Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування (далі - позивач) звернулася до суду в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на території [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] , яка має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу позивача від 12.11.2021 №90 дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, оскільки проживає в сім`ї, де матір неналежним чином виконує батьківські обов`язки. 15.04.2024 на адресу Подільського УП ГУНП ум. Києві надійшло повідомлення на спецлінію «102» про те, що за адресою проживання відповідача по підвіконню ходить дворічна дитина. В рапорті працівників поліції було зазначено, що виявлено на дитину двох років, який перебував у небезпеці, а саме: ходив по підвіконню зі зовнішнього боку вікна. Дитина перебувала сама без дорослих, двері квартири ніхто не відкрив. У зв`язку з виявленням фактів загрози життю та здоров`ю дитини було прийнято рішення доставити малолітнього до Подільського УП ГУНП та після цього відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я - малолітнього [PERSON] тимчасово було влаштовано до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1». На момент подачі позовної заяви дитина перебуває у Відділені термінового влаштування дітей Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За час перебування малолітнього [PERSON] на обліку Служби з матір`ю дитини неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо виховання та недопущення порушення прав дитини, але ситуація так і не покращилась. Згідно з інформацією Подільського районного в місті Києві Центру соціальних служб [PERSON] погодилась на проходження курсів з підвищення батьківського потенціалу «Школа батьківства» та відвідала першу консультацію. Згодом спеціалісти Центру неодноразово здійснювали відвідування родини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , але вдома нікого не було. На залишені запрошення, стосовно того щоб з`явитися до Центру для проведення індивідуальної бесіди матір не з`явилася; на телефонні дзвінки не відповідає. Станом на дату подання позову [PERSON] до центру не зверталася, не телефонувала, тому робота з відповідачем була призупинена. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків, відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Крім того, за час перебування дитини в закладі, мати жодного разу не відвідала дитину та не цікавилась її життям, таким чином повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із наведеними обставинами, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина; передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування дитини; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2563,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 16 серпня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 13 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, що останній візит матері був 01.11.2024 та 24.12.2024 вона телефонувала до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей. В подальшому жодного разу до сина не навідувалася, курси з підвищення батьківського потенціалу не відвідувала, від соціального супроводу теж відмовилася. Відповідач у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що знаходиться у важких життєвих обставинах, постійної роботи на разі немає. Також повідомила, що у зв`язку із тим, що має на утриманні малолітню дитину доньку [PERSON] 2016 р.н., відвідувати школу батьківства немає можливості, так як забирає дитину зі школи; інша донька відповідача [PERSON] , 2009 р.н., наразі проживає із матір`ю відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.6). Малолітній [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу від 12.11.2021 № 90 перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки проживає в сім`ї, де матір неналежним чином виконує батьківські обов`язки (а.с.8). Згідно повідомлення КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 17.04.2025 №061/35-435 (а.с.9) 15.04.2024 до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» був доставлений малолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі акту ОВС та закладу охорони здоров`я про підкинуту дитину та знайдену дитину від 15.04.2024. Наразі дитина здорова та обстежена, готова до виписки. Відповідно до Акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину (а.с.10) 15.04.2024 о 09:20 год. за адресою: [ADDRESS] була виявлена дитина чоловічої статі на вигляд два роки. Зі слів дитини дитина вилізла на вулицю через вікно, мати перебуває у квартирі двері не відчиняє. Акт складено 15.04.2024 о 12:00 год. Згідно повідомлення про перевірку родини та вжиття заходів Подільського УП ГУНП у м. Києві начальникові ССД та сім`ї Подільської РДА в м. Києві (а.с.11) 15.04.2024 близько 09:20 год. до Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення на спецлінії «102», про те що за адресою: [ADDRESS] по підвіконню ходить дитина 2-х років. На місці події працівниками поліції виявлено дитину 2-х років ( хлопчика) який перебував у небезпеці, а саме: дитина ходила по підвіконню із зовнішнього боку вікна. У зв`язку із цим, поліцейськими прийнято рішення зняти дитину з підвіконня. Двері квартири, з вікна якої вийшла дитина, ніхто не відчиняв. У зв`язку з вище викладеним поліцейськими сектору ювенальної превенції складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку та встановлено дані дитини та малолітнього [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , поміщено до ДКЛ № 1 для проходження медичного огляду. Відносно матері гр. [PERSON] , [INFO] , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Згідно наданих відповідачем пояснень від 15.04.2024 (а.с.12) така зазначила, що дитина прокинулася раніше від неї та залізла на вікно, а сусіди викликали поліцію. Відповідач після операції, тому не чула як дитину забирає поліція. Також відповідач у поясненнях від 19.04.2025 погодилася виконувати усі умови, щоб забрати дитину додому та пройти відповідний супровід (а.с.14). Згідно висновку про доцільність влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] до відділення термінового влаштування дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 19.04.2024 №106/58-1170 (а.с.15) визнано за доцільне з метою проходження соціально-психологічної реабілітації, враховуючи інтереси дитини, влаштування дитини до Відділення термінового влаштування дітей Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Зазначено також, що мати дитини неналежним чином виконує батьківськи обов`язки, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та наркотичними речовинами, не створює належних умов для повноцінного розвитку дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 29.04.2024 року (а.с.16) умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. В квартирі наявні меблі, побутова техніка, речі особистого вжитку, однак квартира потребує ремонту та систематичного прибирання. Для дітей не створені належні умови для проживання. Матір не працює, веде антисуспільний спосіб життя. Зі слів сусідів матір продовжує зловживати спиртними напоями. З матір`ю проведено профілактичну бесіду, щодо виховання та утримання дітей, запрошено до служби для вирішення питання про повернення малолітнього [PERSON] на виховання в родину. Після проведення повторного візиту до місця проживання відповідача позивачем складено акт обстеження від 20 вересня 2024 року у якому зазначено, що квартира складається із двох кімнат, у квартирі є всі необхідні комунікації, але квартира потребує косметичного ремонту. В одній кімнаті стоїть двоспальне ліжко, в іншій - два дивани, письмовий стіл та шафа для одягу. Із побутової техніки в наявності пральна машинка, холодильник відсутній. Зі слів мами, доньки [PERSON] та [PERSON] , періодично проживають із нею, періодично у бабці, та періодично у біологічного батька. В наявності одяг та взуття [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача зазначила, що за час перебування малолітнього [PERSON] на обліку служби з матір`ю дитини неодноразово проводились профілактичні бесіди, щодо виховання та недопущення порушення прав дитини, але ситуація так і не покращилася. [PERSON] погодилась на проходження курсів з підвищення батьківського потенціалу «Школа батьківства» та відвідала першу консультацію. Згодом відповідач на залишені запрошення, стосовно того щоб з`явиться до Центру для проведення індивідуальної бесіди не з`явилась, на телефонні дзвінки не відповідала, в подальшому у зв`язку з вищевикладеним, робота з відповідачем була призупинена у зв`язку з невиконанням поставлених умов. Згідно письмових пояснень відповідача від 22.10.2024 року, наданих начальнику служби у справах дітей та сім`ї Подільської РДА в м. Києві, відповідач зазначила, що відмовляється від проходження курсів підвищення батьківського потенціалу, так як має ненормований графік роботи і забирає доньку зі школи. У судовому засіданні відповідач також зазначила, що оскільки працює репетитором з англійської мови, графік роботи у неї не визначений, крім того доглядає доньку [PERSON] , [INFO] , та забирає її зі школи, наразі відвідувати курси відповідального батьківства немає можливості, також немає можливості відвідувати і сина [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 10.10.2024 № 106-3509 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , орган опіки та піклування дійшов висновку за доцільне позбавлення батьківських прав останньої відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач цікавиться життям сина [PERSON] , [INFO] , морально та матеріально підтримує його, бере участь у його фізичному, культурному та духовному розвитку, бажає спілкуватись та бачитись з ним, не втратила інтересу до дитини, до участі у його вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з ним відносин. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач не надала. Із встановлених обставин та матеріалів справи вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню сина, під час розгляду справи жодного разу не провідала дитину; зазначала що пройде курси відповідального батьківства, однак кожного разу у судовому засіданні заявляла що на даний час не має такої можливості; об`єктивних обставин, які б перешкоджали зазначеному суд не встановив та доказів на підтвердження своїх слів відповідач не надала; таким чином протягом розгляду справи відповідач не здійснила жодних дій на підтвердження зміни своєї поведінки як матері у кращий бік, зокрема, що така дбає про якнайкращі інтереси малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у справі, що є предметом розгляду, суд встановив наявність передбачених ч.1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак суд звертає увагу, що відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; враховуючи матеріальне становище дитини, яка перебуває на повному державному утриманні; матеріальне становище відповідача через відсутність доказів скрутного матеріального становища такої; зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у відповідності до законодавчих положень, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів, необхідних до стягнення з відповідача на утримання дитини, становить у розмірі 2563,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 СК України. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо, зокрема надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Аналогічне положення щодо діяльності таких органів передбачено у постанові Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки і піклування» від 24 вересня 2008 року № 866. Таким чином, враховуючи, що мати дитини позбавляється батьківських прав судовим рішенням, а відтак є необхідність передати дитину [PERSON] , [INFO] , органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування, а таку позовну вимогу слід задовольнити. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved