Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивачка [PERSON] звернулась до Ямпільського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення із відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання у навчальному закладі, але не більше як до досягнення 23-х років. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюб розірвано. Зазначає, що незаміжня, не працює, навчається на ІІ курсі денного відділення Навчально-наукового інституту педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка ІІІ-ІV рівня акредитації. Період навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027. У зв`язку з навчанням на денній формі не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, стипендію не отримує. Зазначає, що після досягнення нею повноліття угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів на її утримання на період навчання не досягнуто. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов`язань за виконавчими документами не має. Інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку не має. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювались виклики відповідача шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштове відправлення «судова повістка» на 26.03.2025 було повернуто до суду з поміткою «Вручено, [PERSON]». Поштове відправлення «судова повістка» на 24.04.2025 було повернуто до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.02.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Судом установлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серія [NUMBER] від 26 серпня 2010 року батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] на теперішній час є повнолітньою, паспорт громадянина України у виді картки (ID) № [NUMBER] , виданий 03.04.2024, орган видачі 5928 (а.с.3). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 30.04.2024 року зареєстрованими особами за адресою: [ADDRESS] значиться: [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з довідки №1583 від 13.11.2024 виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської селищної ради [PERSON], 2006 року народження, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 2011 року дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Із дослідженої судом довідки №243 від 27.11.2024 року виданої [PERSON] , убачається що остання відповідно до наказу про зарахування №422/ст від 09.08.2023 року є студентом ІІ курсу Навчально-наукового інституту педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка ІІІ-ІV рівня акредитації, денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року на державному замовленні (а.с.8). Згідно з довідки про доходи виданої 16.12.2024 №216 Сумським державним педагогічним університетом імені А.С. Макарненка, [PERSON] , яка навчається на денній формі навчання, загальна сума доходу за період з 01 червня 2024 року по 30 листопада 2024 року становить нуль гривень (а.с.10). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частині від усіх видів доходу відповідача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, з системного аналізу викладених вище обставин, слідує, що [PERSON] , [INFO] має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд приймає до уваги подані сторонами, докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дані докази суд приймає на підставі ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 95 ЦПК України. Отже, судом встановлено, що донька відповідача по справі, [PERSON] є повнолітньою та не досягла 23-річного віку, продовжує навчання на денній формі. При цьому, судом встановлено, що відповідач являється працездатним, інші зобов`язання по виконавчих листах відсутні. Про наявність протилежних обставин, відповідачем не повідомлено. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 1/4 частини від щомісячного заробітку (доходу) відповідача, що є обґрунтованим та справедливим, з врахуванням поданих сторонами по справі доказів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо розподілу судових витрат. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно покласти на відповідача. На підставі статей 182, 184, 191, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: approved