Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Представник позивача 21.02.2025, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договорами позик у загальній сумі 319716,79 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 27.06.202024 між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. зі строком повернення до 28.09.2024. Також, 26.07.2024 між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 80000,00грн. зі строком повернення до 27.08.2024. Також, 08.08.2024 між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 40000,00 грн. зі строком повернення до 09.09.2024. Також, 24.09.2024 між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі згідно якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. зі строком повернення до 15.10.2024. На підтвердження укладення договорів відповідачем по справі було видано розписки про отримання коштів від 27.06.2024, від 26.07.2024, від 08.08.2024, від 24.09.2024. У встановлений договором позики строк відповідач обов`язки згідно до договору позики не виконав в повному обсязі. Станом на день звернення до суду відповідач не повернув суму позик, а тому позивач нарахувала на 295000,00 грн. боргу 20939,79 грн. інфляційні втрати та 3777,00грн. 3% річних. У зв`язку з тим, що відповідач по справі не повернув кошти у визначений у договорі строк, добровільно сплатити суму позики відмовляється, позивач змушена звернутися до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 25.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. 28.02.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від сторони позивача надійшла заяви на усунення недоліків з додатками. Ухвалою суду від 03.03.2025 по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 08.04.2025 закрито підготовче засідання по справі, призначено розгляд по суті. Стороною позивача до суду надано заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань до суду не надходило, відзив до суду не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що 27.06.2024\~між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджено борговою розпискою виданою відповідачем позивачу. За змістом боргової розписки відповідач власноручно підтверджує отримання від позивача 150000,00 грн. в борг з умовою оплати щомісячно 28 числа процентів в розмірі 12000,00 грн. зі строком повернення всієї суми до 28.09.2024 (оригінал розписки наявний в матеріалах справи). Крім того,\~26.07.2024\~між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджено борговою розпискою виданою відповідачем позивачу. За змістом боргової розписки відповідач власноручно підтверджує отримання від позивача 80000,00 грн. в борг з умовою повернення всієї суми до 28.09.2024 (оригінал розписки наявний в матеріалах справи). Також,\~08.08.2024\~між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджено борговою розпискою виданою відповідачем позивачу. За змістом боргової розписки відповідач власноручно підтверджує отримання від позивача 40000,00 грн. в борг з умовою повернення всієї суми до 09.09.2024 (оригінал розписки наявний в матеріалах справи). Крім того,\~24.09.2024\~між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджено борговою розпискою виданою відповідачем позивачу. За змістом боргової розписки відповідач власноручно підтверджує отримання від позивача 25000,00 грн. в борг з умовою повернення всієї суми до 15.10.2024 (оригінал розписки наявний в матеріалах справи). У відповідності до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2\~ст.1051 ЦК України\~якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 №6-50цс16, договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша\~статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 по справі №6-1967цс15 визначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Варто також зазначити, що аналогічні правової висновки у справах про стягнення заборгованості за договором позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі №569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі №564/680/15-ц. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів згідно договорів позики, а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено в повному обсязі, розписки до цього часу знаходились у позикодавця та їх оригінали долучено до матеріалів справи. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивача зазначених ним у позові, або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано. Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що боргові розписки від 27.06.2024, від 26.07.2024, від 08.08.2024, від 24.09.2024 підтверджують факт укладення договору позики, а відтак і отримання коштів [PERSON] та виникнення у нього обов`язку в їх поверненні, який ним в свою чергу не виконано, оскільки оригінал боргової розписки знаходився у позивача по справі, тому з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договорами позики в сумі 295000,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] інфляційних збитків в сумі 20939,79грн., а також 3% річних 3777,00грн., суд приходить до наступного висновку. Так, згідно вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Тобто за змістом ст.\~625\~ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у валюті України гривні. Таким чином,з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики своєчасно не виконав, грошові кошти в обумовлений сторонами строк не повернув, тому позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних ґрунтуються на законі та відповідають положенням статті 625 ЦК України, а отже також підлягають задоволенню. Крім того відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 3197,16 грн.

Outcome: approved