Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

16.10.2024 позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування в розмірі 123300,19 грн та судових витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до укладеного з АТ «Ідея Банк» договору кредиту №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 та обслуговування кредитної картки, [PERSON] надано кредит на відкритий рахунок № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків [NUMBER] ) у розмірі 100000 грн, з процентною ставкою 65% річних. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 30.08.2024 становить 123300,19 грн та складається з: 93684,59 грн - прострочений борг, 29615,60 грн - прострочені проценти. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. 11.02.2025 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. Вказує, що позивач нараховував відсотки вже після пред`явлення до неї вимог згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що суперечить позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018, викладеній у постанові у справі №444/9519/12, оскільки в такому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с. 83-84) 25.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника АТ «Ідея Банк», вказує, що доводи позивача, викладені у відзиві, є необґрунтованими, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. (а.с. 86-87) Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. (а.с. 103) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних відносин, докази, на підставі яких встановлені обставини справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 та обслуговування кредитної картки. Згідно пп. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., п. 1 договору, тип кредиту «На старт», сума кредиту 100000 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 65% річних, строк кредиту 36 місяців. Відповідно до пп. 1.6. п. 1 договору дата повернення кредиту по 13.07.2026 включно, повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок №UA313363102909500000200981727. Згідно пп. 1.10. п. 1 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу коштів в розмірі 100000 грн на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк». Аналогічна інформація також міститься у паспорті споживчого кредиту та графіку щомісячних платежів. (а.с. 18-24) Згідно меморіальних ордерів №4640210 та 4640212 від 13.07.2023 відповідачу [PERSON] видано кредитні кошти у розмірі 100000 грн на її банківський рахунок № [NUMBER] . (а.с. 25) Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , за розрахунковий період - з 01.01.2000 по 29.08.2024 відповідач отримала кредитні кошти на свій картковий рахунок, активно користувалась картковим рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснювала платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку, частково здійснювала погашення за кредитом. (а.с. 26) Згідно довідки-розрахунку заборгованості та детальному розрахунку заборгованості, наданих позивачем АТ «Ідея Банк», відповідач [PERSON] не в повному обсязі виконала свої зобов`язання з погашення заборгованості за кредитом, відтак станом на 30.08.2024 має заборгованість за договором № M75.00608.010262290 від 13.07.2023, що становить 123300,19 грн, з яких: 0 грн - основний борг, 93684,59 грн - прострочений борг, 29615,60 грн - прострочені проценти. (а.с. 27, 88). 09.07.2024 АТ «Ідея Банк» надіслав відповідачці лист №12.4.2/M75.00608.010262290 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань. (а.с. 28). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Щодо позовних вимог суд дійшов наступних висновків за результатами розгляду. Судом встановлено, що відповідач уклала з позивачем договір кредиту №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 та обслуговування кредитної картки, надано кредит шляхом перерахунку кредитних коштів на рахунок відповідача, відкритий в АТ «Ідея Банк» № [NUMBER] у розмірі 100000 грн, з процентною ставкою 65% річних строком на 36 місяців. Вказана угода була підписана відповідачем [PERSON] , про що свідчить її власноручний підпис. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факт отримання кредитних коштів від позивача у розмірі 100000 грн. Представником позивача на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 надано виписки по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , довідку-розрахунок заборгованості, детальний розрахунок заборгованості та меморіальні ордери №4640210 та 4640212 від 13.07.2023. Рух коштів по картці відповідача та часткове погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що вона погодилась з умовами користування кредитними коштами, була обізнаною про списання відсотків. Отже, надані позивачем докази підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. Суд критично відноситься до заперечень відповідача про нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами після пред`явлення до неї вимог згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки як вбачається із матеріалів справи, останнім днем нарахування відсотків за кредитним договором №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 є 08.07.2024, а вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань відповідачу направлена позивачем 09.07.2024. Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушила умови договору, у добровільному порядку не сплатила заборгованість у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №M75.00608.010262290 від 13.07.2023 у розмірі 123300,19 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №8604817 від 25.09.2024 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. (а.с. 3) Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. У судовому засіданні встановлено, що відповідач як інвалід ІІ групи відповідно до закону звільнена від сплати судового збору. Отже, враховуючи, що позов задоволено, суд вважає за необхідне компенсувати позивачу сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved