаного рішення (а.с. 11, 50). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим 04 лютого 2005 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла все належне їй на момент смерті майно [PERSON] (а.с. 9). Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем на майно [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи. Дійсність складеного на ім`я позивача заповіту також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, відповідно до якого в реєстрі чинний запис № 3858366, про заповіт від 04.02.2005 року, зареєстрвоаний в реєстрі за № 12, складений [PERSON] , внесений до Реєстру 27.01.2006 року (а.с.39-41). З метою оформлення права на спадщину позивач звернувся у встановлені законом строки із відповідною заявою до нотаріуса. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 серпня 2024 року приватний нотаріус Шевчук Дмитро Валерійович відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, яким підтверджується належність вказаного спадкового майна спадкодавиці (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що вказаний договір купівля продажу [PERSON] не зареєструвала у шестимісячний строк у виконкомі Гвіздецької селищної ради народних депутатів, у зв`язку із чим відомості про зареєстроване право власності на спірне будинководіння відсутні. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст.\~1216\~ЦК\~України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України\~від\~\~30.05.2008\~\~року\~\~№7\~«Про\~судову\~практику\~у\~справах\~про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9\~Конституції\~України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Враховуючи, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. Встановленні судом обставини свідчать, що спадкодавиці [PERSON] за життя належав спірний житловий будинок при цьому позивач не може оформити спадкових прав в органах нотаріату через відсутність правовстановлюючого документа. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на спадкове майно та неможливість їх оформлення у встановленому законом порядку, його вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав відповідача, представник якого заперечень за позовом не надав, спадкоємець реалізував своє право на отримання відповідних правовстановлюючих документів на успадковане нерухоме майно в позасудовому порядку, але це зробити фактично не має можливості. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Outcome: approved