Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У травні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96» (далі по тексту - ОСББ «Згода-96», ОСББ, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . ОСББ «Згода-96» є організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . У відповідача станом на дату подачі цієї позовної заяви є заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 10 625,60 грн. Вказана заборгованість виникла за період із 01 листопада 2018 року до 24 квітня 2024 року. Позивачем неодноразово направлялися на адресу відповідачки вимоги та претензії щодо наявної заборгованості, а саме: -вимога про сплату заборгованості від 12 вересня 2023 року № 69 із розрахунком заборгованості (акт звірки взаєморозрахунків за період із 01 січня 2020 року до 10 вересня 2023 року) на суму 12 615,19 грн; -лист від 06 лютого 2024 року № 2 з актом звіряння взаємних розрахунків за період із 01 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року між позивачем та відповідачкою із копією рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року у справі № 753/22987/18. Факт наявності заборгованості за період із 01 листопада 2018 року до 24 квітня 2024 року підтверджується нарахуваннями, які відображені в акті звірки взаємних розрахунків, а також квитанціями на оплату. Відповідач протягом вказаного періоду частково здійснювала оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме: -02 грудня 2019 року сплачено суму в розмірі 2 500,00 грн, як оплату за ком. послуги обсл. дома [ADDRESS] на о/р [NUMBER] ; -29 січня 2020 року сплачено суму у розмірі 500,00 грн, як внески на утримання буд. та прибуд. території; -07 лютого 2020 року сплачено суму в розмірі 600,00 грн за послуги ГВ-, ХВ, обсл. дома, оренда; -10 жовтня 2023 року сплачено суму в розмірі 1 100,00 грн, як борг за 2022 рік; -10 жовтня 2023 року сплачено суму в розмірі 1 250,00 грн; -13 листопада 2023 року сплачено суму в розмірі 500,00 грн, як внески ОСББ, [ADDRESS] ; -26 січня 2024 року сплачено суму в розмірі 450,00 грн, як внески ОСББ за грудень 2023 року, січень 2024 року. Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 14 492,17 грн, з яких: сума основного боргу - 10 625,60 грн, 3 % річних - 1 057,61 грн, інфляційне збільшення (індекс інфляції) - 2 808,96 грн. Посилаючись на вказані обставини, ОСББ «Згода-96» просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 14 492,17 грн, з яких: 10 625,60 грн - сума основного боргу, 2 808,96 грн - інфляційне збільшення (індекс інфляції), 1 057,61 грн - 3 % річних. Також ОСББ «Згода-96» просило стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року відкрито провадження у цій справі та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. У липні 2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив-претензія,у якому відповідач зазначає про те, що вона не погоджується з поданим позовом та вказує на відсутність у неї заборгованості перед позивачем, оскільки в актах звіряння ОСББ постійно надаються різні суми заборгованості. Зазначає що, вона зверталася до правління ОСББ з прохання роз`яснити механізм розрахунку загальної заборгованості по квартирі 72 . Також у своїх заявах до ОСББ вона просила роз`яснити причину внесення до загальної суми заборгованості, станом на 02 листопада 2023 року, суми 6 273,37 грн, яка сплачена нею у повному обсязі відповідно до постанови про закриття ВП № [NUMBER] від 13 жовтня 2023 року. У зв`язку з наведеним просить врахувати усі сплачені нею суми та встановити відсутність заборгованості за вказаний період, включаючи 2023 рік. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У лютому 2025 року представник ОСББ «Згода-96» подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Згода-96» суму заборгованості у розмірі 6 209,60 грн. Також стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Згода-96» витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. У лютому 2025 року до суду від [PERSON] надійшла заява, в якій остання не погоджується із зменшеними позовними вимогами позивача, оскільки вважає, що у неї відсутня заборгованість перед позивачем. Також не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що з вини позивача затягується розгляд справи. У квітні 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на заяви відповідачки, в якій вказується про те, що відповідачка помилково або свідомо вважає, що кошти, стягнуті з останньої за виконавчим провадженням у сумі 6 237,37 грн, повинні бути враховані в рахунок заборгованості, яка виникла у період із 01 листопада 2018 року до 24 квітня 2024 року, оскільки зазначена сума стягувалася в рахунок погашення заборгованості за період до 01 листопада 2018 року, а відтак відповідачка станом на дату розгляду справи недоплачує позивачу внески у сумі стягнутої заборгованості за виконавчим провадженням, що вказує на безспірне існування заборгованості відповідачки перед позивачем. Також у квітні 2025 року до суду представником ОСББ «Згода-96»подані додаткові письмові пояснення у справі, у яких зазначено, що претензія відповідачки про те, що позивач повторно намагається стягнути кошти з [PERSON] є безпідставними, оскільки заборгованість нарахована за період із 01 листопада 2018 року до 24 квітня 2024 року, а отже, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 25 лютого 1997 року. ОСББ «Згода-96» є організацією, яка здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . У будинку, зокрема і в квартирі, за вищевказаною адресою, позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Згідно з бухгалтерською довідкою, складеною ОСББ «Згода-96», від 11 лютого 2025 року за № 27, у власниці квартири [ADDRESS] існує заборгованість за житлово-комунальні послуги за період із 01 листопада 2018 року по 24 квітня 2024 року у розмірі 6 209,60 грн. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі статтею 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з пунктами 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статей 66, 67 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. У період із листопада 2018 року до квітня 2024 року відповідач отримувала житлово-комунальні послуги, не відмовлялася від їх отримання, отримувала рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальними послугами, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачкою не заявлялось. Відповідно до пункту 10 статті 7, статей 15, 16 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень. Об`єднання має право здійснювати контролі, за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно з частиною 28 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів. Відповідно до частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власність зобов`язує, а стаття 322 ЦК України наголошує на те, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна зобов`язаний його утримувати. У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачці як власниці квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданими суду бухгалтерською довідкою та детальним розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки загальної суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 6 209,60 грн. На підтвердження своїх доводів надав суду акти звірки взаємних розрахунків, а також квитанції на оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Відповідно до частини третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини першої статті 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем з оплати цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 6 209,60 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 3 028,00 грн судового збору. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини третьої 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. До позовної заяви на підтвердження понесених судових витрат додано: договір № 19/04/2024-ОСББ-ЗГ-96 про надання правової допомоги від 19 квітня 2024 року та додаткову угоду до договору № 19/04/2024-ОСББ-ЗГ-96 про надання правової допомоги від 19 квітня 2024 року, відповідно до умов якого гонорар за правничу допомогу становить 5 000,00 грн. Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин цієї справи, беручи до уваги, що зазначена справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначений представником ОСББ «Згода-96» розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. є завищеним та не достатньо обґрунтованим. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь ОСББ «Згода-96» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. На думку суду, даний розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг. На підставі викладеного та

Outcome: approved