Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

07.06.2024 [PERSON] звернулась до Кременчуцького районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. У обгрунтування позову зазначено, що 30.12.2021 близько 01:50 поблизу будинку № 148 на вул. Чкалова в сел. Чечелеве Кременчуцького району [PERSON] , керуючи транспортним засобом «SUBARU LEGACY», реєстраційний номер [NUMBER] , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не зменшив швидкість руху транспортного засобу та не здійснив своєчасного екстреного гальмування, порушивши п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), допустивши наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та загинув на місці дорожньо - транспортної пригоди. У результаті таких дій відповідача позивачка переживає низку душевних страждань та моральних хвилювань, а тому [PERSON] повинен відшкодувати позивачці моральну шкоду, яка складає 720 розмірів мінімальних заробітних плат (5760000 грн), що на думку позивачки стверджується такими документами: результатами огляду сімейним лікарем № 44423845 від 19.01.2022 із діагнозами «неврологічні захворювання», «катаракта»; електронним направленням № 4460-0778-3563-6895 від 19.01.2022 для отримання консультації невролога (синусова тахікардія); консультативним висновком спеціаліста (психіатра) від 24.01.2022 із діагнозом «розлад адаптації»; електронним направленням № 9292-9257-1219-1236 від 19.01.2022 для отримання консультації офтальмолога (катаракта); консультативним висновком офтальмолога від 24.02.2022; мультизрізовою комп`ютерною томографією від 14.03.2022 із висновком «ознаки пневмофіброзу, перфузійні зміни печінки, аденома лівого наднирника»; оглядом сімейного лікаря від 13.12.2023 із діагнозом «гіпертонія з ускладненням». Крім того, для захисту своїх прав та інтересів позивачка вимушена звернутися для отримання правової допомоги, а тому нею понесені витрати в розмірі 25000,00 грн. Просила звільнити її від сплати судового збору, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду 5760000 грн, судові витрати покласти на відповідача. 19.06.2024 ухвалою судді Кременчуцького районного суду м. Кременчука зазначену цивільну справу передано до Автозаводського районного суду м. Кременчука за підсудністю, яка надійшла до суду 22.07.2024. 22.07.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Мельник Н.П. 26.07.2024 ухвалою судді позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, смертю фізичної особи залишено без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків. 12.08.2024 ухвалою судді позов визнаний неподаним та повернутий позивачці. 21.11.2024 постановою Полтавського апеляційного суду справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 18.12.2024 відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.12.2024 справу передано судді Мельник Н.П. 18.12.2024 представником позивачки надане суду клопотання про прискорення розгляду справи. 18.12.2024 задоволене клопотання представника позивачки, відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання, установлений строк для подання відповідачем відзиву на позов. 27.01.2025 у судове засідання не з`явились сторони, повідомлені належним чином, від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, а також клопотання представника відповідача про ознайомлення із матеріалами справи та перенесення справи на інший час. 27.01.2025 відкладене підготовче судове засідання, витребувано у слідчого відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Полтавській області інформацію про те, на якій стадії перебуває кримінальне провадження № 12021170000000835 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України від 30.12.2021. 03.02.2025 у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача задоволене, витребувано у позивачки оригінали медичних документів, копії яких долучені до позову, з метою ознайомлення представника відповідача з їх змістом. 20.02.2025, 26.02.2025 ухвалою залишене без задоволення клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі. 21.02.2025 ухвалою суду оголошена перерва у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із надходженням клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи. 07.03.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження, призначене судове засідання, повторно витребувано інформацію щодо кримінального провадження. 10.03.2025 ухвалою суду задоволене клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 02.04.2025 у судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Позивачкою зазначено, що на момент смерті померлий [PERSON] перебував із нею у шлюбі, жили між собою у злагоді. Втрата чоловіка у такому віці, з яким прожили разом біля 40 років, з урахуванням внутрішнього переміщення подружжя з Херсонської області до Кременчуцького району Полтавської області внаслідок оголошення воєнного стану на території України, негативно відобразилась на здоров`ї позивачки. Перебуває у пригніченому емоційному стані, обірвала практично всі соціальні зв`язки, майно, що перебувало у Херсонській області, втрачене, коштів для існування, крім мінімальної пенсії, позивачка не має, діти допомагати їй не в змозі. Кошти, які вона просить стягнути в якості моральної шкоди, є засобом для її існування. Внаслідок смерті чоловіка зазнала душевних страждань, тривалий час перебуває у стресі, має розлади здоров`я, отримані внаслідок смерті рідної для неї людини, що для неї є непоправною втратою. Зауважила, що відповідач не звертався до неї щодо допомоги у зв`язку із смертю чоловіка. Вважає, що заподіяння їй моральної шкоди внаслідок смерті чоловіка джерелом підвищеної небезпеки, є підставою для відшкодування моральної шкоди незалежно від доведеності вини відповідача. Представник позивачки зазначив, що внаслідок таких дій [PERSON] позивачка переживає душевні страждання та моральні хвилювання, а тому розмір заявленої моральної шкоди є обґрунтованим. Психологічне дослідження або експертиза для обґрунтування розміру відшкодування/ компенсації моральної шкоди не проводились. Зазначив, що з метою визначення її розміру взято Методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань О.М. Ерделевського , оскільки остання ґрунтується на презюмуванні моральної шкоди, як страждань, які повинна відчути людина щодо протиправної поведінки стосовно неї, визначення базового рівня розміру компенсації приймається у розмірі 720 мінімальних розмірів заробітної плати в якості доходу працюючої людини за 10 років. Крім того, оцінка фактичних втрат ресурсів здоров`я, як здатність жити, працювати і досягати мети, та економіки здоров`я, де компенсація моральної шкоди в 1-3 млн. доларів є звичним явищем та визначена методикою В. Кашина. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином на підставі ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст. 223 ЦПК України). Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань О.М. Ерделевського , згідно якої здійснений розрахунок моральної шкоди, у 2016 року виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України, та не підлягає застосуванню навіть судовими експертами, а тому розмір моральної шкоди визначений за цією Методикою є недопустимим. Не визначено з чого позивачка та її представник виходили при визначенні розміру грошової суми на відшкодування моральної шкоди, який є не обґрунтованим, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що органом досудового розслідування здійснюється кримінальне провадження за фактом заподіяння смерті [PERSON] . На підставі інформації старшого слідчого відповідач затриманий з метою екстрадиції. 10.04.2025 судом поновлений судовий розгляд цивільної справи на підставі частини 2 ст. 244 ЦПК України. 22.04.2025 у судове засідання з`явились позивачка та представник відповідача. Представник позивачки та відповідач не з`явились, повідомлені належним чином, неявка яких не перешкоджає розгляду справи на підставі ст. 223 ЦПК України. У судовому засіданні судом з`ясовано, що позивачка та померлий перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] , виданим 30.08.1980 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоолександрівського районного управління юстиції Херсонської області. Позивачка зазначила, що є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 3800 грн, яка є її єдиними джерелом доходу, визнана потерпілою у кримінальному провадженні. Внаслідок смерті чоловіка у неї суттєво змінився звичайний спосіб її життя. Діти допомагати не в змозі. Кошти, які вона просить стягнути в якості моральної шкоди, є засобом для існування. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, з`ясувавши обставини справ, всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо дослідивши наявні по справі докази, судом встановлене таке. 30.12.2021 близько 01:50 поблизу будинку № 148 на вул. Чкалова в сел. Чечелеве Кременчуцького району [PERSON] , керуючи транспортним засобом «SUBARU LEGACY», реєстраційний номер [NUMBER] , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не зменшив швидкість руху транспортного засобу, своєчасно не здійснив екстреного гальмування, порушив вимоги п. 12.3 ПДР та допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та загинув на місці дорожньо - транспортної пригоди. 30.12.2021 по факту дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021170000000835 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 31.01.2021 експертом Кременчуцького міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ Департамента охорони здоров`я Полтавської ОДА на підставі постанови слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області від 30.12.2021 судово-медичної експертизи трупа [PERSON] складений висновок експертизи № 995, згідно якого виявлені тілесні ушкодження, утворені протягом короткого проміжку часу (майже одномоментно) незадовго до настання смерті, від ударної дії тупих предметів та удару об такі, якими слугували виступаючі деталі транспортного засобу, що могло мати місце при травмуванні пішохода при зіткненні його із легковим автомобілем, що рухався. Механізм травмування [PERSON] наступний: первинний удар виступаючими частинами автомобіля спричинений по задній поверхні лівої нижньої кінцівки в ділянці задньої поверхні колінного суглобу та верхньої третини гомілки; в послідуючому відбулось падіння потерпілого та удар поперековою ділянкою об виступаючі частини автомобіля. Спільність механізму та часу утворення тілесних ушкоджень робить доцільним можливість кваліфікувати їх по ступеню тяжкості, відносно живої особи, в єдиному комплексі, як ушкодження, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.1.а - 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Наказ Міністерства здоров`я України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби») і в цьому випадку призвела до смерті [PERSON] внаслідок тупої травми хребта та спинного мозку, що ускладнилась травматичним шоком, що стверджується даними судово-гістологічного дослідження. Між тілесними ушкодженнями, отриманими [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. При судово - токсилогічному дослідженні крові та сечі трупа етиловий та інші спирти не виявлені. 15.02.2023 судовим експертом сектору автотехнічних досліджень, відділу авто технічних досліджень та криміналістичних досліджень транспортних засобів Полтавського НДЕКЦ МВС України за результатами проведеної судової експертизи складений висновок № СЕ-19/117-23/2639-1Т. Згідно зазначеного висновку у вказаній дорожній обстановці водій транспортного засобу «SUBARU LEGACY», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода, шляхом виконання вимог п. 12.3. ПДР, а тому в діях водія убачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 ПДР, для чого у водія не було перешкод технічного характеру. Дії водія [PERSON] знаходяться у причинному зв`язку із виникненням цієї дорожньо-транспортної пригоди. 19.04.2023 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України. 19.04.2023 старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області винесені постанови про оголошення підозрюваного [PERSON] в розшук та оголошення у міжнародний розшук. 24.04.2023 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 11.09.2023 старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області підготовлене клопотання компетентним органам Італійської республіки про видачу (екстрадицію) [PERSON] для притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі довідки старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Полтавській області (а.с. 33) установлено, що згідно повідомлення НЦБ Інтерполу Італійської республіки, компетентними органами цієї держави 06.09.2023 встановлене місцезнаходження [PERSON] . Судом також установлено, що на підтвердження своїх вимог позивачкою надані копії наступних документів: результатів огляду сімейним лікарем № 44423845 від 19.01.2022 із діагнозами «неврологічні захворювання», «катаракта»; електронного направлення № 4460-0778-3563-6895 від 19.01.2022 для отримання консультації невролога (синусова тахікардія); консультативного висновку спеціаліста (психіатра) від 24.01.2022 із діагнозом «розлад адаптації»; електронного направлення № 9292-9257-1219-1236 від 19.01.2022 для отримання консультації офтальмолога (катаракта); консультативного висновку офтальмолога від 24.02.2022; мультизрізової комп`ютерної томографії від 14.03.2022 із висновком «ознаки пневмофіброзу, перфузійні зміни печінки, аденома лівого наднирника»; огляду сімейного лікаря від 13.12.2023 із діагнозом «гіпертонія з ускладненням». Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Ч.1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17, від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема заподіяння моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів тощо. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується одноразово грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди загинув чоловік позивачки, з яким [PERSON] прожила разом біля 40 років. Непоправна втрата чоловіка негативно відобразилась на здоров`ї позивачки, яка зазнала сильних душевних страждань, тривалий час перебуває у стресі, має розлади здоров`я. Разом з тим, суд зазначає, що факт внутрішнього переміщення подружжя із Херсонської області до Кременчуцького району Полтавської області внаслідок оголошення воєнного стану на території України, те, що майно, яке перебувало на території Херсонській області, втрачене, коштів для існування, крім мінімальної пенсії, позивачка не має, діти допомагати не в змозі, має важливе значення для життя позивачки, однак не має відношення до цієї справи. У зазначеній справі не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили. Зазначене стверджується висновком експертизи № 995 від 31.01.2021 (а.с. 9-12), згідно якого між тілесними ушкодженнями, отриманими [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. При судово - токсилогічному дослідженні крові та сечі трупа етиловий та інші спирти не виявлені. З урахуванням чого наявні підстави для відшкодування позивачці, дружині загиблого, моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку, що позивачка має право на відшкодування їй моральної шкоди. Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки встановлено, що позивачка втратила близьку людину - чоловіка, що об`єктивно призвело до її моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача по причині не завершення досудового розслідування, суд вважає не переконливими на підставі ч. 2 ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, згідно яких моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині) незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так, судом установлено, що чоловік позивачки отримав тілесні ушкодження та загинув на місці дорожньо - транспортної пригоди, що сталась 30.12.2021 близько 01:50 поблизу будинку № 148 на вул. Чкалова в сел. Чечелеве Кременчуцького району, під керуванням [PERSON] транспортним засобом «SUBARU LEGACY», реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначена обставина не заперечувалась представником відповідача та підтверджено зібраними матеріалами справи, зокрема висновком експертизи № 995 від 31.01.2021 (а.с. 9-12). По факту дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021170000000835 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд звертає увагу, що відомості про страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу у матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи суду не повідомлялись. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування (постанови від 11.12.2019 № 465/4287/15, від 19.06.2019, 465/4621/16-к). Потерпілий вправі одержати повне відшкодування завданої шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанова від 06.02.2018 № 553/219/16-ц). Щодо доводів представника відповідача про недопустимість визначення розміру моральної шкоди за Методикою встановлення заподіяння моральної шкоди О.М. Ерделевського , суд зазначає наступне. Згідно Реєстру методик проведення судових експертиз, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://rmpse.minjust.gov.ua/page/24 міститься інформація про прийняття 29.01.2016 рішення про припинення застосування методики О.М. Ерделевського за реєстраційним кодом 14.1.04, а тому зазначена Методика не підлягає застосуванню. Щодо посилання представника позивачки на методику В. Кашина, суд зазначає, що зазначена методика ґрунтується на оцінці фактичних втрат ресурсів здоров`я, таких, як здатність жити, працювати і досягати мети та економіки здоров`я, орієнтована на західні стандарти. Ураховуючи, що представник відповідача заперечує щодо стягнення моральної шкоди у повному обсязі, як наслідок пропозиції щодо визначення розміру шкоди від нього не надходили, а також відсутність у законодавстві норм щодо визначення моральної шкоди, а методики, зазначені позивачкою та її представником, пропонують лише спосіб визначення моральної шкоди, тому суд приймає рішення про визначення розміру моральної шкоди на основі власного переконання та принципів справедливості і розумності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007). За змістом ст. ст. 1167, 1168, ст. 1187 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини такої особи (постанови Верховного Суду від 05.03.2012 по справі № 6-96цс11, від 17.10.2012 по справі № 6-114цс12, від 05.12.2012 по справі № 6-145цс12). Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір матиме суто умовний вираз. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (у разі, якщо шкода відшкодовується за наявності вини). При цьому, на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). Європейський суд з прав людини в п. 37 рішення по справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Вирішуючи питання розміру компенсації за спричинену позивачці моральну шкоду, суд бере до уваги, що в національному та міжнародному законодавстві відсутні чітко визначені критерії для обчислення розміру компенсації моральної шкоди у грошову еквіваленті. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року по справі № 487/6970/20, постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 05.12.2022 по справі № 214/7462/20). Практика ЄСПЛ щодо відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. У переважній більшості випадків ЄСПЛ: (а) наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; (б) виходить із розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого; (в) при визначенні розміру моральної шкоди керується власною практикою в аналогічних справах (постанова Верховного Суду від 26.02.2020 по справі № 372/4399/15-ц). Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Разом з тим, судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення однотипних правопорушень (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 по справі № 293/174/23). Суд виходить з того, що позивачка дійсно зазнала страждань через смерть близької людини (чоловіка), загиблого на місці дорожньо-транспортної події внаслідок винних дій відповідача, а тому має право на відшкодування моральної шкоди, завданої його смертю. Втрата чоловіка є тяжкою втратою, різкою та психотравматичною подією, яка викликала надзвичайний стрес у позивачки. Враховуючи, що після смерті чоловіка, позивачка, як особа пенсійного віку, у майбутньому позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, те, що його смерть повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, вона у своїй позовній заяві оцінила розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 5760000 грн. Суд погоджується з доводами позивачки щодо наявності у неї глибоких емоційних переживань та моральних страждань через передчасну смерть чоловіка, порушення укладу її життя. Факт загибелі чоловіка є безумовним свідченням спричинення для неї глибоких моральних страждань. Судом враховані надані позивачкою на підтвердження своїх вимог копії наступних документів: результатів огляду сімейним лікарем № 44423845 від 19.01.2022 із діагнозами «неврологічні захворювання», «катаракта»; електронного направлення № 4460-0778-3563-6895 від 19.01.2022 для отримання консультації невролога (синусова тахікардія); консультативного висновку спеціаліста (психіатра) від 24.01.2022 із діагнозом «розлад адаптації»; електронного направлення № 9292-9257-1219-1236 від 19.01.2022 для отримання консультації офтальмолога (катаракта); консультативного висновку офтальмолога від 24.02.2022; мультизрізової комп`ютерної томографії від 14.03.2022 із висновком «ознаки пневмофіброзу, перфузійні зміни печінки, аденома лівого наднирника»; огляду сімейного лікаря від 13.12.2023 із діагнозом «гіпертонія з ускладненням». Разом з тим, з урахуванням наведених вище вимог закону, характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань, перенесених [PERSON] , яка втратила чоловіка, неможливості поновлення попереднього становища внаслідок загибелі чоловіка, істотності вимушених змін у її житті і наслідків, що настали та негативно позначилися на моральному стані [PERSON] ,

Outcome: partial