Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до судового наказу виданого 08.10.2012 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області з відповідача стягувались аліменти на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. В даний час їх син навчається в Житомирському вищому професійно-технічному училищі, відповідач своїх обов`язків щодо утримання сина не виконує, розмір аліментів за рішенням суду є недостатнім, відповідач має постійний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п"ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитиною повноліття. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу виданого 08.10.2012 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 273 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В обгрунтування позову позивач вказала, що відповідач працює та має постійний стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, як матері, так і батька через, що кожен з них має надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, потреби та матеріального становища неповнолітньої дитини, платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення, враховуючи визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час судового розгляду, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. , При цьому, згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved