Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2007 року. Від шлюбу мають двоє дітей. У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~Син [PERSON] ,\~ [INFO] \~та дочка\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~проживають з\~позивачкою і\~перебувають на\~її утриманні.\~Відповідач матеріальної\~допомоги на\~утримання дітей\~не надає,\~не бере\~участі у\~їх вихованні,\~тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі третини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 27 лютого 2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов у встановлений строк не по подав, сторони не заявляли клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2007 року Великовербченською сільською радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 15 жовтня 2007 року. Прізвище сторін після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , діти проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні (акт обстеження матеріально-побутових умов Великовербченського старостинського округу № 87 від 19 грудня 2024 року). Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони разом не проживають, не підтримують сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Оскільки позивачка виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру зберігати сім`ю, відповідач про своє відношення до позову не повідомив, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів суду, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачкою розмірі. Суд, враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. ст. 111, 112, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved