Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 28.02.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, на підтвердження якого складено розписку, згідно якої позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти в розмірі 80000,00 гривень з зобов`язанням повернути кошти до 01.03.2025 року. Відповідачка зобов`язалась повертати борг частинами з щомісячним платежем в сумі 3000,00 грн., однак фактично [PERSON] повернула лише 13500,00 гривень. З 12.01.2024 року відповідачка категорично відмовляється від подальшого погашення боргу, ігноруючи всі вимоги та звернення позивача. А тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість грошових коштів за розпискою від 28.02.2023 року в сумі 66500,00 гривень, судові витрати по справі враховуючи витрати на правничу допомогу. Позивач та\~його\~представник\~в судове\~засідання\~не\~з`явилися,\~від\~представника\~позивача надійшло\~клопотання\~про\~розгляд справи\~без\~їх\~участі,\~позовні\~вимоги\~підтримують в\~повному\~обсязі\~та просять\~їх\~задовольнити не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подавала. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого складено розписку, якою [PERSON] підтверджує, що 28.02.2023 року отримала грошову позику безпосередньо від [PERSON] в розмірі 80 000,00 грн., яку зобов`язується повернути 01.03.2025 року, а також зобов`язується кожного місяця віддавати частину боргу, а саме по 3000,00 гривень. (а.с. 6). При настанні строку платежу [PERSON] грошові кошти [PERSON] не повернула, за період з 28.02.2023 по 22.04.2025 року повернула лише 13500,00 гривень, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором\~встановлений\~обов`язок\~позичальника\~повернути\~позику частинами\~(з\~розстроченням),\~то\~в\~разі прострочення\~повернення\~чергової\~частини позикодавець\~має\~право\~вимагати дострокового\~повернення\~частини\~позики,\~що\~залишилася,\~та\~сплати\~процентів,\~належних\~йому\~відповідно до\~статті\~1048\~цього\~Кодексу. Положеннями ст.\~610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання - ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідач не оспорював фактичних обставин справи. Таким чином, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту,\~а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість грошових коштів за розпискою від 28.02.2023 року в сумі 66500,00 гривень. Згідно ч. 1 п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн, а також понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги в цивільній справі від 25.02.2025, додатковою угодою №40 від 25.02.2025 р., квитанцією, ордером та свідоцтвом адвоката (а.с. 7-9).

Outcome: partial