Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

10 січня 2025 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що він та відповідачка по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 18.05.2017 року (справа № 541/296/17) [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] . Наданий час син [PERSON] навчається в Хорольському агропромисловому коледжі Полтавського державного аграрного університету на денній формі навчання. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим погребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Син проживає з позивачем. В зв`язку з навчанням не має доходів та не в змозі забезпечувати себе самостійно тому перебуває на повному утриманні позивача. Мати дитини, відповідачка по справі, ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини. Намагання вирішити це питання в досудовому порядку не дало результатів, так як вона уникає контактів як з дитиною так і з позивачем. В зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач вважає, що відповідачка може платити щомісячно аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу). Позивач просить ухвалити рішення яким стягувати з [PERSON] на його користь щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до завершення навчання. Ухвалою Миргородського\~міськрайонного суду\~Полтавської області\~від 15\~січня 2025\~року відкрито\~у даній\~справі спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання на 13 лютого 2025 року (а.с. 12). 13 лютого 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку із неявкою відповідачки, розгляд справи призначено на 11 березня 2025 року. 11 березня 2025 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 03 квітня 2025 року. 03 квітня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку із неявкою позивача, розгляд справи призначено на 21 квітня 2025 року. В судове засідання 21 квітня 2025 року позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача та заочного розгляду справи (а.с. 35). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву до суду не надала (а. с. 30, 31, 33-34). Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 6). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року у справі № 541/296/17 [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів щомісяця, починаючи з 14 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України (а.с. 8-9). Згідно довідки № 126 від 27 вересня 2024 року, [PERSON] є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Хорольський агропромисловий фаховий коледж Полтавського державного аграрного університету» спеціальності 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, освітньо-професійної програми «Монтаж, обслуговування та ремонт електротехнічних установок в агропромисловому комплексі» А12 групи І курсу з 01.09.2024 року. Дата завершення навчання 30.06.2027 року. Форма навчання очна денна, фінансування навчання за кошти державного бюджету (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на встановлення судом факту настання повноліття [PERSON] , продовження ним навчання у начальному закладі, наявності в повнолітнього сина потреби в додаткових витратах у зв`язку з навчанням (що включають в себе витрати на харчування, придбання підручників, канцтоварів, проїзд, оплату освітньої послуги та оплату проживання в гуртожитку) та наявності у відповідача фінансової можливості сплачувати аліменти, суд вважає, що вимога позивача про призначення аліментів підлягає задоволенню. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу щомісячно в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина на період його навчання або до досягнення 23-річного віку. На переконання суду, аліменти в такому розмірі відповідають критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання [PERSON] свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню дитини яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved