Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом, в якому просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, інформацію, що була розповсюджена [PERSON] [INFO] та [INFO] на своєму YouTube-каналі за адресами: [INFO] ; [INFO] зобов`язати [PERSON] видалити дані відео з публічного доступу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 100 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що журналіст [PERSON] на своєму YouTube-каналі розмістив відео, в якому проводив розслідування. Відео містить інформацію, що не відповідає дійсності щодо діяльності позивача, тим самим підриває його репутацію. Вказані відеоролики містять зображення, сцени на яких принижують його честь та гідність та ділову репутацію, приносять моральні страждання. За весь період розміщення відео, розміщених за адресою: [INFO] було здійснено 20 000 переглядів, за адресою: [INFO] було здійснено 45 000 переглядів цього відео, що свідчить про розповсюдження відео необмеженому колу осіб. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь, оскільки його діяльність є соціально важливою та передбачає вирішення важливих проблем громадян, яким необхідна допомога, яку може надати його Благодійна організація «Парус». Ухвалою від 25.06.2024 року позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. Представник позивача надав суду клопотання про призначення у справі лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, проведення якої доручити експертам Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса». На розгляд та вирішення експерта просив поставити наступні питання: -чи міститься у відео у соціальній мережі «YouTube», посилання, яких долучені до матеріалів позовної заяви, інформація позитивного або негативного характеру щодо позивача? -чи міститься у відео у соціальній мережі «YouTube», посилання, яких долучені до матеріалів позовної заяви, висловлювання образливого характеру щодо позивача? -чи є висловлювання, які міститься у відео у соціальній мережі «YouTube», посилання яких долучені до матеріалів позовної заяви, фактичними твердженнями або оціночними судженнями? Якщо у відео містяться оціночні судження чи є вони висловлені в брутальній, принизливій чи непристойній формі? Ухвалою від 08.10.2024 року клопотання представника позивача задоволено, по справі було призначено семантико-текстуальну (лінгвістичну) експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, провадження по справі на час проведення експертизи зупинити. В подальшому, від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить: визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, інформацію, що була розповсюджена [PERSON] [INFO] та [INFO] на ютуб-каналі « [PERSON] » ( [INFO] за адресами: [INFO] зобов`язати [PERSON] видалити дані відео з публічного доступу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 100 000 грн; стягнути з [PERSON] судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. 05 березня 2025 року до суду надійшли матеріали справи з висновком лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи. Ухвалою від 06 березня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації було відновлено та призначено судове засідання по справі на 27.03.2025 о 10:30. До початку судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він просить задовольнити в повному обсязі позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомив та правом на надання відзиву не скористався. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного. Так, положеннями ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1050 року та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до неї, право на свободу вираження поглядів включає в себе свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Поряд з цим, здійснення таких свобод може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав них осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду, та є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому, статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У відповідності з ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. За положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Главою 3 ЦК України, зокрема п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди , яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи. Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, при поширенні у відношенні фізичної особи недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, ділову репутацію, що є порушенням особистого немайнового права, така особа має право на спростування недостовірної інформації та на відшкодування моральної шкоди. Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 р. за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно з Висновком експертного лінгвістичного (семантико-текстуального) дослідження №8601 від 26.02.2025 року судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Переяслова В.О. у наданих на дослідження матеріалах, міститься інформація негативного характеру щодо [PERSON] , зокрема зазначається про його діяльність як протиправну, протизаконну, таку, що завдає збитків Україні й українцям і спрямована на незаконне збагачення шляхом використання службового становища. У таких лексичних сполуках: 1) «Нарко наливайки по всій Україні почали з`являтися центри, де торгують наркотиками під виглядом терапії Дійсно канал прямий випустив розслідування, де вони нібито викривають нарко наливайки, а за іронією долі їм у цьому допомагають інші нарко наливайки, герої нашої сьогоднішньої програми. Хто ж такий цей таємничий незнайомець [PERSON] ? [PERSON] двічі судимий колишній наркоман, який став на шлях виправлення. Президент благодійної організації та засновник клініки замісної терапії, які наразі нібито продав ще декілька клінік, записані на доньку та дружину [PERSON] , а найголовніше він є членом ради громадського контролю. Угадайте де? У ДБР. І ось тут коло замикається, і ось вишенька на цьому корупційному торті [PERSON] , міністр охорони здоров`я, видає наказ, яким зобов`язує державні аптеки віддати наркотичні речовини на користь медичного центру, альтернатива клініка підконтрольного [PERSON] просто вдумайтесь препарати, які були куплені за державні кошти, абсолютно безкоштовно передають приватній структурі, яка надалі їх продає і це все під час воєнного стану. Міністр охорони здоров`я, воєнний стан, деребан навіть у такі часи не припиняються. Ми вирішили відправитися до Львова в одну із клінік [PERSON] і перевірити, наскільки там дотримуються правил. Спочатку співробітниця центру повідомляє, що дозу треба збільшувати поступово, що вони не «наливайка» і що вони діють виключно в рамках закону. Однак уже на 4 день вони продають [PERSON] одразу 10 денну норму пігулок. Отже виходить, будь яка залежна від наркотиків людина, може прийти до центру [PERSON] та офіційно купити наркотичні препарати. А враховуючи той факт, що реєстру наркозалежних в Україні немає, це можна робити хоч кожного дня у різних клініках, а потім продавати препарати тим паче, що клініку включив по всій Україні достатньо. І дуже ймовірно, що так і відбувається. Офіційні, легальні наркотики у будь-якій кількості, без проблем із законом, але ні [PERSON] , ні [PERSON] не є ключовими фігурами цієї схеми. Вони всього лиш пішки в руках у високопосадовців із МОЗ, які займаються дерибаном бюджетних коштів» - стенограма відео з назвою «Як МОЗ прибирає конкурентів руками ДБР? Нове розслідування. 2) «У цьому розслідуванні ми розповімо, як харківські організації під контролем міністерства охорони здоров`я привласнюють кошти українських платників податків, пояснив, як скориставшись російським вторгненням, благодійні фонди привласнюють багатомільйонні контракти та як українська корупційна чума стала 2 хворобою після російського вторгнення в Україну. Та людському нахабству немає меж і під час війни, теж з того ж сайту 007 дізнаємось, що центр громадського здоров`я перевів на користь Парусу за останній квартал 2022 року більше 4 мільйонів гривень взагалі по неіснуючому договору. Тобто тут навіть не проводився тендер і взагалі не було встановлено ніяких юридичних відносин. Просто як ви поповнюєте картку своєї дружини, так державна установа. Центр громадського здоров`я поповнює рахунок якійсь приватній компанії, благодійна організація парус. Ось тільки нагадаю вам, що кошти ці громадян України. Нарешті підходимо до розгадки. Кому ж так дме попутний вітер в парус? Головою БО Парус є колишній ув`язнений [PERSON] , а відомий він нам із минулих випусків, коли ми робили закупку метадону у львівському медичному центрі підконтрольному [PERSON] . Ось до речі, на нього посилання, обов`язково подивіться. … У 2020 році [PERSON] став членом громадського контролю державного бюро розслідувань. Здавалося б, що таке хіба людина, яка раніше була ув`язненою, не може стати на шлях виправлення? Так, тільки в тому випадку, якщо людина не намагається погрожувати своїми повноваженнями, хай і такими незначними. Комічна ситуація сталася з кучерявим вже після вступу на посаду члена ради силової установи. У листопаді 2022 року [PERSON] було вигнано із поїзду інтерсіті Київ-Харків за проїзд без квитка. Під час конфлікту і дуже дивної поведінки, замість діалогу бізнесмен та філантроп вибрав бійку з правоохоронними органами та прямо їм пригрозив. Цитую: «Вот вам пиздец как раз я из дбр» У зверненні до [PERSON] закликає обмежити реалізацію наркотичних засобів у незаконних медичних центрах, оскільки до Парусу нібито регулярно звертаються родичі наркозалежних, каже, що інші центри саботують норми терапії та видають максимальну дозу препарату. А що робити, коли гроші йдуть повз тебе? Згадаймо відео з медичного центру у Львові зв`язаного з [PERSON] . Оскільки його центри у Харкові досі вільно продають метадон є підстави вважати, що таким зверненням [PERSON] прибирає не тільки конкурентів, а цілком легальний обіг метадону у Харківській області. Підсумувавши всю схему відверто не надто продуману, адже всю цю інформацію ви можете самі знайти у відкритих джерелах, як колишній в`язень із сім`єю та ще декілька посіпак, будучи на короткому повідку у вищого керівництва МОЗу - збагачуються, привласнюючи мільйони гривень бюджетних коштів в цей самий момент. Звичайні українці та навіть діти збирають по копійці кошти на допомогу збройним силам України. Чи дійсно Міністр охорони здоров`я пан Ляшко, до речі, який теж працював ц центрі громадського зоров`я не в курсі того, що відбувається у його відомстві та куди в цей час дивляться поліція, Генпрокуратура, САП, НАБУ, ДБР, СБУ та інші силові структури країни. Адже у воєнний час той, хто із середини обкрадає власний народ прирівнюються до ворога, а по законам воєнного часу ворога має бути знищено негайно» - стенограма відео з назвою «Російське вторгнення - це можливість заробити мільйони? Корупція в Україні на новому рівні». У наданих на дослідження матеріалах, містяться висловлювання образливого характеру щодо [PERSON] , зокрема у таких словосполученнях «вільно продають метадон», «привласнюють кошти», номінаціях та жаргонізмах «деребан», «наливайка», виразах з іронічним відтінком значення «дійсно канал прямий випустив розслідування, де вони нібито викривають нарко наливайки, а за іронією долі їм у цьому допомагають інші нарко наливайки, герої нашої сьогоднішньої програми». Таким чином, суд вважає доведеним поширення 12 листопада 2022 року та 17 березня 2023 року відповідачем в мережі Інтернет у вигляді доступному для публічного ознайомлення за посиланням: [INFO] , [INFO] -каналі « [PERSON] » ( [INFO] висловлювання відповідача фактичних тверджень відносно позивача. В той же час, відповідно до висновку експерта №8601 від 26.02.2025 року висловлювання, що містяться в наданих на дослідження матеріалах, мають як форму фактичних тверджень, так і форму оціночних суджень. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 даної статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснює, що беручи до уваги положення ст.ст. 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Таким чином, згідно з ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема, у Рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав, та предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Вирішуючи спір, суд виходить з того, чи є інформація, що містить в двох сюжетах, фактичними твердженнями чи оціночними судженнями. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Так як позивачем доведено поширення відносно нього відповідачем недостовірної інформації, що ображає його честь і гідність, що вказує на протиправну поведінку відповідача, яка призвела до душевних страждань позивача і заподіяння йому моральної шкоди, суд приходь до висновку про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди. Проте, суд не в повній мірі погоджується з визначеним позивачем розміром заподіяної моральної шкоди. У зв`язку із цим, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, а також вимог розумності і справедливості, достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди буде 10000,00 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: partial