Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 75389341 від 09.08.2021 року у розмірі 16940,00 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн., а також витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та\~ [PERSON] \~укладено Договір позики №75389341, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. 21.12.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75389341 від 09.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75389341 від 09.08.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03 2023 року до договору факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором позики становить\~16940,00 грн, з яких:\~5000,00\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу,\~11940,00\~грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за договором позики, не погашає заборгованість за грошовим зобов`язанням ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач\~ у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Його представник у судовому засіданні не заперечуючи проти факту укладання спірного договору позики просив у позові відмовити, посилаючись на сплив строку позовної давності, оскільки після укладання договору позики 13.08.2021 року відповідач жодного разу не сплатив грошові кошти та не виконав взяті на себе грошові зобов`язання у строк, визначений договором позики до 14.09.2021 року, а отже, саме з цієї дати позикодавцю було відомо про порушення свого права щодо погашення заборгованості за договором позики, тоді як до суду позивач звернувся лише 18.02.2025 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 13.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та\~ [PERSON] \~укладено Договір позики №75389341, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день, шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. 21.12.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75389341 від 09.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75389341 від 09.08.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03 2023 року до договору факторингу №310323-ФК від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором позики становить\~16940,00 грн, з яких:\~5000,00\~грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу,\~11940,00\~грн. - сума заборгованості за відсотками. На вимогу позивача ухвалою суду витрбовувалися докази по справі, а саме у у АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію, що містить банківську таємницю в АТ «ОТП БАНК»: -інформації щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; -виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», РНОКПП [NUMBER] , за період з 13.08.2021 року до 16.08.2021 року. Однак, станом на час постановлення судового рішення витребувані судом докази надані не були. Про причини невиконання ухвали суду не повідомлено. За таких обставин вважаю за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами. Статтею 509 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до частини 1\~статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень\~статті 599 Цивільного кодексу України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до частини 1\~статті 625 Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~статті 526\~Цивільного\~кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Як встановлено судом й не оспорюється відповідачем згідно укладеного договору позики №\~75389341\~від 09.08.2021\~року сума кредиту становить 5000,00 грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до п.2.2 договору позики № 75389341\~від 09.08.2021\~року позика надається строком на 30 днів, тобто до 12.09.2021 року. Згідно п.1.3 договору про надання фінансового кредиту позики № 75389341\~від 09.08.2021\~року за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99% на день. Тип процентної ставки фіксована. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст. 1048 ЦК України, і самим договором та графіком розрахунків, що є додатком № 1 до договору, згідно з яким сума процентів становить 1194 грн. У той же час, в порядку ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81\~ЦПК\~України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідачки оновлених графіків платежів, тощо. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 5000,00 грн суми кредиту та 1194 грн нарахованих відсотків за 30 днів, що складає період кредитування і зазначено у додатку № 1 до договору позики, що разом становить 6194, 00 грн. Щодо пропущення позивачем позовної давності, як вважає представник відповідача, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення\~статті 267 ЦК України\~і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Частиною першою\~статті 261 ЦК України\~встановлена презумпція можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Також, як вбачається з п.5.5Кредитного договору\~№Z06.00507.004963518 від 26.02.2019 року сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового внеску. Відповідно до\~ст. 262 ЦК України\~заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За умов\~договору позики № 75389341 від 09.08.2021 року строк повернення кредиту встановлено 30 днів, тобто до 12.09.2021 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено та діє на теперішній час. 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~(№ 2120-IX), цей Закон набрав чинності 17 березня 2022 року, тобто до закінчення трирічного строку давності. Зокрема Розділ\~ЦК України\~«Прикінцеві та перехідні пололоження» доповнено пунктом 19 згідно із\~Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції\~Закону № 3450-IX від 08.11.2023\~відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто станом на 28.02.2025 року, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходжу з такого. За п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, Витяг з акту № 6-П від 27.01.2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжна інструкція № 579932273.1 від 27.01.2025 року . При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Оскільки позов майнового характеру задоволено на 36,56%, тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1279,60 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 742,50 грн пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial