Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що [INFO] померла [PERSON] . З метою отримання спадкового майна, що належало [PERSON] на момент смерті, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, 19.06.2022 року була заведена спадкова справа, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 17.10.2019 року виконкомом Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за № 30 було посвідчено інший заповіт. Позивач вважає, що волевиявлення заповідача [PERSON] при складанні заповіту, посвідченого 17.10.2019 року виконкомом Новоселівської сільської ради, що зареєстрований за № 30, не відповідало її волі, тому позивач просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] , посвідчений 17.10.2019 року виконкомом Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за № 30, оскільки волевиявлення померлої не було вільним в силу хвороб, старечого віку вона піддалася впливу, обіцянкам забрати її на інше постійне місце проживання і догляду. Представник позивача адвокат Карпенко Ю.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові, просив позов задовольнити. Зазначив, що заповіт [PERSON] складала, який не відповідає її інтересам, волевиявлення не було вільним. Представник відповідача Криничанської селищної ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщений, заяви про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Представник третьої особи приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л., згідно листа, просить розглянути справу без присутності нотаріуса. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона близько трьох років доглядала [PERSON] до дня її смерті. Бабусі було 93 роки, рідних у неї немає, була двоюрідна племінниця [PERSON] , приїздила восени 2019 року, обіцяла бабусі догладати за нею, забрати її з собою, змінивши місце проживання, останній раз приїздила перед війною, однак обіцянок не виконала, ніхто її більше не бачив. [PERSON] останній час вже забувала, не знала, що вона хоче, падала, через що мала перелом шийки тазостегнового суглобу, останній час була лежача повністю, хоронити її не було кому, тому вона [PERSON] похоронила за власні кошти.. Їй відомо, що землю померла продала давно, зробивши заповіт на [PERSON] , розпорядилась грошима на власний розсуд, про що розповідала. Вона може достовірно свідчити, що [PERSON] в силу свого похилого віку не сприймала дійсність подій. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знала [PERSON] , проживала по сусідству, допомагала доглядати її, так як вона була одинока, старенька, забувала, мала вікові зміни як дуже стара людина. Своїх дітей у неї не було, була двоюрідна племінниця [PERSON] , яка іноді приїздила до неї, обіцяла її доглядати. [PERSON] говорила, що землю здала в довгострокову оренду та отримала гроші, а будинок заповіла племінниці, все чекала, що приїде та забере її, але так і не дочекалась, померла, рідні її не ховали. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в с.Іллінка Кам`янського району Дніпропетровської області у віці 93 років [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Криничанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 164. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно довідок, виданих Криничанською селищною радою Кам`янського району Дніпропетровської області № 236, № 237 від 27.06.2022 року [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала з [INFO] по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлою гр. [PERSON] на день її смерті та по теперішній час за вказаною адресою зареєстрованих та проживаючих не було. 10.08.2016 року [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку, площею 5,0800 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. 17 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла [PERSON] , [INFO] , даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Новоселівської сільської ради за № 30. Згідно відповіді відділу «Центр надання адміністративних послуг» Криничанської селищної ради № 873/01-26/тм від 20.12.2024 року, за даними відомчої інформаційної системи Держаної міграційної служби України Реєстр територіальної громади та даними картотеки реєстраційного обліку громадян по Криничанській територіальній громаді, дані про реєстрацію місця проживання гр [PERSON] , [INFO] у відділі «Центр надання адміністративних послуг» Криничанської селищної ради відсутні. Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69157745 від 09.06.2022 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л. 09.06.2022 року відкрито спадкову справу № 55/2022, в спадковому реєстрі № 69359163 за заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавиці, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69157733 від 09.06.2022 про відкриття спадкової справи. Згідно копії спадкової справи № 55/2022, заведеної приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Овчаренко Л.Л., щодо майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що крім зазначеного спадкоємця до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.У відповідності до 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо в книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсними є заповіти: в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; складенні особою, яка не мана на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо). Пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містять роз`яснення, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. За приписами ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] , на час складання заповіту 17.10.2019 року, маючи старечий вік (90 років), в силу стану здоров`я, перебуваючи у стані постійної тривоги, згідно пояснень свідків, сподівалась, що далека родичка забере її і буде доглядати, знаходилася в такому стані, який не дозволяв їй розуміти значення своїх дій та керувати ними, зазначені обставини підтверджуються доказами, дослідженими судом, показаннями свідків, медичною документацією, довідкою Новоселівської лікарської амбулаторії КП «КНП «Центральна лікарня» Криничанської селищної ради від 08.04.2025, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. «Волевиявлення» її не було вільним, оскільки вона піддалася впливу особи, яка обіцяла для неї блага. Крім того, померла вже складала заповіт на частку свого майна, яке фактично його продала, розпорядилася коштами на власний розсуд. Гр. [PERSON] , згідно довідки Криничанської селищної ради № 873/01-26/тм від 20.12.2024 року не зареєстрована, догляд за [PERSON] не проводила, не опікувалась нею, обіцянки забрати до себе на постійне місце проживання не виконала, долею хворої не цікавилась, яка фактично була у безпорадному стані, жодної допомоги, догляду, підтримки надано не було, поховання не провела. За [PERSON] протягом тривалого часу опікувалась соцслужба, доглядали її, згідно довідки, виданої Криничанською селищною радою Кам`янського району Дніпропетровської області № 69-08-16/6 від 10.04.2025 року, обряд поховання гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] було проведено [PERSON] , [INFO] , за власні кошти. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини, хвороби, загрози втрати житла, тощо. Згідно постанови Верховного суду від 20 листопада 2023 року № 518/1249/14-ц позов про визнання заповіту недійсним може бути подано виключно особою, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному заповіті. Воля учасника правочину має бути вільною і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових результатів. Згідно ст.1257 ЦК суд визнає заповіт недійсним, якщо волевиявлення не відповідало волі спадкодавця. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved