Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 18.02.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківських рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, викладеними на сайті банку, складає між ним і банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що підтверджується його підписом в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна кратка». Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит. У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 07.05.2024 року має заборгованість у розмірі 19 143 грн. 05 коп., яка складається з наступного: 16 367 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом та 2 775 грн. 47 коп. - заборгованість за відсотками. Вказані суми АТ «А-Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати 3028 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання 28 лютого 2025 року не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 13.11.2017 року відповідачем [PERSON] була підписана власноручно в простій письмовій формі Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно з матеріалами справи 18 грудня 2020 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який був підписаний простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком з номера телефону [NUMBER] . Згідно з довідкою за лімітами, складеної банком, відповідачу в день ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не був установлений кредитний ліміт. Лише 21.05.2021 відповідачу був установлений кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн. 19.06.2021 ліміт збільшено до 10 000 грн., 12.06.2023 - 15 000 грн., 16400 грн. Згідно з довідкою банку відповідачу був відкритий рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] строком дії до липня 2027 року. При цьому відповідно до виписки по рахунку відповідач уклав з банком 18.12.2020 кредитний договір «Розстрочка» № ANW0F3208130153058, кошти на погашення якого списувалися з його банківського рахунку (банківської картки). Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 07.05.2024 заборгованість відповідача по картці становить 19 143 грн. 05 коп., з яких: 16 367 грн. 58 коп. - тіло кредиту, 2 155 грн. 10 коп. - заборгованість за процентами. При вирішенні спору про стягнення вказаних сум із відповідача суд виходить з такого: Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем Банк надав суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка датована 13.11.2017 та була підписана власноручним підписом відповідача, а також копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 18.12.2020, підписаного простим електронним підписом, а також витяг із Умов та правил надання банківських послуг, тарифи користування кредитною карткою. Водночас матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами і тарифами був ознайомлений відповідач і погодився з ними, укладаючи кредитний договір. Суд звертає увагу, що долучена банком до свого позову Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 13.11.2017, не містить відомостей щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Підписуючи таку Анкету-заяву, відповідач зазначив, що він згодний із тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, та зобов`язується їх виконувати та ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку. Водночас позивачем не надано доказів, які саме умови кредитування погодили сторони, підписуючи вказану Анкету-заяву. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку і Тарифи користування кредитною карткою, які долучені до позовної заяви, не містить підпису відповідача. Тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, оскільки сторонами не дотримано вимоги статті 207 ЦК України, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Крім того, суд вважає, що само по собі ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка» та його підписання 18.12.2020, у тому числі простим електронним підписом, не може свідчити про погодження сторонами умов кредитного договору. Тим більше, що відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту 18.12.2020, а кредитний ліміт йому був установлений, тобто надано кредит, лише 21.05.2021. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зроблений висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, враховуючи, що банком, окрім паспорта споживчого кредиту, не надано інших належних доказів щодо розміру погодженої з відповідачем процентної ставки за кредитом, і, як наслідок, право нараховувати та стягувати з відповідача проценти за користування кредитним лімітом у зазначеному розмірі, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення процентів у розмірі 2 775,47 грн. є недоведеним. Тому в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» у частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом необхідно відмовити. Поряд із цим, суд враховує, що згідно з матеріалами справи банком відповідачу був установлений кредитний ліміт у сумі 16400 грн. Згідно з випискою по рахунку відповідач користувався кредитними коштами. Згідно зі складеним позивачем розрахунком заборгованість за кредитом станом на 07.05.2024 складає 16 367 грн. 58 коп. Відповідач доказів на спростування доводів позивача щодо користування ним кредитним лімітом, а також доказів на погашення заборгованості не надав, розмір заборгованості не оспорював. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов АТ «Акцент-Банк» необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі 16 367 грн. 58 коп. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 588 грн. 94 коп. (85,50 %).

Outcome: partial