Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

02 жовтня 2024 року позивач звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення із [PERSON] , заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 5057 гривень 20 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01 січня 2019 року згідно з виданою ліцензією здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам. Таким чином, з 01 січня 2019 року [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 1100160456 на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 1100160456 від 26.02.2014 та комерційної пропозиції № 8-УП, а також шляхом фактичного споживання електричної енергії та її оплатою за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості використаної електричної енергії відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в сумі 5057,20 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2024 справу передано на розгляд судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 27 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 14 січня 2025 року. 14 січня 2025 року судове засідання відкладено на 24 березня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Постановлено відповідача [PERSON] здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 24 березня 2025 року судове засідання відкладено на 22 квітня 2025 року у зв`язку з повторною неявкою відповідача. Постановлено відповідача [PERSON] повторно здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У судове засідання 22 квітня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася з невідомих причин, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Враховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши доводи позовної заяви та наявні у справі докази суд робить такі висновки. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII« Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що праву споживача на отримання належної якості житлово-комунальних послуг кореспондує обов`язок останнього оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до п.4.12 ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Відповідно до вимог п.4.12. обсяги споживання електричної енергії по договору ,в порядку передбаченому Кодексом комерційного обліку надані до ТОВ «Полтаваенергозбут» адміністратором комерційного обліку (оператор системи розподялу), функції якого, згідно Постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1442 та п.10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 здійснює АТ «Полтаваобленерго». Розідлом 2 даного Договору передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктом 7.2 Договору та комерційною пропозицією № 8-УП передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами Договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць з першого по останнє число включно. По закінченню розрахункового місяця, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Судом встановлено, що 01.01.2019 відповідач підписав Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до якої засвідчила вільне волевиявлення приєднання до вказаного договору, при цьому умови договору споживачу зрозумілі та приймаються ним. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 серпня 2024 року власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Обставини щодо факту приєднання відповідача до умов договору постачання послуг електроенергії шляхом підписання заяви-приєднання, фактичним споживанням наданих послуг та їх часткової оплати не спростовані. Відповідно до розділу 5 договору-споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем включно шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок постачальника. Оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строки визначені в рахунку ,але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. За період з 01 грудня 2023 року по 01 вересня 2024 року по особовому рахунку № [NUMBER] за об`єктом споживання, розташованим за адресою: [ADDRESS] , на покази лічильника 9063 (вересень 2024 року) спожито 2203 кВт. год. електроенергії на суму 5057 грн 20 коп, з яких сплачено відповідачем в розмірі 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплату по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг особовий рахунок [NUMBER] (а.с.6). Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачкою щомісячно не передавались покази лічильника відповідно до положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, Комерційної пропозиції № 8-УП, що є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. З огляду на це обсяги спожитої електричної енергії нараховувались АТ «Полтаваобленерго» по середньодобовому споживанню електроенергії відповідно до вимог п. 8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (а.с. 16). Відповідно до повідомлення Кобеляцької дільниці Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» від 12.09.2024 № 14.1.2/5970 (а.с.28) за період з 01.12.2023 по 01.09.2024 [PERSON] здійснював споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , ЕІС-код [NUMBER], о/р [NUMBER] . З огляду на це, враховуючи встановлені контролером реальні покази лічильника щодо обсягів спожитої електричної енергії, ТОВ «Полтаваенергозбут» нараховано вартість спожитої електричної енергії за період з 01.12.2023 по 01.09.2024 в розмірі 5057 грн 20 коп. Відомостей про звернення до позивача із заявою про проведення експертизи спірного лічильника матеріали справи не містять, із відповідною заявою до суду відповідач також не звертався. Виходячи з того, що встановлені на підставі доказів фактичні обставини правовідносин сторін (в контексті викладених вище норм законодавства) свідчать, що в ході розгляду справи підтверджено заявлений позивачем факт існування між сторонами договірних правовідносин, предметом яких є постачання позивачем електричної енергії за адресою нерухомого майна, а також виникнення у відповідача в зв`язку із цим обов`язку здійснювати оплату за спожиту електроенергію, однак такий обв`язок відповідачкою, як споживачем, не було виконано, що було виявлено контролером під час реального зняття показів лічильника, позов є обґрунтованим. Оскільки відповідач, як споживач електричної енергії, споживав електричну енергію, однак оплату за неї здійснив не в повному обсязі, чим порушив свої зобов`язання по договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг перед ТОВ «Полтаваенергозбут», внаслідок чого виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5057 гривень 20 копійок, а розмір вказаної заборгованості не спростований, позовні вимоги ТОВ «Полтаваенергозбут» повинні бути задоволені в повному обсязі. При цьому суд зауважує, що відповідачка у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості за спожиту електроенергію та її розміру. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідачку в повному обсязі. З відповідачана користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved