Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Радібова Ю.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого, остання заповідала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , позивачу. Однак про існування заповіту позивач не знав, тому не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Про наявність заповіту дізнався лише 09 грудня 2024 року у Великовікнинському старостинському округу № 3 Вишнівецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. Після чого позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що належав померлій [PERSON] , однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після померлої [PERSON] , оскільки [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, тобто ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Дочка [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину після її смерті за заповітом і є спадкоємицею земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщина стосовно житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , до сьогоднішнього часу не прийнята. Позивач зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив через те, що був необізнаний про наявність заповіту в його користь, а [PERSON] за життя не сказала йому про те, що оформила заповіт на нього. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить суд його поновити. Ухвалою суду від 09.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30 січня 2025 року. Ухвалою суду від 30.01.2025 підготовче засідання відкладено на 14 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 14.02.2025 витребувано в приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Шаль Н.О. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , в підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.03.2025. Ухвалою суду від 27.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 квітня 2025 року. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки. Зі слів адвоката Радібова Ю.О., позивач перебуває на військовій службі у ЗСУ. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, у якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, та стверджує, що не має наміру успадковувати житловий будинок, щодо якого [PERSON] склала заповіт на користь позивача. В судовому засіданні 27.03.2025 відповідачка додатково пояснила, що [PERSON] не мав родинних зв`язків із її померлою матір`ю та не є її спадкоємцем за законом. Представник позивачки адвокат Радібов Ю.О. в судовому засіданні пояснив, що позивач не перебував у родинних зв`язках з померлою [PERSON] , остання склала заповіт щодо житлового будинку на користь [PERSON] , оскільки останній за її життя допомагав по сусідські їй по господарству, проте про факт складенні заповіту на його ім`я не повідомила. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, судові витрати понесені при розгляді цієї справи просить залишити за позивачем. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідив матеріали справи та оцінив докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків. Так, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2023, виданим Борщівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області України, про що 17.06.2013 складено відповідний актовий запис № 9. (а.с.8). Як вбачається із довідки № 193/15/03/01-04 від 09.12.2024 виданою виконавчим комітетом Вишнівецької селищної ради Кременецького району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , була зареєстрована і проживала лише покійна [PERSON] (а.с.12). За життя [PERSON] , 01 серпня 2011 року склала заповіт, відповідно до якого: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,63 га заповіла [PERSON] ; земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 0,87 га та 0,17 га, які розташовані на території Великовікнинської сільської ради Збаразького району Тернопільської області та право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 грудня 2024 року № 139/02-31 приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Шаль Н.О. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після померлої [PERSON] , так як він вважається таким, що не прийняв спадщини, а саме: ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.14-15). З матеріалів спадкової справи № 140/2013, відкритої після смерті [PERSON] , яка була заведена приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Шаль Н.О., вбачається, що 04.11.2013 після смерті [PERSON] прийняла спадщину її дочка [PERSON] , про що остання подала відповідну заяву. У заяві про при прийняття спадщини [PERSON] заначила, що померла склала заповіт в її користь, та в користь [PERSON] , інших спадкоємців померлої [PERSON] , передбачених законом не має (а.с.41). Таким чином на підставі юридичних фактів смерті [PERSON] та складання нею за життя заповіту на ім`я позивача виникли спадкові правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. У відповідності до\~статей 1216, 1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями норм ЦК України щодо спадкування спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статей 1220, 1269, 1270 ЦК України). З наведених вище норм слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, суд установив, що спадкодавець [PERSON] за свого життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту, однак позивач, який є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після померлої [PERSON] . Статтею 1272 ЦК України\~передбачено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) вказувала, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 вищезгаданої постанови). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (див. п. 154 вищезгаданої постанови). У справі, що розглядається, суд установив, що позивач не є спадкоємцем за законом, оскільки не мав жодних родинних зв`язків із померлою [PERSON] , не перебував з нею у подружніх стосунках, не проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і не був її утриманцем. Складений нею заповіт є для нього єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагало від позивача вчинення дій щодо прийняття спадщини. Також суд ураховує, що відповідачка визнає позовні вимоги і визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем за поважних причин і позов слід задовольнити, встановивши строк тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, який на переконання суду буде достатнім для подання відповідної заяви. Оскільки позивач просить судові витрати понесені при розгляді цієї справи залишити за ним, то з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства понесені судові витрати у цій справі слід залишити за позивачем. На підставі викладеного вище, статей 1223, 1269, 1270, 1272\~ЦК України та

Outcome: approved