Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Керівник Вознесенської окружна прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок , посилаючись на те, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , успадкував 1/6частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 4822781500:11:000:0217 площею 4.9790 га, яка розташована в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, та 1/6 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 4822781500:11:000:0218 площею 0,71 га, яка знаходиться в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відомості про право власності [PERSON] на 1/6 частини вищевказаних земельних ділянок внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за номерами 32683589 та 32683790 . Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно -5/6 частин земельної ділянки з кадастровим номером 4822781500:11:000:0217 площею 4.9790 га, яка розташована в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, та 5/6 частин земельної ділянки із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 4822781500:11:000:0218 площею 0,71 га, яка знаходиться в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області належать [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.. На запит окружної прокуратури від 04.04.2023 №53/2-2258ВИХ-23, чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Миколаївській області надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа паспортом громадянина України не документувалася. Відповідач [PERSON] , будучи громадянином російської федерації , в порушення вимог ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України, отримавши у приватну власність по 1/6 частині двох земельних ділянок, після вступу у спадщину не розпорядився ними протягом року з моменту набуття на них права. Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило, що про отримання громадянином російської федерації земельних ділянок у спадщину їм стало відомо із запиту прокурора. Відповідно звернення до суду з цього пимтання ними не ініціювалося. Враховуючи інтереси держави, керівник Вознесенської окружної прокуратукри звернувся до суду з позовом про конфіскацію у власність держави 1/6 частину земельних ділянок 4822781500:11:000:0217 та 4822781500:11:000:0218, які на праві власності належать громадянину російської федерації [PERSON] . У судовому засіданні прокурор Андріїшин І.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомдений належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Третя особа - [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання надали заяву про розгляд справи без їх участі.. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Коштово, Доманівського району Миколаївської області, є громадянином російської федерації, що підтверджується довідкою Доманівського відділу ДРАЦС та копією паспорта [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2019, зареєстрованого у реєстрі за № 1-296, [PERSON] набув права власності на 1/6 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного огосподарського виробництва із кадастровим номером 81500:11:000:0217 площею 4,9790 га, яка знаходиться в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відомості про право власності [PERSON] на 1/6 частину вищевказаноїної ділянки 05.08.2019 внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за номером 32683589. Крім того, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2019, зареєстрованого у реєстрі за № 1-297, набув право і на 1/6 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 4822781500:11:000:0218 площею 0,71 га, яка знаходиться в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відомості про право власності [PERSON] на 1/6 частину вказаної земельної ділянки 05.08.2019 внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за номером 32683790. Свідоцтво на 5/6 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4822781500:11:000:0217 площею 4.979 га та 5/6 частини земельної з кадастровим номером 4822781500:11:000:0218 площею 0.71 га , видано спадкоємцю за заповітом [PERSON] , про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На запит окружної прокуратури від 04.04.2023 №53/2-2258ВИХ-23, чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Миколаївській області надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа паспортом громадянина України не документувалася. Відповідач [PERSON] , будучи громадянином російської федерації , в порушення вимог ст. ст.13,14,41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України, отримавши у приватну власність по 1/6 частині двох земельних ділянок, після вступу у спадщину не розпорядився ними протягом року з моменту набутя на них права.. Положення ст. ст.13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зіст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимогст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до листа №10-14-0.165-154/2-23 від 01.06.2023, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило,що [PERSON] не звертався до управління з питань відчуження вказаних земельних ділянок . Вознесенською окружною прокуратурою 28.09.2023 направлено [PERSON] листа з повідомленням про встановлення прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді та намір звернутися із позовом до суду. Враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на частки земельних ділянок сільськогосподарського призначення не відчужив їх, наявні підстави для конфіскації часток земельних ділянок у власність держави. Відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», Вознесенською окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області було надіслано лист від 24.04.2023 за № 53/2-3017вих-23 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку. Уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, однак, повідомлено, що про вказані порушення їм стало відомо лише після надання такого листа окружною прокуратурою, тобто підтвердили відсутність намірів щодо -вжиття заходів, що дає підстави прокурору вжити заходи представництва інтересів держави в суді. Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України. Згідно із ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Враховуючи зазначені положення законодавства, саме ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Так, за п. 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі №\~912/2385/18\~прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із п. 80 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Прокурор у даному випадку дотримався порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»,так як компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва прокурора. Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином [PERSON] , як іноземцем, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, який не відчужив їх упродовж року після набуття права власності. Дана процедура передбачена ч 4 ст.81 З К України. Ця норма закону є імперативною та не передбачає винятків. Відповівдно до ч 4 ст.145 ЗК України ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки (конфіскованої), за вирахуванням витрат, пов"язаних із її продажем, виплачується її колишньому власнику. Заочним рішенням Доманівського районного суду від 19.09.2024 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 4,1492 га, розташованої в межах території Зеленоярської сільської ради, яка утворилася внаслідок поділу земельної ділянкми площею 4,9790 га кадастровий номер 4822781500:11:000:0217 та право власності на земельну ділянку площею 0,5917 га розташованої в межах території Зеленоярської сільської ради, яка утворилася внаслідок поділу земельної ділянкми площею 0,7100 га кадастровий номер 4822781500:11:000:0218. Таким чином рішенням суду було припинено право спільної часткової власності на дані земельні ділянки, які набули [PERSON] на 5/6 часток земель та [PERSON] на 1/6 часток даних земель. Враховуючи, що письмовими доказами було доведено порушення вимог земельного законодавства відповідачем [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог представника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до [PERSON] про конфіскацію 1/6 часток земельних ділянок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.. На підставі ч2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача, які складаються із судового збору в сумі 2684 грн., сплаченого при подачі позовної заяви та судового збору в розмірі 1342грн., сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову..

Outcome: approved