Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

18.03.2025 з Шевченківського районного суду міста Києва до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України\~надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана справа. Позивач [PERSON] в особі представника позивача адвоката Череди Тамари Миколаївни звернулася до суду з позовом, про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , в обгрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 26.04.2024 між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), актовий запис № 563. Від цього\~шлюбу сторони\~спільних дітей\~не мають. За твердженням позивача, сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинені, шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, а відтак, подальше збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Строк на примирення позивачу не потрібен. Спору про поділ майна спільної сумісної власності між сторонами не має. На підставі викладеного, позивач [PERSON] в особі представника позивача адвоката Череди Т.М., просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26.04.2024. Після розірвання шлюбу позивачка просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовна заява подана представником позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до позиції Верховного Суду наведеної в постанові від 09.07.2021 року у справі № 607/10879/20. Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження,\~справу призначено\~до розгляду\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно таналежним чином, але представник позивача адвокат Череда Т.М. надала суду заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги викладені в позовній заяві, вона та позивач [PERSON] підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні, просять розглянути справу за відсутності позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують. Оскільки останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: [ADDRESS] , що знаходиться на тимчасово окупованій території, [PERSON] викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Також судом направлялися судові документи за адресою: [ADDRESS] зазначеною у позовній заяві як місце його реєстрації, але як вбачається зі трекінгу відправленнь «Укрпошта», вказана судова кореспонденція повертається до суду із зазначенням - «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, відповідач повідомлявся через доступні суду засоби зв`язку: SMS, додаток «Дія». Відповідач в судове засідання не з`явився, на виконання вимог ст. 128 ЦПК України\~та ч. 1\~ст. 12-1\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~своєчасно та\~належним чином,\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~клопотань про\~відкладення розгляду\~справи та\~відзиву на\~позов не\~подавав,та зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Судом,\~ відповідно\~до вимог\~ст.\~ст.\~280\~-\~281\~ЦПК України\~постановлено ухвалу\~про заочний\~розгляд вказаної\~цивільної справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~особливостями,\~встановленими главою\~11\~«Заочний розгляд\~справи» ЦПК\~України,\~при цьому\~у відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26\~квітня 2024 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 563, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 26\~квітня 2024 року. Сторони спільних неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини припинені остаточно. На примирення позивач не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. На момент розгляду справи спору про поділ майна, що є сумісною власністю судом не виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Дані положення узгоджуються з ч. 1, 2 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, де зазначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України та ст. 16 Загальної декларації прав людини. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи волю позивача, після розірвання шлюбу відновити останній дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 968,96 грн. відповідно до ч. 3\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.4101659372.1 від 30.12.2024. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved