Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14.04.2025 року позов [PERSON] до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням задоволено частково, стягнуто з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва на користь [PERSON] 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, у відшкодування витрат на проведення експертизи 26 000,00 грн, судовий збір в розмірі 1 073,60 грн на користь держави Україна. У квітні 2025 року до суду, через систему "Електронний суд" від представника позивача Тоцького Б.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить постановити додаткове рішення, яким стягнути із відповідача компенсацію витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 38 767,00 грн. В обгрунтування заяви вказує, що в дебатах представник позивача заявив про те, що подасть відповідну заяву та подавав клопотання про компенсацію таких витрат та подає необхідні докази до судових дебатів. Замовник здійснив розрахунок за даним актами із виконавцем в повному обсязі у готівковій формі. Виконавець підтверджує даний факт розрахунку шляхом проставлення підпису та печатки. Таким чином, сплачений гонорар [PERSON] на користь АО «Асоціація корпоративних і приватних адвокатів» склав 38 767,00 грн, які просить стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2025 року справу передано судді Твердохліб Ю.О. Заява передана судді 21.04.2025 року. 22.04.2025 року до суду від представника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва Вознюк О. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких просить відмовити в завдоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Підготовка, підписання та направлення позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звільненням адвокатом Тоцьким Б. А. в даному випадку не становить 5 годин, у зв`язку з тим, що в листопаді 2022 року представником позивача - адвокатом Тоцьким Б.А. для [PERSON] була складена аналогічна позовна заява (справа № 759/18990/22) з клопотанням, що в якості підтвердження додаються до заперечень, в якій було використано весь попередньо створений матеріал, та не було використано жодного нового матеріалу чи будь-якого доказу для підтвердження своїх позовних вимог.А отже складання позовної заяви як заявлено представником позивача адвокатом Тоцьким Б. А у сумі 5 годин не є співмірним з обсягом фактично виконаної роботи. Тому, затрати на підготовку, підписання та направлення позовної заяви представником позивача адвокатом Тоцьким Б. А. у справі №759/23275/23 могло зайняти 1-2 годину та становити від 3702,00 грн. до 7404,00 грн. Що стосується підготовки, підписання та направлення клопотання про усунення недоліків у справі 759/23275/23, відповідач повністю заперечує нести дані витрати, враховуючи, те що під час підготовки, підписання та направлення позовної заяви, представником позивача адвокатом Тоцьким А Б. було допущено помилки і відповідач жодним чином не повинен нести витрати за не кваліфіковано підготовлені документи. В даній справі відбулося лише два судових засідання, на яких розглядалася справа, а саме 05.03.2024 року та 08.04.2025 року про витрати на інші засідання заперечує. Крім того, рішенням на відповідача вже покладено судові витрати щодо розгляд справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Учасники справи у судове засідання не викликались. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2023 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Асоціація корпоративних та приватних адвокатів» укладено договір про надання правової допомоги №145-ПД. Відповідно до додатку №1 до договору, [PERSON] та Адвокатське об`єднання «Асоціація корпоративних та приватних адвокатів» домовились, що вартість послуг з правової допомоги щодо супроводження судових справ замовника, підготовка претензійно-позовних документів, а також представництво Замовника в судах всіх інстанцій становить гривневий еквівалент 100 (ста) дол. США за годину роботи, що розраховується за курсом долара США відповідно до курсу НБУ на дату оплати, замовник сплачує виконавцю 10 тис. грн. 18.12.2023 року [PERSON] та Адвокатське об`єднання «Асоціація корпоративних та приватних адвокатів» підписали акт №5 про надання послуг та отримання оплати за надані послуги. Гонорар за надані послуги становить: 22 212,00 грн. 14.04.2025 року [PERSON] та Адвокатське об`єднання «Асоціація корпоративних та приватних адвокатів» підписали акт №6,про надання послуг та отримання оплати за надані послуги. Гонорар за надані послуги становить:16 556,00 грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, суди, як правило, з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою. Як вже зазначалось вище, витрати на правову допомогу стягуються у конкретній справі, за надання правничої допомоги саме в цій справі і судом відповідної інстанції. Разом з тим, витрати у визначеному позивачем розмірі не можна вважати обґрунтованими та співмірними зі складністю справи, а заявлена до стягнення сума є завищеною. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що витрати в розмірі 38 767,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, тому заява про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає частковому задоволенню, а сума підлягає зменшенню до 10 тис. грн, яка відповідає розумному розміру та критерію реальності таких витрат. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 10 тис. грн.

Outcome: partial