Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуті грошові кошти в сумі 64003,30 гривень з передбачених ст.1212 ЦК України підстав. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що Волинською митницею 01 грудня 2021 року було передано транспортний засіб марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] на реалізацію за допомогою електронної системи «Prozorro.Продажі» через оператора електронного майданчика Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа». [PERSON] став учасником електронних торгів по реалізації транспортного засобу марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . 13.01.2022 за результатами проведення електронного аукціону (торгів) Позивач став переможцем та придбав транспортний засіб на суму 64003,30 грн. Транспортний засіб 20.01.2022 було передано Позивачу, а вже 21.01.2022 при звернені до регіонального сервісного центру МВС у Волинській області для постановки Транспортного засобу на облік, Позивачу було відмовлено та повідомлено, що Транспортний засіб перебуває в розшуку, згідно бази даних «Інтерпол». В подальшому було розпочате Луцьким районним управлінням поліції ГУНП у Волинській області досудове розслідування в рамках кримінального провадження №12022030580000102 від 21.01.2022. Транспортний засіб, було вилучено в ході проведення огляду місця події 21.01.2022 за адресою: [ADDRESS] , а ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2023 було накладено арешт. У зв`язку з неможливістю використання Транспортного засобу, Позивач подав до Подільського районного суду міста Києва позов про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] і номером кузова [NUMBER] , укладеного в результаті проведення електронних торгів, організованих Волинською митницею через оператора електронного майданчика ТОВ «Національна електронна біржа», стягнення з ТОВ «Національна електронна біржа» сплачені Позивачем кошти в розмірі 64 003,30 грн за Транспортний засіб марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, а також стягнення з ТОВ «Українська універсальна біржа» кошти в розмірі 5219,05 грн, сплачені як гарантійний внесок 2969,17 грн, внесок для участі в аукціоні 2079,88 грн, та реєстраційний внесок у розмірі 170,00 грн. Рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Суд вирішив розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , укладений за результатами електронного аукціону, що відбувся 13.01.2022. Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року у справі №161/16528/23 апеляційну скаргу Волинської митниці залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року залишено без змін. Касаційний цивільний суд ухвалою від 07.11.2024 у справі №161/16528/23 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року в справі за позовом [PERSON] до Волинської митниці, Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська універсальна біржа» про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля. Оскільки, за рішенням Подільського районного суду міста Києва по справі № 161/16528/23 від 07.03.2024, яке набрало законної сили 04.09.2024 було розірвано договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , укладений за результатами електронного аукціону, що відбувся 13.01.2022. Грошові кошти які були сплачені за договором купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу для Волинської митниці є безпідставно набутими і підлягають поверненню. Адвокатом Скрипчук О.П. в інтересах [PERSON] було відправлено на адресу ТОВ «Національна електронна біржа» адвокатський запит від 02.05.2024 року за вих. №29/24, з метою отримання інформації, кому та коли перераховувалися грошові кошти в сумі 64003,30 грн, які були отриманні від [PERSON] 14.01.2022. У відповідь на адвокатський запит, ТОВ «Національна електронна біржа» було повідомлено, що грошові кошти було перераховано для Волинської митниця, згідно платіжного доручення №17948 від 18.01.2022 року. Позивачем було надіслано Волинській митниці лист, в якому він просив повернути грошові кошти в сумі 64 003,30 грн., що були сплачені згідно платіжної інструкції №0.0.2416179338.1 від 14 січня 2022 року, протягом 3 дні з дня отримання вимоги. Відповідно до інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошти» лист з вимогою за номером відстеження №4302103129495, Волинська митниця отримала 04.10.2024 року. Із врахуванням вимог, що були вказані в листі, грошові кошти мали б бути повернені до 08.10.2024 року. Відповідачем було залишено вимоги Позивача, що вказані в листі, щодо повернення грошових коштів без уваги. У зв`язку з вищевказаним з`явилася потреба звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Стислий виклад заперечень відповідача. Представником відповідача було подано відзив, у якому заначено, що заявлені позовні вимоги вважають передчасними. Дана позиція обґрунтована тим, що автомобіль марки "VOLVO S40", 1998 року випуску, кузов № [NUMBER] було оприбутковано на склад митниці згідно уніфікованої митної квитанції форми МД-1 від 25.10.2020 №365051. 01.12.2021, з врахуванням вимог статті 243 Митного кодексу України, автомобіль на підставі Договору №260 про реалізацію товарів на митних аукціонах, редукціонах від 02.09.2021 року через ТзОВ «Національна Електронна Біржа» було передано в реалізацію на митному аукціоні. 18.01.2022 від ТзОВ «Національна Електронна Біржа» на рахунок митниці надійшли кошти в сумі 64 003,30 грн від реалізації автомобіля марки "VOLVO S40", 1998 року випуску, кузов № [NUMBER] . Дані кошти митницею перераховано до Державного бюджету (платіжні доручення від 20.01.2022 №83; №84; №85). В той же час, згідно накладної №45 від 20.01.2022 вищевказаний транспортний засіб на підставі Акту №2 про придбання товару на електронному аукціоні було передано [PERSON] . 03 жовтня 2024 року на адресу Волинської митниці надійшла вимога [PERSON] щодо повернення грошових коштів в сумі 64003, 30 грн, що були сплачені згідно платіжної інструкції №0.0.2416179338 від 14 січня 2022 року за придбання автомобіля марки VOLVO S40 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . За результатом розгляду вказаної вимоги, Волинською митницею направлено відповідь [PERSON] від 15.10.2024 №7.3-1/10/10/11404, згідно якої повідомлено про передчасність вирішення вказаного питання про повернення коштів зважаючи на відсутність будь-яких відомостей щодо місця перебування та правового статусу переданого за результатами аукціону транспортного засобу та результатів кримінального провадження №12022030580000102 запровадженого 22.01.2022. Представник відповідача вважає, що оскільки станом на 16.12.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022030580000102 продовжує здійснюватися, в рамках якого і було вилучено транспортний засіб марки VOLVO S40 1998 р.в., що був об`єктом купівлі-продажу, беручи до уваги об`єктивні умови, в рамках яких, станом на сьогодні, взаємне виконання обов`язків, які виникли у зв`язку з розірванням договору та пов`язані з поверненням майна та коштів, є ускладненим, вважаємо вимоги позивача, заявлені у поданому позові передчасними. Рух справи в суді, вирішення заяв та клопотань. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22 січня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 лютого 2025 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. 19 лютого 2025 представником позивача подано відповідь на відзив у формі письмових пояснень. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024 договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який укладений за результатами проведення електронного аукціону 13.01.2022 по реалізації вказаного транспортного засобу - розірвано. Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року у справі №161/16528/23 апеляційну скаргу Волинської митниці залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року залишено без змін. Касаційний цивільний суд ухвалою від 07 листопада 2024 року у справі №161/16528/23 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Волинської митниці на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року в справі за позовом [PERSON] до Волинської митниці, Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська універсальна біржа» про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля. Таким чином Рішення Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024 набрало законної сили 04.09.2024. Згідно рішення Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024 було встановлено, що [PERSON] став власником спірного автомобіля, який було придбано на електронних торгах, на яких продавець Волинська митниця, продав товар, реєстрація та експлуатація якого за законодавством України забороняється, до того ж позивач позбавлений фізично доступу до такого товару, оскільки він вилучений та на майно накладено арешт ухвалою слідчого судді від 27.01.2022 у кримінальному провадженні №12022030580000102 від 21.01.2022. Однак позивачем при подачі позову до Волинської митниці, Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська універсальна біржа» про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля було обрано не правильний спосіб захисту та у зв`язку з чим у вимозі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа» сплачених грошових коштів в сумі 64 003,30 грн за вище зазначений придбаний транспортний засіб рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024 було відмовлено. В подальшому [PERSON] направив вимогу до Волинської митниці щодо повернення грошових коштів в сумі 64003, 30 грн, що були сплачені за придбання автомобіля марки VOLVO S40 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (арк.спр. 9) За результатом розгляду вказаної вимоги, Волинською митницею направлено відповідь [PERSON] від 15.10.2024 №7.3-1/10/10/11404, згідно якої повідомлено про передчасність вирішення вказаного питання про повернення коштів зважаючи на відсутність будь-яких відомостей щодо місця перебування та правового статусу переданого за результатами аукціону транспортного засобу та результатів кримінального провадження №12022030580000102 запровадженого 22.01.2022. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Немає. Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Зокрема відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1 -2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. За змістом ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так як Рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №161/16528/23 від 07.03.2024, договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки «VOLVO S40», 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який укладений за результатами проведення електронного аукціону 13.01.2022 по реалізації вказаного транспортного засобу розірвано у зв`язку з тим, що продавець Волинська митниця продала товар неналежної якості, а тому позивач має право, в силу вимог частини другої статті 678 ЦК України вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Крім того, правовою підставою позову позивач вказує положення ст.1212 ЦК України, що теж має місце при вирішення даного спору. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тлумачення статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Посилання відповідача на передчасність позовних вимог суд оцінює критично. Так, відповідач посилається на те, що протягом тривалого періоду залишались невідомими стан автомобіля на момент вилучення у позивача, умови його зберігання, які безпосередньо впливають не лише на вигляд транспортного засобу, а й на реальну можливість в майбутньому його використання за прямим призначенням, та його реальну вартість станом на дату винесення судового рішення. Так, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року на тимчасово вилучений транспортний засіб марки «Volvo», 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який було вилучено в ході проведення огляду місця події 21.01.2022 за адресою: [ADDRESS] накладено арешт з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх відчуження, знищення, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи. Доказів, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль виконується не належним чином представник відповідача не надала. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем підтверджені договором про надання правової допомоги№37-ЮП від 07.09.2023, ордером на надання правничої допомоги, попереднім (орієнтовним) розрахунком сум витрат на професійну правничу допомогу, актом №1-000000100 від 20.01.2025, квитанцією №1-к від 20.01.2025. У зв`язку із задоволенням вимог позову, ці витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved