Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У жовтні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 27.08.2019 в розмірі 21 970,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 21.03.2024 у неї утворилася заборгованість перед позивачем на суму 21 970,00 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, окрім того, не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами першою, другою статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» запустило проєкт monobank, в рамках якого фізичним особам відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом верифікації клієнта очно: на точці видачі, у відділенні Банку, співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці, кредитним агентом у точці, а з травня 2020 року шляхом відеоверифікації працівником банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощеною процедурою через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Пройти віддалену ідентифікацію можна за такими документами: id карта та РНОКПП (за наявності); паспорт у формі книжечки та РНОКПП (за наявності); закордонний паспорт та РНОКПП; посвідка на постійне проживання (для іноземних громадян) та РНОКПП (за наявності). Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms, витяг з умов та тарифи за карткою «monobank» додані до позову. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 27.08.2019 [PERSON] встановила мобільний додаток monobank, та підписанням анкети-заяви цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у вказаному додатку, цього ж дня, остання, відповідно до п.1 анкети підтвердила: отримання примірника договору в мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами договору; укладення договору та зобов`язалася виконувати умови такого договору. На етапі реєстрації відповідача за допомогою смартфону клієнта було здійснено генерацію ключової пари (особистого та відкритого ключів), яка використовувалася УЕП у мобільному додатку для засвідчення усіх дій. Позивач стверджує, що відповідач на підставі укладеного договору отримала кредит у розмірі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] , в результаті чого АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, тоді як у відповідача відбулося прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулося істотне порушенням клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою, в результаті чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем за договором б/н від 27.08.2019, яка станом на 21.03.2024 складає 21 970,00 грн. З урахуванням наведеного вище, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 27.08.2019 в розмірі 21 970,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем разом із позовною заявою долучено: анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.11.2020; форму підтвердження електронного документу від 20.11.2020; довідку про етапи реєстрації; розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.08.2019; Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк»; паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. Вирішуючи обґрунтованість доводів позивача, наведених у позовній заяві, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 27.08.2019 відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.08.2019, яка за своєю суттю є договором приєднання, у зв`язку з чим між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини. Разом із цим, як встановлено судом із матеріалів справи, додана до позовної заяви анкета-заява до договору про надання банківських послуг підписана відповідачем 20.11.2020, а не 27.08.2019. Крім цього, наявний у справі розрахунок заборгованості також сформований за договором б/н від 27.08.2019, що суперечить анкеті-заяві до договору про надання банківських послу від 20.11.2020, яка була підписана відповідачем. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено як факту укладення кредитного договору із відповідачем, із вимогами про стягнення заборгованості за яким він звернувся до суду у даному позові, так і факту наявності у відповідача заборгованості за таким договором. На підставі викладеного, враховуючи встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed