Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі\~ [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 74241,70 грн. з яких: заборгованість за кредитом 9842,35 грн., заборгованість за відсотками 57541,66 грн., заборгованість за пенею та комісією 2846,18 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 3511,51 грн. (процентна складова). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 08.10.2013 р. в сумі 68230 грн. 19 коп.. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. В частині вимог щодо стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3511,51 грн. (процентна складова) відмовлено. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2024 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.11.2019 р. року у справі № 487/204/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборговності за кредитним договором. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Так представник відповідача зазначив, що позивачем безпідставно нараховані відсотки та заборгованість за комісією (пенею), оскільки заява-анкета не містить вказівки щодо обов`язку відповідача сплатити вказані платежі. Представник відповідача зазначив, що визнає позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9842,25 грн., проте в межах виконавчого провадження № 69590351 з [PERSON] було стягнуто грошові кошти в розмірі 27378,17 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що є предметом позову, а тому в позові слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26.04.2010 року підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифів становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення і письмовому вигляді. Судом досліджено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 08.10.2013 р., станом на 22.11.2016 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 74241,70 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 9842,35 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 57541,66 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2846,18 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф ( процентна частина) 3511,51 грн. Відповідно до частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина другастатті 207\~ЦК України). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першоїстатті 1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2ст. 549\~ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549\~ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1статті 634 цього\~Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, то слід зазначити наступне. Так, щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та пенею (комісією) то суд звертає увагу на те, що анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» від 26.04.2010 року, підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків та пені (комісії) які застосовується у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Анкета - заява про присвоєння к Умовам та Правилам надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які передбачали сплату процентів не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору. Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», розміщені на сайті: www.privatbank.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 57541,66 грн. та пенею (комісією) в розмірі 2846.18 грн. задоволенню не підлягають. Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Плати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Щодо вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 9842,35 грн. то слід зазначити наступне. Так представник відповідача зазначив, що визнає позов в даній частині проте в межах виконавчого провадження № 69590351 з [PERSON] вже було стягнуто грошові кошти в розмірі 27378,17 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом. А тому просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення тіла кредиту. На підтвердження вищевказаного представник відповідача надала квитанцію № 10341317400 від 13.11.2024 року згідно якої вбачається що [PERSON] сплачено кошти на користь Центрального відділу державної виконавчої служби в розмірі 27738,17 грн., призначення платежу: Виконавче провадження № 69590351 з виконання виконавчого документу виконавчий лист № 487/204/17 виданий 22.11.2021 року виданий Центральним районним судом м. Миколаєва. Таким чином враховуючи, що фактично відповідачем сплачено кошти в розмірі, який навіть перевищує суму заборгованості по тілу кредиту, то суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення тіла кредиту також задоволенню не підлягають. Крім того, представник відповідача надала клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Так на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання професійної правничої допомоги № 18/10-01 від 18.10.2024 року, детальний опис робіт , квитанцію до прибуткового касового ордера № 22 від 18.10.2024 року. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Outcome: approved