Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , через представника адвоката Мирось Катерину Володимирівну, звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив: визнати за позивачем та відповідачем право власності по частці за кожним на житлову квартиру загальною площею 72,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; визнати за позивачем та відповідачем право власності по частці за кожним на нежитлове приміщення загальною площею 2,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , 4 поверх № IV в житловому будинку літ. А-9, як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; сплату судових витрат покласти на відповідача по справі. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.04.2025 року позов [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири загальною площею 72,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири загальною площею 72,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 2,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , 4 поверх № IV в житловому будинку літ. А-9, як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 2,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] , 4 поверх № IV в житловому будинку літ. А-9, як таке, що набуте в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140 грн. 00 коп. До суду від представника\~позивача\~ адвоката Мирось К.В. надійшла заява про\~ухвалення додаткового\~рішення, в якій просить стягнути з відповідача суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2025 року заяву про ухвалення додаткового\~рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до розгляду. 22.04.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника [PERSON] \~адвоката Чумака\~Романа Васильовича,\~в якій\~просить відмовити\~у задоволенні\~заяви про\~ухвалення додаткового\~рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлений розмір не співмірним із складністю справи, надані документи не містять належного розрахунку витрат на правову допомогу та не містять належного підтвердження реальності понесення витрат на правову допомогу. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. До суду від представників позивача та відповідача надійшли заяви, в яких просили провести розгляд справи без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч.ч.2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, дійшов висновку про наступне. Положеннями\~статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 абзаци перший та другий підпункту 3.2. пункту 3 мотивувальної частини (справа про право на правову допомогу) вказав, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Відповідно до частини першої статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Система правничої допомоги в Україні побудована таким чином, що вона може бути надана на безоплатній основі або за оплату. Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначає Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI. Особи, які не є суб`єктами права на безоплатну правничу допомогу, відповідно до зазначеного закону, захищають свої права, свободи, інтереси в суді самостійно або користуючись правничою допомогою у тому числі й за оплату. Тож такі особи несуть витрати, пов`язані з участю осіб, які здійснюють представництво їх інтересів у справі. Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; Судом встановлено, що представником позивача у позовній заяві було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Заява про ухвалення додаткового судового рішення була направлена до суду засобами поштового зв`язку 07.04.2025 року та надійшла разом з додатками до суду 10.04.2025 року. Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті, а заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка розглядається, разом з відповідними доказами подана в п`ятиденний строк після прийняття рішення. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2023 року між адвокатом Мирось К.В. та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.1.1. Договору про надання правової допомоги, предметом даного договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних та/або невизнаних його прав та законних Інтересів, представництво, а також надання Клієнту Інших видів правової допомоги, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за фактично надану правову допомогу та компенсувати (оплатити) фактичні витрати, необхідні для виконання завдання- доручення Клієнта за цим Договором. Відповідно до п.4.2 Договору, детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом гонорару Адвокату, а також фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного Договору, обумовлюється Сторонами окремо та може визначатися додатковими угодами до цього Договору. На визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг правових послуг, необхідних для виконання завдання-доручення Клієнта та досягнення бажаного для Клієнта результату. 04.04.2025 року адвокатом Мирось К.В. та [PERSON] складено та підписано Детальний розрахунок суми судових витрат Клієнта на професійну правничу допомогу за Договором від 15.11.2023 року, відповідно до якого загальна сума судових витрат складає 21000 грн, яка складається із: - надання усної консультації, правовий аналіз наданих Клієнтом документів; аналіз законодавства і актуальної судової практики, що регулюють дані правовідносини (1,5 години (півтори) години) 2000 грн; - підготовка та подання позовної заяви до суду/повного пакету документів/клопотань (3 (три) години) 4000 грн; - підготовка та подання відповіді на відзив відповідача (2 (дві) години) 3000 грн.; - підготовка та подання клопотання про витребування (з доповненнями) (1,5 (півтори) години) 2000 грн; - участь в судових засіданнях від 26.02.2025; 03.04.2025 4000 грн.; - прибуття до суду в судові засідання, що не відбулися не з вини представника позивача від 17.12.2024; 05.02.2025; 12.03.2025 6000 грн. Згідно наданої квитанції №04/04/25-1 від 04.04.2025 року, [PERSON] сплатив адвокату Мирось К.В. 21000 грн. Перевіряючи обґрунтованість заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до\~статті 30 Закону№5076-VI\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Так, відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial