Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Пінг-Понг», в особі директора Ланового Є.М., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути із останнього на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 в розмірі 26\~960 грн та судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 19.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 1265860, на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 8 000 грн. На підставі договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020, укладеного між ТОВ «Мілоан» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (фактором), останньому перейшло відповідне право вимоги до відповідача. В подальшому, на підставі договору факторингу №\~1/4 від 13.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (фактором), право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Відповідач всупереч умов кредитного договору не здійснював погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед наступниками первісного кредитора, внаслідок чого розмір заборгованості відповідача складає 26 960 грн, із яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 000 грн - заборгованість за відсотками, 960 грн заборгованість за комісією. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 26\~960 грн, а також витрати на правничу допомогу та судовий збір по справі. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.03.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача Лановий Є.М. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить провести розгляд справи без участі представника ТОВ\~«ФК «Пінг-Понг», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково зазначив, що у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. В судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що не погоджується із відсотками, нарахованими за користування кредитом, кредит сплачував, однак доказів підтвердження даної обставини до суду не надав. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020, укладеного в електронній формі між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та [PERSON] (позичальник), кредитор зобов`язувався надати позичальнику кредит в сумі 8 000 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п. 1.1-1.3 кредитного договору). Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 19.02.2020 по 20.03.2020, зі сплатою процентів за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3-1.4, 1.5.2 кредитного договору). Сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 6\~960 грн в грошовому виразі та 1,058.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі (п.1.5 договору). Відповідно до п. 1.5.1-1.5.2 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 960\~грн, яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають 6 000 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. У свою чергу, відповідно до п. 2.2.1, 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язався сплатити позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6. договору відповідно, а також повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства (п. 2.2.3 кредитного договору). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмові формі (п.6.5 кредитного договору). Як передбачено п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком розрахунку договору) договору у цілому та підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання умов кредитного договору № 1265860 від 19.02.2020 ТОВ «Мілоан» 19.02.2025 здійснило надання кредитних коштів в сумі 8 000 грн шляхом банківського переказу грошових коштів на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 15477900 від 19.02.2020. Отже, ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання у повному обсязі за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020, здійснивши переказ коштів відповідачу, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами останній не виконав у повному обсязі. 01.04.2020 ТОВ «Мілоан» на підставі договору факторингу № 01/04 відступило на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» шляхом відступлення права вимоги, в тому числі і вимоги права кредитора до відповідача за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020. В подальшому, 13.12.2021 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі договору факторингу №\~1/4 відступило на користь ТОВ «Пінг-Понг» шляхом продажу права грошової вимоги, в тому числі і права кредитора до відповідача за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020. Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 розмір заборгованості за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 складає 26\~960 грн (з яких 8\~000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18\~000 заборгованість за відсотками, 960 заборгованість за комісією). Представником позивача адвокатом Білецьким Б.М. 02.11.2024 направлено відповідачу досудову вимогу вих. № 1265860-АВ про сплату останнім заборгованості за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 в загальному розмірі 26 960 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК) та\~Закону України №\~1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування»\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №\~1734). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд виходить з наступного. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У\~ст. 526 ЦК\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК). Абзац 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, відповідно до яких будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського Кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладений кредитний договір № 1265860 від 19.02.2020 в електронній формі. На підставі такого договору відповідачем 19.02.2020 отримано кредитні кошти в сумі 8 000 грн, які він зобов`язувався повернути зі сплатою комісії за надання кредитних коштів та процентів за кожен день користування позикою у строк до 20.03.2020, але в порушення умов договору не зробив цього, внаслідок чого має не виконане грошове зобов`язання перед кредитором. Статтею 509 ЦК\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 516 ЦК\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 517 ЦК\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За матеріалами справи судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020, обумовлено дійсністю договору факторингу № 01/04 від 01.04.2020, укладеного між ТОВ\~«Мілоан» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», та договору факторингу №\~1/4 від 13.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Аналіз витягу з додатку до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 свідчить, що на момент відступлення права вимоги сторони такого договору сторони виходили з того, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 становить 26 960 грн і складається з наступних сум: тіло кредиту 8 000 грн; відстоки за користування кредитом 18\~000 грн; комісія 960 грн. Стаття 525 ЦК України\~визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст.\~526, ч. 1 ст.\~527, ч. 1 ст.\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або\~законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або\~законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями\~закону\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 у розмірі 26\~960 грн, яка складається з: 8\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18\~000 грн - заборгованість за відсотками, 960 грн заборгованість за комісією. Проценти нараховувалися відповідно до п.\~1.5.2 договору за період з 20.02.2020 до 20.03.2020 включно, а за період з 21.03.2020 до 19.05.2020 включно, відповідно до п. 1.6 Договору. Доказів повернення відповідачем кредитних коштів за вказаним договором в сумі 8\~000 грн, а також одноразової комісії за надання такого кредиту в сумі 960 грн матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про стягнення заборгованості за тілом кредиту одноразовою комісією є обґрунтованою та доведеною. Разом із тим, суд не погоджується з доводами позивача у частині нарахування заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 21.03.2020 до 19.05.2020 в сумі 12\~000 грн з огляду на наступне. Відповідно до правових висновків, висвітлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України. Як уже зазначалось вище, відповідно до укладеного кредитного договору № 1265860 від 19.02.2020 відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8\~000 грн строком на 30 днів з 20.03.2020. За умовами договору сторони встановили термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.03.2020, однак ТОВ «ФК «Пінг-понг» просить стягнути з відповідача проценти, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку, а саме до 19.05.2020, що не відповідає умовам договору, а відомостей про застосування процедури пролонгації, матеріали справи не містять. Таким чином, оскільки кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Пунктом 1.5.2. кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом становлять 6\~000 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Отже, виходячи із суми позики у розмірі 8\~000 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за кредитним договором №\~1265860 від 19.02.2020 становить 6\~000 грн. Вимоги позивача про стягнення із відповідача відсотків за кредитом, нарахованих за період після закінчення строку кредитування, а саме з 21.03.2020 до 19.05.2020, у розмірі 12\~000 грн, унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають, враховуючи також ту обставину, що проценти за користування кредитом та нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання є різними підставами для таких нарахувань. При цьому, позивачем не обґрунтовані доводи позову про те, за якими ж саме положеннями кредитного договору та нормами права визначено заборгованість за процентами у розмірі 12\~000 грн. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що з наданих позивачем розрахунків вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховувалися саме як проценти за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України, що унеможливлює тлумачення нарахованих процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення вимог про стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. Тому на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивача отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за кредитним договором № 1265860 від 19.02.2020 належним чином та у визначені сторонами строки не виконав, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачем в розмірі 14\~960 грн, яка складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом за період фактичного користування кредитом з 19.02.2020 до 20.03.2020 6\~000 грн, комісія за надання кредиту 960 грн. У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 14 960\~грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст.\~141 ЦПК України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 344 грн 19 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422 грн 40\~коп. /сума плаченого судового збору/ х 55,49\~% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 1 344 грн 19 коп.) Крім того, відповідно до положень ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн до позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги №\~43657029 від 01.11.2024, укладений між адвокатом Білецьким Б.М. та ТОВ\~«ФК\~«Пінг-Понг», додаткову угоду до такого договору № 1265860 від 03.03.2025, детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., від 03.05.2025 та акт № 1265860 від 03.03.2025. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі №\~367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків адвокат не здійснював. У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість наданих правових послуг в розмірі 4 000 грн з урахуванням наданого позивачем розрахунку, що відповідає критеріям реальності та розумності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial