Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

27.02.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час від\-криття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] , а саме: на частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликалась на те, що [INFO] у с.Шевченкове Березівського району Одеської області помер її батько [PERSON] . На час смерті батька залишилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] . До 06.04.2007 року адреса квартири була наступна: кв. [ADDRESS] . Факт перейменування адреси квартири підтверджується довідкою Раухівської селищної ради, відповідно до якої дійсно, на підставі рішення сесії №38-У від 06.04.2007 р., номер квартири та будинку було змінено. Дана квартира належала на праві спільної власності в рівних частках батькам позивачки: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва №1 про право влас\-ності на житло, виданим Березівською сортовипробувальною станцією Бере\-зівського району Одеської області 13.07.1997 р. на підставі розпорядження №1 від 13.07.1998 р. та зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризацїї та реєстрації об`єктів не\-рухомості» в книзі під №29 на стор.113 реєстр 2872. 18.06.2004 року мати позивачки [PERSON] подарувала їй належну 1/2 частку вищевказаної квартири. У зв`язку зі зміною адреси квартири, 14 листопада 2014 року на ім`я позивачки було видано сві\-доцтво про право власності на частину вищезазначеної квартири, яку подарувала мати позивачці. 16 липня 2003 року шлюб між батьками позивачки було розірвано, після чого батько став про\-живати в квартирі, яку він придбав, але не оформив на себе за адресою: [ADDRESS] . Мати залишилась приживати у вище\-зазначеній квартирі. [INFO] мати позивачки померла. Після розлучення батьків, позивачка продовжувала спілкуватись та підтримувати стосунки з кожним із них, адже я була у них єдиною донькою. Вона приділяла їм увагу, допомагала фізично, турбува\-лась про них. У вересні 2011 року у батька виявилась важка хвороба, він перестав самостійно себе обслуговувати, йому була потрібна стороння допомога та харчування, саме тому позивач була вимушена забрати його до себе та доглядати до смерті. Хоча він був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично проживав у позивачки. Даний факт підтверджується довідкою Раухівської селищної ради та поясненнями свідків. Належною йому 1/2 частки квартири, позивач користується по теперішній час. Батько був впевнений, що дана квартира належатиме саме доньці. З даного питання позивач звернулась до нотаріуса лише в листопаді 2024 р., оскільки вважала, що має право на спадщину, яка залишилась після смерті батька, так як спільно з ним проживала на час смерті. 30.11.2024 р. у відкритті спадкової справи позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що вона про\-пустила встановлений законом строк подачі заяви про прийняття спадщини. Після смерті батька, спадкоємці першої черги, крім позивача, - відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Ухвалою від 12 березня 2025 року у справі відкрито провадження. Ухвалою від 02.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Його представник, адвокат Сємак Т.І. подала заяву про розгляд справи без його участі на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Дослідивши позовну заяву, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. [INFO] у с. Шевченкове Березівського району Одеської області помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00010104329 . На час смерті батька позивачки, останній у шлюбі не перебував, так як з матір`ю позивачки розлучився 16 липня 2003 року, що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] . На час смерті батька позивачки залишилась спадщина частини квартири [ADDRESS] . До 06.04.2007 року адреса квартири була: кв. [ADDRESS] . Факт перейменування адреси квартири підтверджується довідкою Раухівської селищної ради за №01/01-19/25/267 від 18.02.2025 року, відповідно до якої дійсно, на підставі рішення сесії №38-У від 06.04.2007 р., номер квартири та будинку було змінено. Спірна квартира належала на праві спільної власності в рівних частках батькам позивачки: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва №1 про право влас\-ності на житло, виданим Березівською сортовипробувальною станцією Бере\-зівського району Одеської області 13.07.1997 р. на підставі розпорядження №1 від 13.07.1998 р. та зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризацїї та реєстрації об`єктів не\-рухомості» в книзі під №29 на стор.113, реєстр 2872. 18.06.2004 року мати позивачки [PERSON] подарувала їй належну частку вищевказаної квартири. Даний факт підтверджується договором дарування від 18.06.2004 р., посвідченим державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Мухаїр В.Т. Право власності позивача на вказану частину квартири 08.10.2004 року зареєстровано КП «Березівське БТІ», реєстраційний номер 7808326. [INFO] померла [PERSON] (мати позивачки), що вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] . З довідки Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області за №16 від 10.01.2025 року вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть №126 від 16.10.2012 року був зареєстрований з 24.10..2004 року до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їм відомо, що єдина донька [PERSON] постійно турбувалась про своїх батьків, допомагала їм, лікувала та доглядала до смерті. Приблизно у вересні 2011 року вона забрала батька у свою квартиру і доглядала його до смерті. Свідки це бачили, так як заходили до квартири [PERSON] . На той час батько [PERSON] був дуже хворим та не міг себе обійти. Відповідно до п.п.3.21, 3.22 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до п.п. 1, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Такий висновок зроблений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 у справі № 505/2085/14-ц. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015, та ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-20158св15 від 21.10.2015. Відповідно до ч. 1\~ст. 1298 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги провизнання правана спадщинусудовому розглядовіне підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені правовідносини також врегульовані ст.ст.\~1268;\~1269\~ч.1; 1270 ч.1\~ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов\~висновку,що позивачка проживала разом\~зі своїм батьком на час відкриття спадщини. Однак на час звернення до нотаріуса вона не мала підтвердження даного факту відповідними документами, оскільки її батько не був зареєстрований із ним за однією адресою. Нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини, однак послався на пропуск нею строку для прийняття спадщини. Спадкова справа нотаріусом Мухаір В.Т. не заводилась, що вбачається з відповіді №137/01-16 від 07.04.2025 року. Позивачка просить встановити факт постійного проживання зі своїм батьком як спадкодавцем на час відкриття спадщини. В результаті встановлення даного факту вона вправі звернутись до нотаріуса із заявою як спадкоємець, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Це є умовою для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину з наведених вище підстав, позивач може звернутися до суду із вимогами про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно за правилами позовного провадження. Тому позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті батька на частку квартири, судовому розглядові не підлягає як передчасна. Враховуючи наведене, суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial