Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] , яка діє в інтересах своєї малолітньої дочки [PERSON] з позовом до [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Вінницької міської ради про встановлення порядку користування майном. Позов мотивовано тим, що сторони є співвласниками квартири за [ADDRESS] . У праві власності на вказану квартиру позивачу належить 1/3 частка та відповідачу 2/3 частки. Ці обставини підтверджуються відповідним договором дарування позивачу 1/3 частки квартири та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У правовстановлюючих документах кожного співвласника вказані тільки частки у праві власності на квартиру. На даний момент порядок користування квартирою не визначений жодним чином і тому не відомо, якими кімнатами та іншими приміщеннями має користуватись кожна сторона. Враховуючи викладене, законний представник позивача просить встановити порядок користування квартирою за [ADDRESS] , при якому: виділити у користування [PERSON] , [INFO] , житлову кімнату 46-4, площею 12,8 кв.м.; виділити у користування [PERSON] , житлову кімнату 46-2, площею 8,6 кв.м., з балконом та житлову кімнату 46-3, площею 18,0 кв.м.; всі інші приміщення (крім 46-8 гардероба, площею 27,8 кв.м., та 46-9 комори, площею 27,8 кв. м.) залишити у спільному користуванні сторін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2024 в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 в клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2024 витребувано у Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2025 в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено. В судовому засіданні законний представник позивача [PERSON] , представник позивача Мотилюк О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Судові витрати просили залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шикунова А.О. позовні вимоги визнала, проти встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділення у користування [PERSON] житлової кімнати, площею 12,8 кв.м. не заперечує. Коридор, площею 13,4 кв.м., ванну кімнату, площею 2,4 кв.м., туалет, площею 1,3 кв.м. та кухню, площею 11,7 кв.м. просила залишити у спільному користуванні. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в селі Мала Мочулка, Теплицького району, Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. В свідоцтві про народження батьками [PERSON] зазначені [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 06.10.2023, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Яровою Я.М. та зареєстрованого в реєстрі за №917 [PERSON] та малолітня [PERSON] , від імені якої діє матір [PERSON] уклали даний договір. За цим договором [PERSON] передав майно у власність [PERSON] безоплатно. Предметом цього договору є 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №349424485, сформованого 06.10.2023, 1/3 частки квартири [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Дата державної реєстрації 06.10.2023. Власником 2/3 частки вищезазначеної квартири є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №360877341, сформованого 04.01.2024. На замовлення [PERSON] , 16.06.2022 КП «ВМБТІ» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Загальна площа приміщень - 104,9 м2, що складається з: 1 - коридор площею 13,4 м2, 2 - кімната площею 8,6 м2, 3 - кімната площею 18,0 м2, 4 - кімната площею 12,8 м2, 5 - ванна 2,4 м2, 6 - кухня площею 11,7 м2, 7 туалет площею 1,3 м2, лоджія 2,5 м2, 8 гардероб площею 27,8 м2, 9 комора площею 6,4 м2. Разом з тим як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №101053, документ, що підтверджує прийняття до експлуатації приміщень 46-8 (гардероб), 46-9 (комора) в розпорядженні виконавця відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.ч. 1, 2 ст. 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 355, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. В п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до правил ч .4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, аналізуючи встановлені обставини, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги щодо запропонованого позивачем порядку користування спірною квартирою, суд вважає обґрунтованим та справедливим виділити у користування [PERSON] кімнату 46-4, житловою площею 12,8 кв.м., а [PERSON] , виділити у користування житлову кімнату 46-2, площею 8,6 кв.м., з балконом та житлову кімнату 46-3, площею 18,0 кв.м. Разом з тим позовна вимога про залишення у спільному користуванні всіх інших приміщень (крім 46-8 гардероба, площею 27,8 кв.м., та 46-9 комори, площею 27,8 кв.м.) не може бути викладена у тій редакції, у якій зазначив позивач, з огляду на те що гардероб, площею 27,8 кв.м., та комора, площею 27,8 кв.м. не прийняті в експлуатацію, а тому суд не може вирішувати питання щодо вищезазначених приміщень. Проте, суд вважає за необхідне залишити у спільному користуванні коридор 46-1, площею 13,4 кв.м., ванну кімнату 46-5, площею 2,4 кв.м., туалет 46-7, площею 1,3 кв.м. та кухню 46-6, площею 11,7 кв.м. Вказаний порядок відповідатиме інтересам всіх проживаючих у квартирі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, враховуючи його клопотання. На підставі наведеного,

Outcome: partial