Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернулось до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 19830,35 грн., 3% річних в сумі 1786,36 грн., інфляційні витрати у сумі 5413,69 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: [ADDRESS] , о/р [NUMBER] , відкритий на ім`я відповідача, та внаслідок не сплати за надані послуги утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. Аргументи учасників справи. 11 серпня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач зазначає про сплив строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 29 лютого 2016 року по 30 листопада 2020 року, позов подано 17 грудня 2020 року, тобто трирічний строк стосується періоду з 30 листопада 2017 року по 30 листопада 2020 року. Період з 01 лютого 2016 року по 30 жовтня 2017 року відноситься до строку позовної давності, який пропущений позивачем. Крім того, відповідач оспорює факт використання послуг з газопостачання та розмір заборгованості, зазначає, що відповідно до вимоги позивача від 05 липня 2019 року за № 617/2-10479- 0719, яку вона не отримувала, зазначено, що за думкою позивача, заборгованість станом на 30\~червня 2019\~року складає\~19830,35\~грн.,\~що спростовується\~наступними доказами.\~13\~червня 2017\~року Висичанською\~дільницею Мерефянського\~відділення ПАТ\~«ХАРКІВГАЗ» було складено\~Акт про\~відключення газоспоживних\~приладів: (мовою\~оригіналу)\~перекрыт кран\~на вводе,\~снят фланец,\~установлена глушка»,\~встановлена пломба\~№ К\~19122884,\~що свідчить\~про неможливість\~споживання нею\~газу з\~13\~червня 2017\~року.\~З Акту\~звірки розрахунків ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ»\~станом на\~18\~лютого 2021\~року вбачається,\~що останній\~платіж за\~газопостачання було\~здійснено у\~квітні 2016\~року.\~Нарахування за\~газопостачання проводилося\~до квітня\~2017\~року.Тобто, будучи обізнаним про відсутність газопостачання, позивач припинив нарахування внаслідок відключення газоспоживних приладів, а відповідно надання послуги з газопостачання. З травня 2017 року по лютий 2021 року у графі «Борг» зазначалася постійна сума заборгованості 19830,35 грн. Відповідно до Акту звірки обсягів розподіленого природного між АТ «ХАРКІВ ГАЗ» та побутовим споживачем [PERSON] станом на 18 березня 2021 року у графі обсяг природного газу з травня 2019 року складає 0, що свідчить про відсутність газопостачання. Позивач зазначає, що сума заборгованості у розмірі 19830,35 грн. була нарахована станом на травень 2017 року. Звернувшись до суду 17 грудня 2020 року із позовом, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, і втратив можливість стягнення з неї заборгованість, яка виникла за межами позовної давності, тобто до 30 листопада 2017 року. Також відповідач вказує, що з квітня 2016 року вона не мешкала у будинку, послугами газопостачання не користувалася, вже з 30 червня 2017 року газопостачання на її адресу було припинено, а період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2017 року відноситься до строку позовної давності, який був пропущений позивачем без поважної причини. Крім того відповідач зазначає, що після відключення газопостачання у її будинку було скоєно крадіжку належного їй майна, в тому числі і газового лічильника, газового котла, газової плити. Її заява була внесена до ЄРДР, але досудове розслідування проводилося формально, у зв`язку із чим вона вимушена була звертатися до Харківської окружної прокуратури. Згідно до відповіді Харківської окружної прокуратури від 24 березня 2021 року за № 36-3226-20 її звернення щодо бездіяльності слідчого було розглянуто і встановлено, що СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12020220430001283 від 20 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна, крадіжки. За результатами проведення досудового розслідування слідчим СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області Сусла О.В. 27 жовтня 2020 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального злочину. Постановою в.о.керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області від 24 березня 2021 року було скасовано постанову про закриття кримінального провадження, матеріали направлені слідчому для подальшого проведення досудового розслідування. Відповідно до довідки від 07 березня 2021 року за № 1128/119-90/24-9091 слідчого відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області заява про крадіжку газового лічильника, газового котла, газової плити та іншого майна із домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] зареєстрована 06 березня 2021 року (ЖЄО № 1402) та внесена до ЄРДР за №12021220430000189 за ознаками кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України. З витягу з ЄРДР вбачається, що 07 березня 2021 року її заява, після скасування постанови про закриття кримінального провадження була внесена до ЄРДР за № 12021220430000189 про скоєння злочину за період з 2017 року - крадіжку газового лічильника, газового котла, газової плити та іншого майна із домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Таким чином, вважає, вищенаведене є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. 11 серпня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про застосування строку позовної давності, відповідно до якої просить застосувати позовну давність, відмовити у задоволенні позову, оскільки позов подано до суду 17 грудня 2020 року, трирічний строк стосується періоду з 30 листопада 2017 року по 30 листопада 2020 року, а період з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2017 року відноситься до строку позовної давності, який був пропущений позивачем без поважної причини. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2021 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області. Зазначена цивільна справа надійшла з Полтавського районного суду Полтавської області 07 березня 2024 року згідно ухвали від 18 грудня 2023 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренка О.В. та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання. \~ \~ \~ \~17 квітня 2024 року надійшла заява представника позивача Шевченко Д.В., який діяв на підставі довіреності, відповідно до якої просить у разі застосування судом строку позовної давності до суми основного боргу, стягнути з відповідача [PERSON] 3% річних у сумі 1786,36 грн., суму інфляційний витрат 5413,69 грн., а також суму сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~Представник позивача Погрібна Т.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин \~ \~ \~ \~ТОВ «Харківгаз Збут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21 травня 2015 року та з 11 травня 2017 року - згідно постанови №633 від 11 травня 2017 року. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що ТОВ «Харківгаз Збут» надавав послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На ім`я відповідача [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як споживача природного газу за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Об`єкт побутового споживача - це територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування). Побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. \~ \~ \~ \~Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. \~ \~ \~ \~Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Як вбачається з умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики а комунальних послу від 30 вересня 2015 року за № 2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1). Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 4.3). При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку (пункт 4.6.) Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. \~ \~ \~ \~У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз збут» та сплати рахунку постачальнику за поставлений природний газ. Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Як вбачається з наданої позивачем довідки про заборгованість за природний газ за період з 29 лютого 2016 року по 30 листопада 2020 року у [PERSON] обліковується заборгованість з оплати послуг з газопостачання у розмірі 19830,35 грн. Також,\~у зв`язку\~з несвоєчасним\~здійсненням оплати\~за природний\~газ за\~період з\~31\~грудня 2017\~року по\~30\~листопада 2020\~року нараховано\~3%\~річних 1786,36 грн та інфляційні втрати 5413,69 грн. При цьому, з 13 червня 2017 року газопостачання за адресою [PERSON] не здійснюється, що підтверджується актом Височанської дільниці Мереф`янського відділення ПАТ «Харківгаз» про відключення газоспоживаючих приладів, який є підставою для припинення нарахувань по особовому рахунку споживача. 05 липня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» направлено на адресу [PERSON] вимогу про оплату заборгованості у розмірі 19860,35 грн. [PERSON] звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Згідно до відповіді Харківської окружної прокуратури від 24 березня 2021 року за № 36-3226-20 звернення [PERSON] щодо бездіяльності слідчого було розглянуто і встановлено, що СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12020220430001283 від 20 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення майна, крадіжки. За результатами проведення досудового розслідування слідчим СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області Сусла О.В. 27 жовтня 2020 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального злочину. Постановою в.о.керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області від 24 березня 2021 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження, матеріали направлені слідчому для подальшого проведення досудового розслідування. Відповідно до довідки від 07 березня 2021 року за № 1128/119-90/24-9091 слідчого відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області заява [PERSON] про крадіжку газового лічильника, газового котла, газової плити та іншого майна із домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] зареєстрована 06 березня 2021 року (ЖЄО № 1402) та внесена до ЄРДР за №12021220430000189 за ознаками кримінального правопорушення за ст. 185 ч. 3 КК України. З витягу з ЄРДР вбачається, що 07 березня 2021 року заява [PERSON] після скасування постанови про закриття кримінального провадження була внесена до ЄРДР за № 12021220430000189 про скоєння злочину за період з 2017 року - крадіжку газового лічильника, газового котла, газової плити та іншого майна із домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суд. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. За змістом\~статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~у редакції на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною першою\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~у редакції на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Частиною 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної\~комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641\~та\~642\~Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Вимогами статті\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями\~статті 611\~цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідач не виконувала належним чином свої зобов`язання з оплати послуг газопостачання, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість. Разом з тим, з 13 червня 2017 року у будинку відповідачки припинено газопостачання. Суду надано Акт звірки розрахунків ТОВ «Харківгаззбут» станом на 18 лютого 2021 року, з якого вбачається, що останній платіж за послуги газопостачання було здійснено відповідачем у квітні 2016 року. Нарахування газопостачання здійснювалося до квітня 2017 року. З травня 2017 року по лютий 2021 року графі «Борг» зазначається постійна сума 19830,35 грн. Відповідно до Акту звірки обсягів розподіленого природного газу між АТ «Харківгаз» та побутовим споживачем [PERSON] станом на 18 березня 2021 року у графі «Обсяг природного газу» з травня 2019 року складає 0, що свідчить про відсутність газопостачання. Заборгованість у розмірі 19830,35 грн. утворилась у [PERSON] ще станом на час припинення газопостачання, оскільки з довідки про заборгованість за природний газ ТОВ «Харківгаз Збут» вбачається, що з травня 2017 року нарахування за газопостачання не здійснювалося. З позовом у даній справі позивач звернувся лише 06 січня 2021 року. За змістом\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи наведене, слід зазначити, що загальний строк позовної давності, встановлений\~статтею 257 ЦК України, щодо стягнення основної суми заборгованості, сплив. \~ \~ \~ \~Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 3905,73 гривень, інфляційні втрати у розмірі 15265,91 гривень суд зазначає наступне. У\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Наслідки спливу позовної давності встановлені\~статтею 267 ЦК України, та передбачають, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У частині першій\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Системне тлумачення частини першої статті\~509, частини першої статті\~267, статті\~625 ЦК України\~у їх взаємозв`язку, дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення\~статті 625 ЦК України\~щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена у судовому (примусовому) порядку, отже\~кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена у судовому (примусовому) порядку. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц. Встановивши, що товариство пропустило строк звернення до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення основного боргу, суд відмовляє у задоволенні його позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з їх безпідставністю, адже позивач не має права на нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на зобов`язання, яке існує лише в натуральному вигляді, тобто таке, що не підлягає захисту в судовому (примусовому порядку). Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 242/750/20, провадження № 61-4192св21. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати залишаються за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного і

Outcome: dismissed