Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

27 березня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» через свого представника Тараненка А.В., засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19877,58 грн, судовий збір та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про споживчий кредит від 14 квітня 2024 року № 137029 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відповідачка отримала кредит в сумі 17722,00 грн загальним строком на 112 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 240,00 % річних. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 19877,58 грн, яку ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» за договором факторингу № 10102024 відступило для ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Право вимоги на указану суму за договором факторингу позивач набув 10 жовтня 2024 року. Станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 19877,58 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання. Копію ухвали відповідачкою [PERSON] вручено в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, шляхом проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.76). Цією ухвалою відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. Станом на день розгляду справи відзиву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» вбачається, що відповідачка [PERSON] була повідомлена про судове засідання 31 березня 2025 року об 11:43:59 год (а.с.75). За змістом ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги потрібно задовольнити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року між фінансовою установою ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 137029, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 17722,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 240 % річних. З п. 2.2.1. цього договору вбачається, що з цієї суми 11447,98 грн йде у погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 131013 від 12 лютого 2024 року, 2552,40 грн на рахунок картки позичальника № [NUMBER] , та 3721,62 грн в погашення заборгованості за комісією. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4735f3c6 14.04.2024 08:20:13 (а.с. 12-15). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 14 квітня 2024 року договір про споживчий кредит № 137029 [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше 04 серпня 2024 року (п.2.6 Договору). Факт отримання відповідачкою [PERSON] 14 квітня 2024 року 2552,40 грн у позику на картковий рахунок [NUMBER] , беззаперечно стверджується відомостями АТ «Універсал банк» від 10 квітня 2025 року № БТ/Е-2480, які були витребувані судом за клопотанням позивача (а.с.71-74). Зарахування решти позики, зокрема 11447,98 грн у погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 131013 від 12 лютого 2024 року, та 3721,62 грн в погашення заборгованості за комісією згідно п. 2.5. індивідуальної частини договору, унормовано сторонами в п. 2.2.1. договору про споживчий кредит № 137029 від 14 квітня 2024 року та не заперечується відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна, або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку мала місце заміна первісного кредитного зобов`язання на суму 11447,98 грн за договором про споживчий кредит № 1310113 від 12 лютого 2024 року новим згідно договору про споживчий кредит № 137029 від 14 квітня 2024 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК "Кредіплюс» та позивачем укладено Договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого позивач набув права вимоги за укладеним ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» кредитним договором згідно реєстру. Витягом з Реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19877,58 грн, яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу ? 14385,80 грн, заборгованість за відсотками ? 4988,78 грн, заборгованість за комісією 502,00 грн. Такий розрахунок заборгованості виконаний відповідно до умов договору кредитної лінії № 137029 від 14 квітня 2024 року, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачкою не надано, а тому позов слід задовольнити. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Такі послуги адвоката, як складання позовної заяви, тривалістю 2 години, на суму 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи, тривалістю 2 години, на суму 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту та підготовка та подача клопотання про отримання інформації тривалістю по одній годині, на суму 1000,00 грн (а.с.56) є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними. Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 2000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.9). На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1077\~ЦК України,\~

Outcome: approved