Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, поваги та любові зі сторони відповідача. На сьогоднішній день між ними втрачені всі фізичні і духовні зв`язки, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Просила суд, в зв`язку з неможливістю збереження шлюбу, розірвати його в судовому порядку. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача - адвоката Артерчук Л. В. на адресу суду надійшла письмова заява, в якій вона просила суд проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачем пред`явленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~\~ Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 15.03.2024 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №7. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.09.2014 року Виконавчим комітетом Деражненської сільської ради Костопільського району, Рівненської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.02.2016 року Виконавчим комітетом Деражненської сільської ради Костопільського району, Рівненської області. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей у сторін немає. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як вбачається з матеріалів справи сторони не підтримують подружніх відносин, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, кожен веде незалежний один від одного спосіб життя, шлюб носить виключно формальний характер, тобто сторони не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, що становить 605 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved