Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2025 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка також просить суд неповнолітню доньку - [PERSON] залишити проживати з нею. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя і обов`язки, відсутність взаєморозуміння. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово привели до фактичного припинення шлюбних відносин з початку 2019 року. Спільне господарство не ведеться, суперечок щодо розподілу спільного майна немає. Рух справи Ухвалою суду Деснянського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Стороною позивача недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто в порядку ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 436, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.05.2010. Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви суду Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки [PERSON] досягла чотирнадцятирічного віку, то вона має право самостійно визначати своє місце проживання.

Outcome: approved