Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог: Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним вище позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів. Посилалася на те, що 27.02.2018 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.10.2022 року у справі №727/7882/22 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу спільний син залишився проживати разом із матір`ю. У подальшому рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.03.2024 року, залишеного без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 19.04.2024 року у справі №727/5956/23, вирішено визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з червня 2024 року по даний час малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні та вихованні. 17.06.2024 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі частки від усього виду заробітку щомісячно. Зазначений наказ пред`явлено позивачем до примусового виконання до Другого відділу ДВС м.Чернівці. 17.10.2024 року державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Чернівці винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76329047. Проте, відповідач відмовляється від фінансового утримання сина шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача, внаслідок чого станом на січень 2025 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 24186 гривень. Відповідно до розрахунку нарахування пені за несвоєчасну сплату та несплату аліментів, розмір пені за період з червня 2024 року по січень 2025 року становить 20648 грн. 79 коп. Вважає, що [PERSON] зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти для утримання спільного сина, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до останнього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату та несплату аліментів за період з червня 2024 року по січень 2025 року у розмірі 20648 грн. 79 коп. та понесені витарти на правничу допомогу у розмірі 9750 гривень. Процесуальні дії у справі\~: Ухвалою суду від 03.03.2025 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. 01.04.2025 року за клопотанням відповідача продовжено строк для подання відзиву у справі до 09.04.2025 року. У задоволенні вимог клопотання щодо зобов`язання надання інформації - відмовлено. За змістом ч.8 ст.279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Згідно з частиною 4\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Узагальнені доводи відповідача у справі: Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник зазначив, що восени 2022 року [PERSON] забрала дитину та переїхала без будь-якого погодження питання місця проживання дитини із батьком. Позивач ховала дитину, заборонивши будь-яке спілкування із нею відповідачу. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.12.2023 року у справі №727/5956/23 було задоволено заяву про забезпечення позову [PERSON] . Заборонено [PERSON] вчиняти дії, як особисто так і з залученням третіх осіб, спрямовані на зміну місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , фактичним місцем проживання якого наразі є разом з його батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] до ухвалення рішення у справі. Вказував на те, що в рішенні суду щодо визначення місця проживання дитини не було вказано про скасування заходів забезпечення позову. При цьому, забезпечувальні заходи застосовують та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення ухвали. Отже,\~у даній\~справі є\~судове рішення,\~яким забезпечено\~позов шляхом\~заборони [PERSON] \~вчиняти дії,\~як особисто\~так й\~із залученням\~третіх осіб,\~спрямовані на\~зміну місця\~проживання малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Незважаючи на чіткі вимоги ухвали, мати дитини свідомо, будучи обізнаною про постанову Чернівецького апеляційного суду від 27.12.2023 року, у змові з групою осіб, порушила її викравши малолітнього [PERSON] з дитячого закладу та вивізши у невідомому напрямку, в подальшому вивезла дитину за кордон, переховує дитину та перешкоджає у спілкуванні батька з сином. Це грубе порушення закону та явне ігнорування судового рішення не було випадковим: мати діяла навмисно, розуміючи, що її дії суперечать ухвалі суду. Лише 19.08.2024 року Чернівецьким апеляційним судом було залишено рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці без змін. Проте, батькові дитини на даний час невідоме місце перебування малолітнього сина, він позбавлений можливості із ним спілкуватись. Посилався на те, що [PERSON] стягує з [PERSON] аліменти не на підставі рішення суду про стягнення аліментів, а на підставі судового наказу №727/5611/24 від 17.06.2024 року. Домовленості між батьками про сплату аліментів не існує. Рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] не ухвалювалось. Тому вважає, що відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.196 СК України для стягнення неустойки. [PERSON] не ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, однак оскільки йому не відоме місце перебування дитини, відповідач до відкриття виконавчого провадження 17.10.2024 року не мав можливості перераховувати аліменти стягувачці за відсутністю реквізитів для перерахунку. З моменту відкриття виконавчого провадження і до моменту ознайомлення з матеріалами справи, відповідачу не був відомий розмір заборгованості зі сплати аліментів, так як до його відома не був довединий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. З метою добросовісного виконання обов`язку з утримання дитини [PERSON] відкрив на ім`я дитини рахунок та в жовтні-грудні 2024 року перераховував на нього кошти. На даний час на рахунку наявні кошти у сумі приблизно 6200 гривень. Перерахування коштів припинилось після того як державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника від 28.01.2025 року. Окрім того, посилався на те, що розмір доходу [PERSON] не дає йому можливості сплачувати аліменти у розмірі, що нарахований державним виконавцем. Також заперечував проти заявлених витрат на правничу допомогу, вважаючи час та розмір на складення розрахунку пені за несплату аліментів за 8 місяців завищеним. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивувальна частина Позиція суду Фактичні обставини справи, встановлені судом: Так, спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів на утрмиання сина. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.10.2022 року шлюб між ними було розірвано (а.с.11). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.03.2024 року у справі №727/5956/23, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 19.08.2024 року, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] разом із матір`ю [PERSON] (а.с.12-30). Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.06.2024 року у справі №727/5611/24 стягнуто з \~ [PERSON] , \~ [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття [INFO] (а.с.33). Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.10.2024 року було відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу №727/5611/24 від 17.06.2024 року (а.с.34). 05.02.2025 року старшим державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , відповідно до якого визначено розмір аліментів, що пілягає стягненню щомісячно з боржника у сумі 3023 грн. 25 коп., період, за який нараховано заборгованість: з червня 2024 року по січень 2025 року. Сукупний розмір заборгованості становить 24186 грн. 00 кп. Розмір заборгованості станом на січень 2025 року становить 21162 грн. 75 коп. (а.п.36). Мотиви та доводи, з яких виходив суд та застосовані норми права: Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Позивач, звернувшись до суду з позовом, просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату та несплату аліментів за період з червня 2024 року по січень 2025 року у розмірі 20648 грн. 79 коп. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] у добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання сина. Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до ч.1\~ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Отже, для визначення розміру неустойки в обов`язковому порядку підлягає встановленню дійсний розмір заборгованості зі сплати аліментів. На підтвердження заявлених позовних вимог [PERSON] надала суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05.02.2025 року АСВП №76329047, складений державним виконавцем Фалібога Х.Т. Саме виходячи з вказаних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, позивачем було визначено розрахунок заборгованості зі сплати пені. Даючи оцінку зазначеним розрахункам заборгованості, суд зауважує наступне. Так, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). У частині третій статті 12, частині першій\~статті 81 ЦПК України\~вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України\~визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як було встановлено судом, судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/5611/24 від 17.06.2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази. Таким чином, доводи представника відповідача, наведені у відзиві, про те, що судовий наказ не є рішенням суду є неспроможними. Судовим рішенням розмір аліментів на утримання дитини визначено у розмірі частки від щомісячного доходу, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею сьомою Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» визначено, що у 2024 році розмір прожиткового мінімуму на одну особу становить: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Наданий суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів було здійснено, починаючи з червня 2024 року по січень 2025 року. При цьому, державним виконавцем було взято до уваги розмір середньої заробітної плати для працівників цієї місцевості у розмірі 12093 гривень та визначено розмір аліментів, що підлягає сплаті, виходячи з частки від доходу, визначеної судовим наказом у сумі 3023 грн. 25 коп. Позивач із таким розрахунком заборгованості аліментів погодилася та не оспорювала його. Аргументи представника відповідача про те, що [PERSON] частково погасив заборгованість зі сплати аліментів суд відхиляє, оскільки з досліджених судом платіжних інструкцій від 05.12.2024 року, 25.10.2024 року, 18.10.2024 року вбачається, що у них зазначені відмості лише про платника операції [PERSON] , відомості про отримувача у платіжній інструкції відсутні, тобто у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було сплачено аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина. Таким чином, розрахунок заборгованості неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з червня 2024 року по січень 2025 року виглядає наступним чином: пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 215 дн. (з 01.07.2024 по 31.01.2025) = 6499,98 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 184 дн. (з 01.08.2024 по 31.01.2025) = 5562,78 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 153 дн. (з 01.09.2024 по 31.01.2025) = 4625,57 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 123 дн. (з 01.10.2024 по 31.01.2025) = 3718,59 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 92 дн. (з 01.11.2024 по 31.01.2025) = 2781,39 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 62 дн. (з 01.12.2024 по 31.01.2025) = 1874.41 грн.; пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2024 р.: борг по сплаті аліментів 3023, 25 грн. х 1% х 31 дн. (з 01.01.2025 по 31.01.2025) = 937,20 грн. Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1\~ст. 196 СК України\~в тій частині, що розмір пені обмежений 100 % розміром заборгованості. Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.02.2025 року, здійсненого державним виконавцем, станом на січень 2025 року сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів становить 24186 гривень, однак при цьому позивач звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення пені у розмірі 20648 грн. 79 коп., а тмоу, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає обмеженню до 20648 грн. 79 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Щодо розподілу судових витрат У частині шостій статті 141 ЦПК України зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням приписів цієї норми, понесені судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню у дохід держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем на\~підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 9750 гривень було надано договір про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року, який укладений між [PERSON] та адвокатом Морозовою О.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №309 від 18.08.2009 року, ордер від 17.02.2025 року. Також суду було надано акт наданих послуг від 17.02.2025 року, відповідно до якого адвокатом було надано послуги: написання та скерування адвокатського запиту до Другого відділу ДВС у м.Чернівці (30 хв.) -750 гривень; складення розрахунку пені за несплату аліментів (3 год. 00 хв.) 3000 гривень; написання позовної заяви про стягнення пені (3 год. 00 хв.) 6000 гривень (а.с.40). Окрім того, суду було надано рахунок-фактуру №1 від 17.02.2205 року на суму 9750 гривень та довідку про отримання адвокатом Морозовою Ю.І. від [PERSON] гонорару на суму 9750 гривень (а.с.41). Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134,137,141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 134\~ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. З огляду на статтю 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що відповідно до вимог закону суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку,що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьмастатті 141 ЦПК України). У поданому до суду відзиві представник відповідача заперечував проти задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат. Вказував, що витрати не відповідають об`єму виконаних робіт та є неспіввмірними із складністю справи. Згідно вимог ч.5\~ст.137 ЦПК України\~у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, суд враховує їх з огляду на складність справи, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тривалість судового провадження, наявність численної усталеної практики, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу є дещо завищеними та підлягають зменшенню до 6000 гривень. Висновки суду за результатами розгляду справи Враховуючи викладене, виходячи з того, що позивачем доведено факт порушення її прав, тому приходить до переконливого висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved