Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

01.04.2025р. позивач звернулася в суд з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] \~ помер\~ батько позивача, [PERSON] . До складу спадщини, що відкрилася на день смерті матері, ввійшло наступне майно: - право на земельну частку (пай) розміром 1,56 в умовних кадастрових гектарах вартістю\~\~\~\~\~ грн, що посвідчене Сертифікатом ЗК№0050106, виданим на підставі Рішення Виноградівської РДА від 15.04.1997 №177. Право на пай нікому не передано Спадкодавець не залишила заповіту. Відкрилася спадщина за законом. Для оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явилася, однак у позовній заяві, заявила клопотання, в якому вимоги позову підтримала і просила такі задоволити та розглядати справу у її відсутності Представник відповідача до суду не з`явився, проте 23.04.2025 року надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим від 15.012021 р. серії [NUMBER] Останнім місцем його проживання було [ADDRESS] . Заповіту не залишав. Відкрилася спадщина за законом. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом як дочка, прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України. За змістом довідки на спадкування Виноградівської міської ради\~ від 12.12.2024 року за №209-29/25, на день відкриття спадщини за адресою реєстрації спадкодавця разом із ним проживали [PERSON] , [INFO] , теща спадкодавця та баба позивачки, а також сама позивачка [PERSON] , [INFO] . Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим від 06.10.2020 р. серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняла спадщину та бажає її оформити. За зверненням до нотаріальної контори для оформлення спадщини у нотаріальному порядку позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Тому оформлення спадщини у нотаріальному порядку неможливо. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 79566441 від 17.12.2024 року із заявами про прийняття спадщини за [PERSON] до нотаріусів\~ ніхто не звертався. До складу спадщини за законом ввійшло наступне майно: - право на земельну частку (пай) розміром 1,56 в умовних кадастрових гектарах вартістю\~\~\~\~\~ грн, що посвідчене Сертифікатом ЗК№ [NUMBER] , виданим на підставі Рішення Виноградівської РДА від 15.04.1997 №177. Право на пай нікому не передано, земельна ділянка не виділялася. Оригінал сертифікату втрачено. До цього часу перехід права на це спадкове майно не оформлено. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. З правової точки зору, паювання земель є юридичним фактом, що тягне за собою передачу кожному з членів сільськогосподарського підприємства, якому виділена земельна частка (пай), лише права розпорядження нею. Тому ні володіти земельною часткою (паєм), ні тим більше користуватися нею власник такої частки не може не тільки юридично, а й фізично. А отже він не може передати право користування часткою іншій особі, наприклад, на підставі договору оренди, оскільки ніхто не може передати іншій особі більше прав, ніж має сам. Це є аксіомою правового регулювання суспільних відносин. Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) слід розглядати як правовстановлюючий документ, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм). Власник земельної частки (паю) і власник земельної ділянки наділені різним обсягом правомочностей: якщо останній наділений усіма правомочностями власника, то особа, яка має право на земельну частку (пай), лише однією з них. Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) не можна розглядати як правовстановлюючий документ, що посвідчує всі три правомочності власника земельної ділянки володіння, користування та розпорядження нею, а відтак у разі спадкування спадкодавець набуває право на земельну частку (пай). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Інші спадкоємці відсутні та до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України в гі. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідну до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-1V, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved