Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 84) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтаера» (ЄДРПОУ 34682037) про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах. З серпня 2024 відповідач припинив виплачувати позивачу заробітну плату. Відтак, за період з 01.08.2024 по 29.01.2025 утворилася заборгованість по заробітній платі та остаточному розрахунку у сумі 47096 грн 33 коп, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Недобитюк Н.В. для розгляду. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 04.03.2025. Судові засідання призначалися на 25.03.2025, 24.04.2025. У судовому засіданні 25.03.2025 позивач підтримав позовні вимоги. 24.04.2025 позивач уточнив позовні вимоги, про що подав письмову заяву через канцелярію Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до частини 2\~ст. 247 ЦПК України 24.04.2025\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідач (його представник) у судові засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які інші заяви, клопотання від відповідача (його представника) не надходили. Ухвалою про витребування доказів від 05.03.2025 суд зобов`язав відповідача надати належним чином засвідчені копії: наказу № 43-к від 18.12.2023 про прийняття [PERSON] на роботу; наказу № 4-к від 29.01.2025 про звільнення [PERSON] , а також: довідку про нараховану та фактично сплачену [PERSON] заробітну плату за період з 01.08.2024 по день звільнення; довідку про розмір нарахованих сум, але не виплачених при звільненні [PERSON] ; довідку про розмір середнього заробітку для розрахунку виплат за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, відповідач не виконав ухвалу про витребування доказів від 05.03.2025. Про причини невиконання не повідомив. Отже, відповідач відзив на позовну заяву не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Про причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомив. Відтак, суд розглянув справу за наявними матеріалами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтаера». У матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача, з якої вбачається, що позивач працював на посаді охоронника охорони з 21.12.2023 по 29.01.2025. Також позивач надав розрахунковий лист від 29.01.2025, зі змісту якого вбачається: Початкове сальдо - 38109,35; усього нараховано за січень 2025 11671,40. Усього утримано\~податків за\~січень 2025\~ 2684,42\~(ПДФО\~ 2100,85,\~військовий збір\~ 583,57).\~Залишок до\~виплати 47096\~грн 33\~коп (сорок\~сім тисяч\~дев`яносто шість\~гривень тридцять\~три копійки) (38109,35 + 11671,40 - 2684,42 = 47996,33) \~ \~ \~ \~Таким чином, згідно розрахунку відповідача, після сплати податків, позивачу належить отримати 47096 грн 33 коп. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступного. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. За приписами частини 1\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Частиною 1\~статті 115 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені Колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Оскільки судом встановлено, що при звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, то суд вбачає підстави для задоволення заявленого позову в повному обсязі. Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп (три тисячі гривень 00 копійк). Згідно з частиною 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 ст. 133 ЦПК України). Як встановлено частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст. 137 ЦПК України). В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп до матеріалів справи додані копії наступних документів: Договору про надання професійної правничої допомоги від 12.02.2015 з адвокатом Багдасаровою В.М., Акту виконаних робіт від 12.02.2025, квитанції до прибуткового касового ордеру про оплату послуг адвоката у сумі 3000 грн 00 коп. Суд вважає, що сума витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу співмірна зі складністю справи, обсягом послуг (збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду, надання усної консультації клієнту, підготовка Адвокатського запиту від 13.01.2025 вих. № 11). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп (три тисячі гривень 00 копійок). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved