Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 574455987 від 04.03.2020 в сумі 18 896 грн, понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 5 000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 04.03.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №574455987 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, - прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ІПН, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Перед погодженням заявки на кредитування, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не лише перевірило особисті дані відповідача, а й платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 04.03.2020, після чого відповідач ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно - телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після зазначених вчинених відповідачем дій, 04.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 000 гривень на її банківську Картку № 5168-74XX-XXXX-7700, що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Відповідач не виконав умови кредитного договору, а тому виникла заборгованість за кредитним договором, яку позивач просить стягнути на його користь. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" 28.11.2019 укладено додаткову угоду №19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. Інші умови договору залишились без змін. Між клієнтом і фактором 31.12.2020 укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте дата його укладення залишена як 28.11.2018 року та №28/1118-01. Сторони договору факторингу 31.12.2021 уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. Право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №574455987 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 18 896 грн перейшло до ТОВ «Таліон плюс» 07.02.2023 відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №215. Між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» 05.08.2020 був укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти. Позивачем надано витяг з Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023, який суд не бере до уваги, оскільки печатки та підписи сторін договору містяться на окремому аркуші, незрозуміло, що саме засвідчують сторони. Між ТОВ «ЮНІТ\~КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 14.02.2022 був укладений договір факторингу №14/02/2022-01, за умовами якого ТОВ «ЮНІТ\~КАПІТАЛ» зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останній відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Витяг з Реєстру боржників до зазначеного договору суд також не бере до уваги, оскільки він не відповідає вимогам оформлення витягу з документу. Оскільки відповідачем не виконано умов договору, позивач просить стягнути заборгованість в сумі 18 896 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2\~422 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, заяву про застосування строку позовної давності та заперечення щодо витрат на правничу допомогу, стверджуючи, що позивач не довів перехід права вимоги через неналежність реєстрів прав вимог, відсутність доказів сплати за договорами факторингу та неналежне повідомлення боржника, а також відсутність доказів перерахування кредитних коштів на її рахунок. Крім того, наголосила, що нарахування процентів після 24.03.2020 є неправомірним. Строк позовної давності сплинув 24.03.2023, оскільки позов подано в липні 2024 року. Витрати позивача на правничу допомогу в сумі 5 000 грн є необґрунтованими та не підтвердженими доказами сплати. Позивач подав заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, стверджуючи, що строк позовної давності не сплинув через продовження його дії на період карантину (02.04.202030.06.2023) та зупинення на період воєнного стану (з 24.02.2022 і донині). Представник позивача також подав відповідь на відзив, спростовуючи аргументи відповідача щодо переходу права вимоги, перерахування коштів, нарахування процентів та витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 09.10.2024 у справі відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові заяви про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились про причини своєї неявки суду не повідомили. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор може бути замінений шляхом відступлення права вимоги за правочином. Стаття 1077 ЦК України визначає факторинг як передачу права грошової вимоги, включаючи майбутні вимоги (ст. 1078 ЦК України). Однак для правомірного відступлення права вимоги за конкретним зобов`язанням необхідно, щоб таке зобов`язання існувало або було чітко визначене на момент передачі. Позивач стверджує, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковим і дозволяє відступлення майбутніх прав вимог, а Витяг з реєстру № 81 від 01.06.2020 підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором № 574455987. Проте кредитний договір № 574455987 укладено 04.03.2020, тобто після укладення договору факторингу (28.11.2018). На момент укладення договору факторингу зобов`язання за кредитним договором не існувало, а договір не містить чіткого визначення майбутніх зобов`язань, які могли б включати кредитний договір від 04.03.2020. Пункт 2.1 договору передбачає відступлення прав вимог, зазначених у Реєстрах, але позивач не надав доказів, що Реєстр прав вимог, створений у 2018 році, містив майбутнє зобов`язання, яке виникло у 2020 році. Витяг з реєстру № 81 від 01.06.2020 містить номер кредитного договору та суму, але не має підписів чи печаток. Хоча п. 1.5 договору не вимагає обов`язкових підписів, відсутність доказів включення конкретного зобов`язання до Реєстру на момент укладення договору факторингу (2018 рік) ставить під сумнів правомірність відступлення. Довідка від ТОВ «Манівео» (Додаток № 8) є похідним документом і не замінює первинних доказів передачі права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», первісний кредитор (ТОВ «Манівео») зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 10 робочих днів. Позивач не надав доказів такого повідомлення, а відповідач стверджує, що його не отримувала. Хоча відсутність повідомлення не звільняє боржника від виконання зобов`язання (ст. 516 ЦК України), це додатково підтверджує неналежність процедури відступлення. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 905/306/17, яка зазначає, що право вимоги переходить з моменту підписання Реєстру, а не сплати. Однак без доказів існування зобов`язання на момент укладення договору факторингу це не має значення. Отже суд приходить до висновку, що позивач не довів правомірність переходу права вимоги за кредитним договором № 574455987 від 04.03.2020, оскільки Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладено до виникнення цього зобов`язання, а надані документи не підтверджують включення майбутнього зобов`язання до Реєстру прав вимог у 2018 році. Оскільки позивач не довів перехід права вимоги, суд не розглядає інші аргументи сторін, зокрема щодо перерахування кредитних коштів, нарахування процентів, застосування строку позовної давності, розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, позивач не виконав обов`язку доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що є підставою для відмови в позові. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не довело порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором №574455987 від 04.03.2020, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за невизначеними кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості на користь позивача відсутні. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed