Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , про скасування арешту рухомого майна, посилаючись на те, що він є власником транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ( [NUMBER] ). Згідно з відомостей ДРОРМ станом на сьогоднішній день за вказаним транспортним засобом обліковується обтяження у вигляді заборони відчуження № 16423535 від 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту. Вказані обтяження об`єктивно перешкоджають позивачу вільно реалізовувати своє право власності, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.10.2016 року він набув у власність вказаний транспортний засіб. З того часу він відкрито користується транспортним засобом та здійснює його утримання шляхом проведення поточних ремонтних робіт та періодичного технічного огляду, що узгоджується з приписами ст. 317 ЦК України яка визначає можливість власника вільно володіти та користуватись належним майном. У 2021 році, маючи намір продати вказаний транспортний засіб, при зверненні до відповідного сервісного центру, він довідався про наявність відносно належного йому транспортного засобу обтяження увигляді заборони відчуження № 16423535 вiд 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту. Як вбачається з відомостей ДРОРМ підставами для реєстрації вказаних обтяжень є постанова про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнята Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області в рамках ВП № 52546445. Згідно відомостей АСВП виконавче провадження за вказаним номером станом на сьогоднішній день перебуває на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області. Листом №37349 від 25.10.2021 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області відмовило у наданні інформації стосовно вказаного виконавчого провадження. Разом з тим, як вбачається з листа за №31/15-448аз вiд 27.10.2021 року спірний транспортний засіб вперше було зареєстровано 10.04.2007 року за громадянином [PERSON] , який в свою чергу, за даними відкритих джерел інформації (АСПВ) є боржником у ВП № 52546445, в рамках якого накладено спірні обтяження. 27.10.2014 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області спірний транспортний засіб було оголошено в розшук. 13.08.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський спірний транспортний засіб було знято з розшуку. 12.09.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області накладено арешт та заборону відчуження спірного транспортного засобу. 06.04.2016 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області знято арешт та заборону відчуження зі спірного транспортного засобу. 21.04.2016 року на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі №515/1942/15-ц право власності на спірний транспортний засіб перейшло від [PERSON] до [PERSON] , який, в свою чергу, згодом і продав спірний транспортний засіб позивачу. 16.08.2017 року на підставі постанови від 10.10.2016 року зареєстровано спірні обтяження, якi є чинними по сьогоднішній день. Однак, як вбачається з ЄДРСР, постановою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2016 року рішення по справі № 515/1942/15-ц, яким за [PERSON] було визнано право власності, було скасовано, та прийнято нове, яким у задоволенні вимог останнього про визнання права власності на спірний транспортний засіб - відмовлено. Вказане рішення апеляційної інстанції було прийнято після реєстрації права власності за позивачем. Таким чином, у 2007 році громадянин [PERSON] набув у власність транспортний засіб «Kia Cerato». В подальшому, в ході своєї діяльності останній порушив ряд зобов`язань з різними контрагентами, про що свідчать чисельні судові справи, рішення по яким наявні в ЄДРСР. По деяким з таких рішень, було відкрито виконавче провадження, в ході якого, на належний [PERSON] , як боржнику транспортний засіб неодноразово накладались та знімались обтяження. У 2015 році між [PERSON] та [PERSON] нібито було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу «Kia Cerato», однак через невідповідність такого договору вимогам закону, право власності [PERSON] на вказаний транспортний засіб було визнано на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано за апеляційною скаргою кредиторів [PERSON] . При цьому, в період поки рішення суду, яким встановлено право власності [PERSON] було чинним, а будь-які обтяження, накладені в рамках ВП були або відсутні, або не зареєстровані у встановленому порядку, відбулось чергове відчуження транспортного засобу, в результаті якого право власності виникло вже у позивача. Сукупність вказаних обставин, дає підстави для висновку про те, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] імовірно були спрямовані на унеможливлення звернення стягнення на транспортний засіб в рамках виконавчого провадження, однак в контексті даної ситуації безпосередньо позивач не є учасником таких правовідносин, не має жодного відношення до відкритих по відношенню [PERSON] виконавчих проваджень, а тому є добросовісним набувачем в розумінні цивільного законодавства. Як вбачається з фактичних обставин справи, позивач не є боржником у виконавчому провадженні в рамках якого накладено арешт на майно, що вказує на його незаконність. Крім цього, як слідує з фактичних обставин справи, на момент переходу права власності на спірний транспортний засіб від [PERSON] до [PERSON] і в подальшому до позивача, передбачені законом перешкоди для цього були відсутні. Сам по собі факт наявності у [PERSON] статусу боржника у виконавчому провадженні не свідчить про припинення його права власності на майно, оскільки таке припинення можливе виключно при дотриманні чітко регламентованої процедури, яка передбачає примусову реалізацію. З наявної у позивача станом на момент підготовки позову інформації вбачається, що спірний транспортний засіб не було вилучено у боржника, торги з його реалізацію не призначались, а тому за відсутності на момент перереєстрації права власності діючих зареєстрованих обтяжень не може йти мова про неправомірність вибуття майна з володіння особи. Враховуючи викладене, позивач просить суд скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ( [NUMBER] ), який зареєстровано 16.08.2017 року за №16423535 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнятою Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках ВП №52546445, та, скасувати арешт рухомого майна, а саме, транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ( [NUMBER] ), який зареєстровано 16.08.2017 року за №16423496 на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнятою Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області в рамках ВП №52546445, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/. Представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 04.05.2022 року представник приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» надав суду відзив на позовну заяву (а.с.80), в якому вказав, що представник приватного акціонерного товариства «Ідея Банк» з позовом [PERSON] , в інтересах якого дiє адвокат Григоржевський М.С., не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зважаючи на наступне. 04.03.2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0164/БП1/95/0002985 (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого [PERSON] отримав кредитнi кошти в розмірі 14960,00 грн. Однак, [PERSON] не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання та порушив умови Кредитного договору, у зв`язку з чим ВАТ «Плюс Банк» було змушене звернутися із заявою до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором у примусовому порядку. 13.03.2009 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий документ, який в подальшому було пред`явлено АТ «Ідея Банк» до примусового виконання.10.10.2016 року на підставі вказаного вище виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 52546445, в межах якого було накладено арешт на майно [PERSON] , у тому числі і на транспортний засіб марки KIA, моделі CERATO, арешт з якого просить суд зняти представник [PERSON] . Наразі заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 0164/БП1/95/0002985 від 04.03.2008 року залишається непогашеною, на підтвердження чого надано виписку по рахунку [PERSON] , на який останній зобов`язувався здійснювати погашення по Кредитному договору, а відтак виконавче провадження № 52546445, в межах якого, як зазначалося вище було накладено арешт на майно [PERSON] у тому числі і на транспортний засіб марки КIА, моделi CERATO, є незакінченим, а відтак немає підстав, визначених законом України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з такого автомобіля. Як зазначає сам представник [PERSON] , його довіритель придбав обтяжений автомобіль 07.10.2016 року, коли рішення суду по справі №515/1942/15 не набрало законної сили, оскільки таке переглядалось апеляційним судом, натомість представник позивача також помилково зазначає, що станом на 07.10.2016 року працівники сервісних центрів зобов`язані були перевіряти відомості про обмеження відчуження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, оскільки насправді такого обов`язку у них не було і такий виник лише з 20.10.2016 року після внесення Кабінетом Міністрів України відповідних змін у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, яка набрала чинності відповідно 20.10.2016 року. Відтак, враховуючи зазначене, у продавця [PERSON] на момент реалізації спірного автомобіля, були відсутні права на таку реалізацію, тобто відсутня цивільна дієздатність, оскільки, як було зазначено вище, рішення у справі №515/1942/15-ц, де [PERSON] був стороною по справі, не набрало законної сили та переглядалось апеляційним судом за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», поданою 02.09.2016 року. Тому, на думку АТ «Ідея Банк», укладений мiж [PERSON] та позивачем договір купівлі-продажу спірного автомобіля не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, у тому числі його частині 2, відповідно до якої, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. І це [PERSON] розумів, оскільки останньому було достовірно відомо про існування справи в апеляційному суді, що також зазначив апеляційний суд Одеської області у своїй постанові. Відтак, позивача не можна вважати належним власником спірного автомобіля, а він не може просити скасувати арешт щодо спірного автомобіля, оскільки в силу вимог ст. 215 ЦК України укладений між позивачем та [PERSON] договір купівлі-продажу є недійсним, та відповідно до ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків ні для позивача, ні для [PERSON] , і вони зобов`язані повернути один одному у натурі все, що одержали у виконання цього правочину, а власником спірного автомобіля є [PERSON] , на майно якого в межах виконавчого провадження № 52546445 накладено арешт, який зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Крім того, представник АТ «Ідея Банк» не погоджується з вимогами представника позивача щодо стягнення професійної правничої допомоги у розмірі 35\~000,00 грн. (а.с.80-84). Представник АТ «Ідея Банк» просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. 02.06.2023 року представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.197). 13.02.2024 року представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надала відзив на позов, в якому вказала, що станом на 12.02.2024 року зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості знаходиться на виконанні, заборгованість по зазначеному виконавчому провадженні не погашена. У разі задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з рухомого майна боржника будуть порушені права інших стягувачів по зведеному виконавчому провадженню. Враховуючи зазначене, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.217). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 80 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено згідно даних Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 27.10.2021 року [PERSON] придбав за договором купівлі продажу від 07.10.2016 року №4640/16/000086 з ФОП [PERSON] транспортний засіб «Kia Cerato». Дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є власником транспортного засобу - «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ( [NUMBER] (а.с.15-16). Дата реєстрації 22.10.2016 року. Відповідно до Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №75232351 від 28.09.2021 року, №Р218638 від 03.11.2021 року за вказаним транспортним засобом - «Kia Cerato», д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] ( [NUMBER] ) обліковується обтяження у вигляді арешту з забороною відчуження № 16423535 від 16.08.2017 року та обтяження за № 16423496 від 16.08.2017 року у вигляді арешту без заборони відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, серії та номер: ВП №52546445 від 10.10.2016 року старшого державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області Лугового В.М. (а.с.17, 18). Отже, як вбачається з відомостей Державного реєстру обтяжень рухомого майна підставами для реєстрації вказаних обтяжень є постанова про арешт майна боржника від 10.10.2016 року, прийнята Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський області в рамках ВП № 52546445. Згідно з судовим наказом від 13.03.2009 року, виданим Івано-Франківським судом Івано-Франківської області, стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 11211,55 грн. та судовий збір в сумі 56,06 грн. та 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.154). Поставною старшого державного виконавця Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Луговим В.М. відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу від 13.03.2009 року, виданого Івано-Франківським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості в сумі 11211,55 грн., судовий збір 56,06 грн. та 15,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.159). Відповідно до змін до Статуту ПАТ «Плюс Банк» (п.2) ПАТ «Плюс Банк» змінило найменування на ПАТ «Ідея Банк» (а.с.157). Як вбачається з листа за №31/15-448аз вiд 27.10.2021 року спірний транспортний засіб вперше було зареєстровано 10.04.2007 року за громадянином [PERSON] , який в свою чергу, за даними відкритих джерел інформації (АСПВ) є боржником у ВП № 52546445, в рамках якого накладено спірні обтяження. 27.10.2014 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області спірний транспортний засіб було оголошено в розшук. 13.08.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківський спірний транспортний засіб було знято з розшуку. 12.09.2015 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області накладено арешт та заборону відчуження спірного транспортного засобу. 06.04.2016 року Нововодолазьким РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області знято арешт та заборону відчуження зі спірного транспортного засобу. Відомості щодо діючих обмежень, накладених на зазначений транспортний засіб згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів відсутні. Документи, які стали підставою для реєстрації вищезазначеного автомобіля за [PERSON] знищено у зв`язку з закінченням 3-річного терміну його зберігання (а.с.33-36). Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження за виконавчим провадженням №52546445 перебуває на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с.20). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Outcome: approved