Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В січні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матерів якому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної матері її, [PERSON] , у розмірі по 1/6 частині всіх видів доходу (заробітку) платників аліментів щомісячно. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, регулюються сімейним законодавством України. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2011 року, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 вересня 2020 року, виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 29 вересня 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 листопада 2021 року, виданого Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків), 20 листопада 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. У відповідності до пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 08 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію по інвалідності ІІ групі внаслідок загального захворювання. Згідно довідки про доходи №1521435034532532 від 11.01.2025 року [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області і отримує пенсію по інвалідності, яка в період з січня 2024 року по грудень 2024 року склала 110 901 грн. 88 коп. Згідно наданих довідок обстеження стану здоров`я встановлено, що [PERSON] має стійкі, хронічні захворювання такі як цукровий діабет, хронічний пієлонефрит, гіпертонічна хвороба, рак тіла матки. [PERSON] згідно медичних виписок отримувала курс хіміотерапії, променевої терапії, що підтверджується відповідними виписками з медичної карти [PERSON] .. У зв`язку з вищевикладеним остання вимушена купляти різні ліки, а також утримувати майно, яке їй належить на праві власності. [PERSON] з 03 січня 2025 року перебуває на службі в Національній гвардії України, що сторонами у справі не оспорюється. Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ч. 1 ст. 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц). Відповідно до положень ч. 3 ст. 75 СК України, абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними громадянами є особи, які досягли пенсійного віку або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно зі ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На даний час [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки має стійкі хронічні захворювання, яку відповідачка, яка є її дочкою, не надає, хоча зобов`язана її надавати згідно вимог Сімейного Кодексу України (ч.1 ст. 202 СК України). З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України, для звільнення її (відповідачки) від сплати аліментів на утримання позивачки. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, від 18.07.2006 року). Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та відповідачки, зважаючи на непрацездатність позивачки та її потребу в матеріальному утриманні, враховуючи що у позивачки відсутня можливість отримати матеріальну допомогу від інших, крім дочки осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору та приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти в 1/8 частині від всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісячно, що враховуючи матеріальний стан сторін буде достатнім для утримання позивачки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, у даному випадку з 21 січня 2025 року. Суд також враховує, що позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» , а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 75,79, 202, 205 СК України,

Outcome: partial