Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

17 квітня 2023 року Білгород-Дністровська міська рада в інтересах Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) керівника юридичної особи, у якій просила стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Білгород -Дністровськводоканал» заподіяні збитки (упущену вигоду) у розмірі 275\~283, 67 грн та судовий збір у розмірі 4129,24 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач обґрунтовує вимоги тим, що [PERSON] з 02.04.2018 по 21.01.2019 займав посаду начальника КП «Білгород - Дністровськводоканал». \~ \~ \~ \~КП «Білгород-Дністровськводоканал» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» про стягнення 1055 515 грн 16 коп та сплаченого судового збору у розмірі 15\~832 грн 70 коп. \~ \~ \~ \~Господарським судом Одеської області 05.05.2022 у справі № 916/3612/21 ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги КП «Білгород-Дністровськводоканал» задоволені частково. Відмовлено в задоволені вимог в частині стягнення із АТ «Гемопласт» суми боргу у розмірі 905\~718 грн 38 коп. \~ \~ \~ \~Суд відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що Позивачем не надано первинні документи, що підтверджують надання та приймання послуг, таким документом, але не виключно є акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). \~ \~ \~ \~Однак, жодного акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 905\~718 грн 38 коп підписано [PERSON] , як керівником на той час, не було. \~ \~ \~ \~Акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) підписані виключно за період з лютого 2021 року по жовтень 2021 року на загальну суму 136\~699 грн 62 коп. Такі обставини вказують на недоотримання КП «БДВК» прибутку (упущена вигода). \~ \~ \~ \~Загальна сума заборгованості АТ «Гемопласт» перед Позивачем виникла у період з січня 2017 року по жовтень 2021 року. Серед іншого, згідно бухгалтерського обліку Позивача у період з березня 2018 року по січень 2019 року утворилась заборгованість АТ «Гемопласт» перед Позивачем у розмірі 275\~283 грн 67 коп, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 12.10.2021. \~ \~ \~ \~Аналіз фактичних обставин справи свідчить про наступний склад правопорушення, вчиненого відповідачем: \~ \~ \~ \~Протиправна поведінка Відповідача полягає в тому, що останнім як начальником КП «БДВК» не організовано належного ведення обліку первинних бухгалтерських документів, невжито заходів щодо проведення взаєморозрахунків з боржником, не вжито усіх передбачених законом заходів щодо стягнення з АТ «Гепомпаст» на користь КП «БДВК» завданих збитків; \~ \~ \~ \~наявна упущена вигода у вигляді недоотриманих коштів та неможливості стягнення іх у примусовому порядку в розмірі 275\~283,67 грн; \~ \~ \~ \~причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою зумовлений тим, що внаслідок бездіяльності останнього відсутня можливість стягнути з АТ «Гемопласт» грошові кошти у розмірі 275283,67 грн у примусовому порядку; \~ \~ \~ \~вина відповідача полягає у неналежному невиконання своїх посадових обов`язків. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на статтю 130 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Також зазначає, що Білгород-Дністровська міська рада є засновником КП «Білгород-Дністровськводоканал» із 100% власності у вказаному підприємстві, тобто у даному випадку Білгород-Дністровська міська рада є вищестоящим органом відносно КП «Білгород-Дністровськводоканал», а тому є належним позивачем у даних спірних відносинах. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач, який згідно зі Статутом КП «Білгород-Дністровськводоканал» взяв на себе зобов`язання безпосередньо і через адміністрацію підприємства забезпечувати його високопродуктивну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за комунальним підприємством комунального майна та нести повну відповідальність за стан і діяльність підприємств, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни, допустив вищеописане порушення, Білгород-Дністровська міська рада і звернулась до суду. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат Нечитайленко Н.О. надав до суду заяву про продовження процесуального строку та відзив, у якому зазначає, що [PERSON] організував належне ведення обліку первинних документів. \~ \~ \~ \~Звертає увагу, що позивачем не вказано в чому полягають збитки, котрі нібито заподіяні юридичній особі та в чому полягає упущена вигода; відсутнє обґрунтування суми збитків в розмірі 275\~283,67 грн; наведена практика Верховного Суду не має ніякого відношення до справи № 495/3803/23. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенню позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Білгород-Дністровської міської ради у відповіді на відзив зауважив, що відзив з долученими до нього доказами надіслано до суду вже після закриття підготовчого провадження. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~21 квітня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито загальне позовне провадження по справі. \~ \~ \~ \~28 червня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито підготовче провадження по справі. \~ \~ \~ \~17 липня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відмовлено в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю. \~ \~ \~ \~03 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відмовлено в задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю. \~ \~ \~ \~28 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заява про доручення доказів залишена без розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши учасників справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. [PERSON] призначений на посаду начальника комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» з 01 квітня 2018 року за контрактом розпорядженням голови Білгород-Дністровської міської ради від 30.03.2018 № 106-к. /а.с. 17/ Згідно п. 1 контракту № 1 з керівником підприємства, що є у комунальній власності Білгород-Дністровської міської ради, від 30 березня 2018 року Керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. Пунктом четвертим контракту № 1 передбачено, що керівник діє на засадах єдиноначальства. Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництва підприємством, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом (п. 2.1. Контракту № 1). Керівник зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану підприємства (п. 2.4. Контракту № 1). У випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків передбачених цим контрактом, Сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. /а.с. 19-21/ Розпорядженням голови Білгород-Дністровської міської ради від 21.01.2019 № 23-к [PERSON] звільнено з займаної посади./а.с. 23/ \~ \~ \~ \~Господарським судом Одеської області 05.05.2022 у справі № 916/3612/21 ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги КП «Білгород-Дністровськводоканал» задоволені частково. Відмовлено в задоволені вимог в частині стягнення із АТ «Гемопласт» суми боргу у розмірі 905\~718 грн 38 коп. \~ \~ \~ \~Суд відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що Позивачем не надано первинні документи, що підтверджують надання та приймання послуг на суму 905\~718,38 грн. /а.с. 14-16/ \~ \~ \~ \~Згідно акта звірки взаємних розрахунків від 12.10.2021 сальдо станом на 12.10.2021 1055515,16./а.с. 34/ \~ \~ \~ \~ Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно зі ст.\~15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~16 ЦК України\~одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У справі, що розглядається, спірні правовідносини склалися з приводу стягнення з [PERSON] на користь КП «Білгород-Дністровськводоканал» заподіяних збитків (упущеної вигоди) у розмірі 275\~283 грн 67 коп. Позивач - Білгород-Дністровська міська рада є засновником КП «Білгород-Дністровськводоканал» із 100% власності у вказаному підприємстві, тобто є вищестоящим органом відносно КП «Білгород-Дністровськводоканал». Позивач також вказує, що позов направлений на відшкодування шкоди завданої керівником КП «Білгород-Дністровськводоканал» під час неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, а тому має вирішуватися за правилами цивільного судочинства. Частиною першою ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до\~статті 130\~КЗпП України працівники\~несуть матеріальну\~відповідальність за\~шкоду,\~заподіяну підприємству,\~установі,\~організації внаслідок\~порушення покладених\~на них\~трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Для звернення\~роботодавця до\~суду в\~питаннях стягнення\~з працівника\~матеріальної шкоди,\~заподіяної підприємству,\~установі,\~організації,\~встановлюється строк\~в один\~рік з\~дня виявлення\~заподіяної працівником\~шкоди. Встановлений\~частиною третьою\~цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу. (ст. 233 КЗпП України). Встановлені статтею\~233 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються.\~ При вирішенні\~спорів щодо\~відшкодування шкоди,\~завданої діями\~працівника,\~суди повинні\~перевіряти,\~чи додержався\~власник або\~уповноважений ним\~орган установленого статтею 233 КЗпП України річного строку з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди необхідно вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, завданої працівником, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 750/10938/15-ц. За результатами дослідження матеріалів справи, заслуховування позиції сторін, судом встановлено, що позивачу стало відомо про наявність шкоди 28.10.2022. Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» виходячи з вимог ст.15 ЦПК (1501-06) суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП (322-08) залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Верховний Суд у постанові по справі № 908/2261/17 від 30 березня 2021 року та № 916/1466/21 від 30 червня 2022 року зазначив, що суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди/стягнення збитків, повинні виходити із того, що для застосування такої санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Водночас, позивач вказуючи, що відповідач не організував належного ведення обліку первинних документів та наявну упущену вигоду у вигляді недоотриманих коштів, не надає жодних документів, які б дали підстави суду дійти до висновку про наявність неправомірності поведінки особи; вини завдавача шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Натомість, суд бере до уваги доводи представника відповідача, відповідно до яких на час здійснення відповідачем повноважень начальника комунального підприємства ПАО «Гемопласт» були виставлені рахунки за послуги водовідведення: № 213/27348 від 31.05.2018, №213/2780 від 02.07.2018, №213/28228 від 01.08.2018, №213/28628 від 31.08.2018, №213/29020 від 28.09.2018, №213/29492 від 31.10.2018, № 213/29842 від 30.11.2018, №213/30390 від 28.12.2018, №213/301 від 31.01.2019, які є первинними документами бухгалтерського обліку. Таким чином, позивач належним чином не обґрунтував розміру збитків, які він просить стягнути з відповідача, та не довів наявності прямої дійсної шкоди. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладені норми матеріального та процесуального права, оцінивши докази, наявні у справі, з огляду на те, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність прямої дійсної шкоди, винні протиправні дії (бездіяльність) працівника, суд вважає, що позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради в інтересах Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed