Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У березні 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кожуховський О.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 68830,88 грн., та стягнути судовий збір. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.10.2023 року о 08.35 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes Benz E200», д/н [NUMBER] , по вул. Хрещатик в м. Боярка Фастівського району Київської області, при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Dodge Grand Caravan», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] підтверджена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 у справі №369/18337/23.На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» за Договорами обов`язкового та добровільного страхування наземного транспорту. Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування, надав відповідні документи. 17.01.2024 року ПрАТ «СК «УНІКА» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] за Договором добровільного страхування №001410/4437/0025239 від 14.04.2023 року в межах ліміту в розмірі 159 000,00 грн. та мінус франшиза 1 000,00 грн. Не погоджуючись із розміром виплаченого страхового відшкодування позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» шкоди, завданої внаслідок ДТП. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково - «Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «УНІКА» на користь [PERSON] відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 172 024,71 грн. (сто сімдесят дві тисячі двадцять чотири грн. 71 коп.), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 694,73 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири грн. 73 коп.), витрати на правничу допомогу в розмірі 14 451,28 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна грн. 28 коп.) та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 6 839,79 грн. (шість тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. 79 коп.).» Вказане судове рішення, відповідач добровільно виконав 27 грудня 2024 року. Оскільки позивач отримав страхове відшкодування в належному розмірі від відповідача лише 27.12.2024 року, то термін прострочки виконання зобов`язання з боку відповідача складає 345 дні, а отже розмір пені за період з 18.01.2024 року по 27.12.2024 року становить 44124,81 грн., інфляційні втрати за період з 18.01.2024 року по 27.12.2024 року у розмірі 19841,44 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 18.01.2024 року по 27.12.2024 року 4864,63 грн., а разом 68830,88 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права Ухвалою від 13.03.2025 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судове засідання. 08.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнають частково, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 44124,81 грн., зменшивши розмір пені до 5934,85, надавши до суду розрахунки. 11.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та просить задовольнити. 16.04.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 19 жовтня 2023 року о 08 год. 35 хв. у м. Боярка на вул. Хрещатик, 158 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Dodge Grand Caravan», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Dodge Grand Caravan», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. (справа № 369/18337/23). Постанова набрала законної сили та не оскаржувалась. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214137234 та сертифікатом комплексного договору страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (ліміти відшкодування за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становлять: 160 000,00 тис. та 250 000,00 грн. відповідно). На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] надав страховику повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, а також інші документи необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування на його користь. 17.01.2024 р. відповідачем ПрАТ «СК «УНІКА» здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 159 000,00 грн. та 18 435,66 грн., що в загальному розмірі складає 177 435,66 грн. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково - «Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «УНІКА» на користь [PERSON] відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 172 024,71 грн. (сто сімдесят дві тисячі двадцять чотири грн. 71 коп.), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 694,73 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири грн. 73 коп.), витрати на правничу допомогу в розмірі 14 451,28 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна грн. 28 коп.) та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 6 839,79 грн. (шість тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. 79 коп.).» Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судове рішення від 25 листопада 2024року ПрАТ «СК «Уніка» добровільно виконало тільки 27.12.2024 року, тобто з порушенням строків, встановлених п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Згідно розрахунків, складених позивачем, за період з 18.01.2024р. по 27.12.2024р. (включно) відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 68830,88 грн., з якої втрати від інфляції у розмірі 19841,44 грн., пеня у розмірі 44124,81 грн., 3% річних у розмірі 4864,63 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 172024,71 грн. лише 27.12.2024р. Таким чином, відповідач прострочив виплату страхового відшкодування у період з 18.01.2024р. (день сплати ПрАТ «СК «УНІКА» першої частини страхового відшкодування) до 27.12.2024 р. (день остаточного виконання зобов`язання). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання». Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.11.2024р. встановлено обов`язок відповідачу ПрАТ «СК «Уніка» сплатити позивачу [PERSON] 172024,71 грн. страхового відшкодування, завданого дорожньо-транспортною пригодою. Отже, встановивши прострочення виплати страхового відшкодування з 18.01.2024р. по 27.12.2024р., суд обґрунтовано встановив розмір стягнень у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки такі розрахунки були проведені позивачем з дотриманням вимог законодавства. Будь-яких доводів на спростування вказаного висновку суду відзив на позовну заяву не містить. Щодо правильності розрахунків Відповідач зазначив, що розрахунок пені не може здійснюватися згідно 36.5 ст. 36 Закону про ОСЦПВ, а має розраховуватися згідно до умов Добровільного договору цивільної відповідальності, але самого договору до відзиву не було додано, тому суд позбавлений можливості перевірити доводи відповідача та його розрахунків. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність [PERSON] заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, в сумі 68830,88 грн., тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved