Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

19.03.2025 [PERSON] звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення відповідачки на користь [PERSON] суму коштів за договором позики в розмірі 40\~000.00 гривень, заборгованість у вигляді відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 5\~329.59 гривень та три відсотки річних від суми заборгованості у розмірі 1403.84 гривні та судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 31.01.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі боргової розписки. Згідно вказаного договору позивач передав, а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 40 000 гривень (сорок тисяч) гривень, дата повернення коштів 31.01.2024. Однак, станом на момент подачі позову до суду [PERSON] зазначену суму коштів не повернула, незважаючи на те що, з часу повернення позики, визначеному у договорі позики, минуло більше 1 (одного) року. Крім того, згідно розрахунку, який додається до позову, відсотки від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, становлять за період з 31.01.2024 по 03.03.2024 в розмірі 5\~329.59 гривень та 3% річних за цей період становить 1403.84 гривень. Позивачем неодноразово вживалися заходи, щодо досудового врегулювання спору, однак будь - яких результатів, не досягнуто, відповідачка в добровільному порядку повертати кошти відмовляється, через що за захистом своїх прав [PERSON] вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Кременецького районного суду\~\~Тернопільської області від 26\~березня 2025\~року \~ \~ \~ \~відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін,\~призначено справу\~до судового\~розгляду та надано відповідачці строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~ у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2\~ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідачка [PERSON] в установлений судом строк, на адресу суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не надала, відзиву на позовну заяву не надала. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. Судом встановлено, що 31.01.2023 [PERSON] взяла у [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 40\~000.00 (сорок тисяч) гривень, терміном до 31.01.2024. Відповідачкою власноруч складена та підписана вказана розписка від 31.01.2023 (а.с.6). Таким чином боргова розписка, написана [PERSON] відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Вищезазначена розписка складена 31.01.2023 повністю підтверджує як факт отримання відповідачкою коштів за договором позики, так і її зобов`язання повернути ці кошти до 31.01.2024. Згідно\~ ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Статтею 204 ЦК України\~визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Можливість стягнення боргу за розпискою в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України». Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду оригінал розписки відповідачки від 31.01.2023. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та [PERSON] зобов`язальних правовідносин. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачкою жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості та відсотків приймається судом як достовірний. Боргова розписка від 31.01.2023 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами і отримання коштів [PERSON] , як наслідок виникнення у нього обов`язку в їх поверненні. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки суми заборгованості за договором позики у розмірі 40\~000.00 (сорок тисяч) гривень. Щодо вимоги про стягнення збитків згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути із відповідачки відсотки від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період з 31.01.2024 по 03.03.2024 в розмірі 5\~329.59 гривень та суму 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1403.84 гривні. Суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).\~Указом Президента України № 64/2022\~на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача 3% річних після початку дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому в цій частині у задоволені позовних вимог слід відмовити. На підставі вищенаведеного, суд задовольняє позовні вимоги частково. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору, суд стягує з відповідачки на користь позивача пропорційно згідно ст.\~131,\~141 ЦПК України.

Outcome: partial