Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 в сумі 12349,64 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . КЖЕП ММР «Зоря» надає послуги з управління багатоквартирним будинком\~, розташованим за вказаною адресою, відповідно до договору №0150 від 28.12.2018, яким було затверджено кошторис витрат на утримання такого будинку та прибудинкової території, встановлено місячний розмір витрат у розмірі 4,8415 грн. за 1 кв. м. У зв`язку з цим власники квартир, в тому числі і відповідач, зобов`язані своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій. З огляду на несплату [PERSON] платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у останнього утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у розмірі 12349,64 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Ленінським районним судом м. Миколаєва, за заявою позивача, було видано судовий наказ № 2-н/489/1949/24, від 12.09.2024, який відповідачем було оскаржено та скасовано, що є доказом того, що позивач звернувшись до суду вдруге, хоче ввести в оману всіх учасників справи та насамперед суд. Починаючи з 9-ої години ранку 24.02.2022 року, позивач та всі члени його родини вимушені були виїхати зі своєї квартири за адресою: [ADDRESS] в зв`язку із початком війни, жодного дня за час війни ніхто з них не повертався та не проживав за вказаною адресою. Відповідно до чого, ні він ні інші зареєстровані до війни в цій квартирі люди не користувались послугами КЖЕП ММР «Зоря». Незважаючи на це, йому було нараховано плату за послуги, які він не отримував жодного дня та ніколи не просив йому їх надавати. Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 28/02-22, від 28.02.2022 відповідач орендував приміщення під склад Міжнародного благодійного фонду "Традиції та майбутнє" в м. Виноградові Закарпатської області за адресою: [ADDRESS] , для ведення благодійної діяльності та збору і відправлення благодійної допомоги в Миколаїв, що підтверджує його проживання саме в м. Виноградів. 28.06.2022 по теперішній час фактичним місцем проживання відповідача з жінкою та донькою є: [ADDRESS] . Також зазначив, що надана позивачем «історія фінансового стану послуг абонента» - необґрунтована та не містить документів, які вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Позивачем надано договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком між КЖЕП ММР «Зоря» та [PERSON] , яка за цим договором є уповноваженою зборами співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі протоколу загальних зборів співвласників. Але вона не була уповноважена відповідачем або сусідами на укладення договору з КЖЕП Зоря. Відповідач зазначає, що він не знає хто ця жінка, проживав з 2014 до 24.02.2024 за цією адресою і не бачив ніякої [PERSON] . Оскільки наданий позивачем договір є двостороннім, але відповідач не є його стороною, цим договором можуть регулюватись відносини лише між Каменєвою та КЖЕП ММР «Зоря». Крім того, відповідач вказує, що послуги які повинен надавати КЖЕП ММР «Зоря» не надавались до війни та не надаються протягом війни зовсім, а саме прибирання прибудинкової території не здійснюється. У відповідача окремий вхід/вихід з вулиці і вони з родиною навіть за часи проживання в цьому будинку ніколи не мали ключів від під`їзду та не користувались під`їздом, його освітленням та опаленням, його дверима та вікнами, в них немає можливості потрапити в квартиру через під`їзд, двері закладено камінням, вони користуються тільки окремим входом/виходом безпосередньо на вулицю. Під його квартирою немає підвалу, його також немає під всім другим під`їздом, тоді яка може бути дератизація та дезінсекція. До того ж, ним особисто було встановлено лампу з зовнішньої частини будинку, яка вмикається на рух людини в темний час доби. Крім зазначеного додав, що а ні він, а ні його дружина не працювали жодного дня за час війни, сімейного доходу не мають. Тобто 24.02.2022 вони втратили роботу, покинули домівку, грошових коштів не заробляємо і по теперішній час. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №420581231 від 01.04.2025, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 15.04.2014. КЖЕП ММР «Зоря» надає послуги з управління багатоквартирним будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договору №0150 від 28.12.2018, укладеного між КЖЕП ММР «Зоря» в особі директора Курятника Володимира Андрійовича, з однієї сторони, та співвласників багатоквартирного будинку в особі [PERSON] , уповноваженої зборами Співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі Протоколу загальних зборів співвласників, з іншої сторони. Додатком № 2 до вказаного договору було затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території по вищевказаній адресі, встановлено місячний розмір витрат у розмірі 4,8415 грн. за 1 кв. м. З огляду на несплату [PERSON] платежів на утримання будинку та прибудинкової території, у останнього утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у розмірі 12349,64 грн., що підтверджено історією фінансового стану послуг абонента [PERSON] . Відповідно до статей\~1,\~3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367\~ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Згідно з\~частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статей\~66,\~67,\~162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Положеннями частини четвертої\~статті 319 ЦК України\~визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Відповідно до статті 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, фактичне не проживання відповідача за адресою нерухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності, не звільняє його від обов`язку сплачувати за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності\~до положень\~частини п`ятої\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті\~20, пунктом 2 частини першої статті\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. За змістом статей 526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до частин другої та третьої\~статті 12 цього Закону\~витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власника належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Отже, згідно зі загальним правилом, витрати на управління багатоквартирним будинком кожний співвласник несе пропорційно до його частки співвласника, незалежно від обставин використання спільного майна. Інше може бути визначено рішенням зборів співвласників або законодавством. Після укладення договору №0150 від 28.12.2018, укладеного між КЖЕП ММР «Зоря» в особі директора Курятника Володимира Андрійовича, з однієї сторони, та співвласників багатоквартирного будинку в особі [PERSON] , уповноваженої зборами Співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі Протоколу загальних зборів співвласників, з іншої сторони, правові підстави для укладання окремого договору з відповідачем, як власником житлового приміщення, відсутні. Належних та допустимих доказів того, що вищевказаний договір є недійсним, матеріали справи не містять. Щодо доводів [PERSON] про надання позивачем не якісних послуг, суд зазначає наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 20.11.2019 у справі № 640/18143/16-ц, вказав, що факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що, у свою чергу, є порушенням умов договору у розумінні статей 526, 530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином. Зокрема, стаття 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Крім того, нормою статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 № 70 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі». У цьому Порядку вказано, що у разі надходження актів-претензій від споживачів про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення, проводиться перерахунок протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії). При цьому, у своїй постанові від 07.02.2018 у справі № 521/6969/15-ц, Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. У даному випадку, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, в підтвердження звернення до надавача послуг, з приводу не якісних послуг, та складання акта-претензії. В свою чергу, фотографії, що надані відповідачем та містяться в матеріалах справи, не є належним доказом надання неякісних послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі, та не можуть замінити собою акт-претензію. Відповідно до наданої позивачем історії фінансового стану послуг абонента [PERSON] , у останнього утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у розмірі 12349,64 грн. Відповідачем, всупереч його незгоді з розрахунком позивача, не наданого свого розрахунку заборгованості та не надано обґрунтування неправильності розрахунку позивача. За такого, у суду відсутні підстави не приймати розрахунок заборгованості, наданий позивачем. За такого, приймаючи до уваги те, що відповідач є власником квартири, до якої позивач надає послуги з управління, утримання будинків та прибудинкових територій, та враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказані послуги підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано: - копію договору №22-19 АБ про надання правової допомоги від 16.12.2022, згідно п. 5.1. якого клієнт протягом 5 календарних днів за днем підписання акту надання послуг сплачує кошти, що зазначені у рахунку; - акт наданих послуг №24/3 від 24.12.2024; - копію ордера на надання правничої (правової) допомоги; - копію свідоцтва про зайняття адвокатської діяльністю. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved