Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

03 березня 2025 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 27 серпня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1105. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.08.2016 року. Під час спільного життя у подружжя народилось 2 дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги один до одного. Крім того, Позивач обізнаний про подружні зради відповідачки. На неодноразові благання змінитися і зберегти сімейні відносини відповідачка не реагувала. І тому позивач також втратив почуття любові до [PERSON] . Позивач з відповідачкою спільного господарства вже не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх відносин, а спроби примирення між сторонами не приносять жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їхніх відносин з відповідачкою та продовжить їх перебіг у часі. Позивач переконався, що має різні інтереси з дружиною, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, обов`язки та захоплення, а тому дані обставини виключають їхнє подальше спільне життя. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху. 14.03.2025 року позивачем виконано вимоги ухвали суду та усунені недоліки заяви. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2025 спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі (а.с. 30). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 31), представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву, заяв та клопотань до суду не направляла (а.с.31,32). \~ \~ \~ \~ Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.08.2016 року, який зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1105, видане повторно (а.с. 16). Під час спільного життя у подружжя народилось 2 дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) (а.с.10-11). З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 968,96 гривень.

Outcome: approved