Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

у листопаді 2024 року МТСБУ звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 15 грудня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Nissan" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва № 757/1261/23 від 22 лютого 2023 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання ДТП не була застрахована, власник автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 41415 від 01 січня 2023 року встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] склала 38 603,77 грн. МТСБУ було перераховано власнику вказаного автомобіля виплату у розмірі 38603, 77 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, як винуватця ДТП. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 1700,00 грн. Загалом позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] кошти у розмірі 40 303, 77 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 27 листопада 2024 року. Згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», які надійшли до суду 05 грудня 2024 року, відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим ні за адресою: [ADDRESS] , яка вказана у позовній заяві, ні за будь-якою іншою в м. Києві. В Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про місце реєстрації [PERSON] 18 грудня 2024 року надійшла інформація від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, у якій зазначено, що за наявними в ДМС даними, місце проживання [PERSON] не встановлено. 01 січня 2025 року до суду надійшла інформація з Міністерства соціальної політики України про те, що інформація про [PERSON] в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня. Ухвалою від 13 січня 2025 року суд (із врахуванням положень частини дев`ятої статті 28 ЦПК України) відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04 лютого 2025 року на 11:30 год. Судове засідання призначене на 04 лютого 2025 року було відкладено у зв`язку із неявкою сторін на 04 березня 2025 року на 12:30 год. Судове засідання призначене на 04 березня 2025 року не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді та згодом було призначено на 01 квітня 2025 року на 12:30 год. Судове засідання призначене на 01 квітня 2025 року було відкладено за клопотання представника відповідача - адвоката Єфремова Є.О. на 24 квітня 2025 року на 10:00 год. У судове засідання призначене на 24 квітня 2025 року сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Повістка адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Окрім того, відповідач повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, який зазначений у матеріалах справи. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України. Окрім того, адвокат Єфремов Є.О., який є представником відповідача був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в особистому кабінеті підсистеми Електронний суд 2 квітня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника до суду не надходило. Відзив на позовну заяву також не був поданий у визначений ухвалою суду про відкриття провадження строк, з огляду на те, що з позовною заявою представник відповідача ознайомився 21 березня 2025 року про що свідчить розписка, яка наявна у матеріалах справи. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача або його представника, які повідомлялися про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, ухвалою суду від 24 квітня 2025 було року вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач у позовній заяві. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 5 грудня 2022 року о 19:05 год. в м. Києві по вул. Еспланадна (перехрестя із вул. Бесейна) [PERSON] , керуючи автомобілем Nissan" д.н.з. [NUMBER] , всупереч п.8.7.3 ПДР України, рухався на перехресті на заборонений червоний сигнал світлофору, не надав дорогу "Skoda" д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Еспланадній на зелене світло світлофору, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 грудня 2022 року, був пошкоджений автомобіль "Skoda" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується інформацією, наданою Національною поліцією України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Skoda" д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ СК "Альфа-страхування" на підставі полісу цивільно-правової обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207646538. На час скоєння даної ДТП водій автомобіля "Nissan" д.н.з. [NUMBER] не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] склала 38 603,77 грн. 16 грудня 2022 року власник автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про отримання страхового відшкодування. Відповідно до наказу МТСБУ та довідки від 30 травня 2023 року № 1, заявнику була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 38 603,77 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 971619 від 01 червня 2023 року. Крім того, МТСБУ було сплачено на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 1700,00 грн за послуги аварійного комісара (експерта), що підтверджується платіжним дорученням №823230 від 21 лютого 2023 року. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із пунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Згідно із підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки МТСБУ відшкодувало [PERSON] (потерпілому) завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 38 603,77 грн та сплатило витрати, пов`язані із залученням експерта для визначення розміру завданої майнової шкоди власнику транспортного засобу "Skoda" д.н.з. [NUMBER] в розмірі 1700,00 грн, що в загальному розмірі складає 40303,77 грн, у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] - особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved