Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

06.12.2023 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, яким просять: 1. \~ \~ \~ \~Витребувати житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,40 кв. м., житловою площею 52,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 876582751210), з незаконного володіння Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 2. \~ \~ \~ \~Витребувати земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, площею 0,0424 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 876640951210), з незаконного володіння акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ). 3. \~ \~ \~ \~Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі. Позовна заява обґрунтована тим, що 28 грудня 1991 року між [PERSON] (надалі - Позивач-1, Позичальник, Іпотекодавець) та [PERSON] (надалі - Позивач-2) було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 679. Під час шлюбу подружжям було набуто у власність земельну ділянку, площею 0,042 га, та житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,4 кв.м. що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які за домовленістю між подружжям були зареєстровані за дружиною. 21 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Відповідач-1, Банк), та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ODMLGA00000014 (надалі - кредитний договір). У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлишин В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №115 (надалі - іпотечний договір), відповідно до умов якого Позивач передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,40 кв. м., житлова площа - 52,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, на якій розташований вказаний будинок. Іпотечний договір був посвідчений за письмовою нотаріально засвідченою згодою чоловіка іпотекодавця - [PERSON] (п. 35.5. іпотечного договору). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2012 року по справі №1506/4204/2012 позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000014 від 21.02.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , яка складає - 188 387,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 505 215 грн. 47 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 92 816, 52 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 43 828, 71 доларів СІНА; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 156,01 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору -41 585, 55 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31.29 доларів США, штраф (процентова складова) -8 969,34 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки: - \~ \~ \~ \~на житловий будинок, вартістю 581 447 грн., загальною площею 138, 40 кв. м. з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.01.2008 року; - \~ \~ \~ \~на земельну ділянку, площею 0,042 га, вартістю 75 058 грн., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області 26 листопада 2007 року, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, шляхом укладання ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та здійснення цим банком всіх необхідних дій для продажу предметів іпотеки, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В частині позову про надання позивачу дозволу укласти договір купівлі-продажу від імені [PERSON] , а також в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2013 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2013 року змінено, доповнивши абзац 4 резолютивної частини рішення після слів «договору купівлі-продажу» словами «від імені [PERSON] ». В решті рішення залишено без змін. 16 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №728, відповідно до умов якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю «Естейт Селлінг» житловий будинок (разом із надвірними спорудами, а саме: гараж, огорожа) загальною площею 138, 4 кв. м., у тому числі житловою площею 52,3 кв.м., з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . 16 березня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №729, відповідно до умов якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю ТОВ «Естейт Селлінг» земельну ділянку, площею 0,0424 га, кадастровий номер 51210:02:004:0741, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Окрім того, 16 березня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено Договір іпотеки №DNTFLOK06629/DI101, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №732, відповідно до якого ТОВ «Естейт Селлінг» передало ПАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,40 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0424 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Не погоджуючись з укладеними договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.03.2016 року, оскільки вони були укладені між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсними вказаних договорів. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року по справі №496 2004/16-ц клопотання [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 138,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» вчиняти дії щодо виселення та вселення осіб з/до житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року по справі №4962004/16-ц позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримова Неля Сабіровна про визнання недійсними договору купівлі-продажу будинку № 728 від 169.03.2016 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки № 729 від 16.03.2016 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. було залишено без задоволення. Постановою Одеського апеляційного суду від 31.10.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено. Постановою Верховного Суду від 28.10.2020 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни було задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 31.10.2019 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Одеського апеляційного суду від 31.11.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено. Поряд з тим, отримавши у 2023 році актуальну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, Позивачам стало відомо, що власником їх нерухомого майна: житлового будинку разом із надвірними спорудами, загальною площею 138,4 кв. м., житловою - 52,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,0424 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав значиться Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Тобто, не зважаючи на наявність спору між сторонами щодо законності звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від імені іпотекодавця та наявність ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року по справі №496/2004/16-ц про забезпечення позову, якою було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 138,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Відповідачем-1 було набуто у власність спірне нерухоме майно, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статті 37 ЗУ «Про іпотеку», у зв`язку з невиконанням ТОВ «Естейт Селлінг». Таким чином, враховуючи, що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки АТ КБ «ПриватБанк» у позасудовому порядку, шляхом продажу предмета іпотеки ТОВ «Естейт Селлінг», відчуження майна відбулося з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», без згоди Позивачів, як власників майна, внаслідок чого відповідні договори купівлі-продажу майна є недійсними, то спірні житловий будинок та земельна ділянка підлягають витребуванню на користь Позивачів з незаконного володіння АТ КБ «ПриватБанк». Однак, оскільки спірне нерухоме майно було незаконно набуте у власність ТОВ «Естейт Селлінг» та в подальшому незаконно передано у повторну іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим Банк задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статті 37 ЗУ «Про іпотеку», то спірні житловий будинок та земельна ділянка підлягають витребуванню на користь [PERSON] з незаконного володіння нового власника AT КБ «ПриватБанк»». Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав у повному обсязі. Вказав, що у власності позивачів знаходиться земельна ділянка та будинок в [ADDRESS] . На момент звернення стягнення на предмет іпотеки АТ «КБ «Приват Банк» у позасудовому порядку шляхом продажу предмета іпотеки ТОВ «Естейт Селлінг» відчуження майна відбулося з порушенням вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України» виданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті без згоди позивачів як власників майна. Внаслідок чого відповідні договори купівлі-продажу майна є недійсними та спірні житловий будинок та земельна ділянка підлягають витребуванню на користь позивачів з незаконного володіння АТ «КБ «Приват Банк». Представник відповідача АТ «КБ «Приват Банк» Яковлєва-Ангеловська О.А. у судовому засіданні вказала, що позивачі мають можливість проживати у будинку, проте не є власниками оскільки не зареєстрували нерухомість, до реєстраційної служби не зверталися та відмову не отримували, у задоволенні позову просила відмовити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача ТОВ «Естейт Селлінг» до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом досліджені наступні обставини. 28 грудня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 679 (а.с.16) Під час шлюбу подружжям було набуто у власність земельну ділянку, площею 0,042 га, та житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,4 кв.м. що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які за домовленістю між подружжям були зареєстровані за дружиною, що підтверджується державним акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №674647 від 26.11.2007 року та свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 27.01.2208 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17621102 від 05.02.2008 (а.с.17, 18, 19). 21 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ODMLGA00000014 (а.с.20-25) Відповідно до пункту 8.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 21.02.2008 р. по 21.02.2028 р. включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 131 100,00 дол. США на наступні цілі: у розмірі 91 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 22 100,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного Договору. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Павлишин В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №115, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,40 кв. м., житлова площа - 52,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, на якій розташований вказаний будинок (а.с.26-30) Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2012 року по справі №1506/4204/2012 позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000014 від 21.02.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , яка складає - 188 387,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 1 505 215 грн. 47 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 92 816, 52 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 43 828, 71 доларів СІНА; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 156,01 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору -41 585, 55 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31.29 доларів США, шраф (процентова складова) -8 969,34 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки: - \~ \~ \~ \~на житловий будинок, вартістю 581 447 грн., загальною площею 138, 40 кв. м. з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.01.2008 року; - \~ \~ \~ \~на земельну ділянку, площею 0,042 га, вартістю 75 058 грн., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, -їданого відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області 26 листопада 2007 року, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, шляхом укладання ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та здійснення цим банком всіх необхідних дій для продажу предметів іпотеки, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.32-34). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2013 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2012 року змінено, доповнивши абзац 4 резолютивної частини рішення після слів «договору купівлі-продажу» словами «від імені [PERSON] ». В решті рішення залишено без змін (а.с.35-36). 16 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №728, відповідно до умов якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю 2 Естейт Селлінг» житловий будинок (разом із надвірними спорудами, а саме: гараж, огорожа) загальною площею 138, 4 кв. м., у тому числі житловою площею 52,3 кв.м., з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 37-40) 16 березня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С. та взеєстрований в реєстрі за №729, відповідно до умов якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю ТОВ «Естейт Селлінг» земельну ділянку, площею 0,0424 га, кадастровий номер 2 /84200:02:004:0741, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.41-44). 16 березня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено Договір іпотеки №DNTFLOK06629/DI101, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №732,, відповідно до якого_ТОВ «Естейт Селлінг» передало ПАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,40 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0424 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.45-52). Не погоджуючись з укладеними договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16.03.2016 року, оскільки вони були укладені між ПАТ «КЕ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Зеллінг» під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого забезпечення кредитів в іноземній валюті». [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсними вказаних договорів. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 липня 2016 року по справі №496 2004/16-ц клопотання [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 138,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» вчиняти дії щодо виселення та вселення осіб з/до житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.54-55). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.02.2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни - відхилено. Ухвалу судді Біляївського районного суду Одеської області від18 липня 2016 року про забезпечення позову - залишено без змін (а.с.56-57). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року по справі №4962004/16-ц позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримова Неля Сабіровна про визнання недійсними договору купівлі-продажу будинку № 728 від 5.03.2016 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки № 729 від 16.03.2016 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. було залишено без задоволення (а.с.58-62). Постановою Одеського апеляційного суду від 31.10.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 квітня 2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано недійсними договір купівлі-продажу будинку № 728 від 16.03.2016 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки № 729 від 16.03.2016 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. (а.с.63-69). Постановою Верховного Суду від 28.10.2020 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни було задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року скасовано та справу здано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.69-79). Постановою Одеського апеляційного суду від 31.11.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено. \~ \~ \~ \~ Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, Позивачам стало відомо, що власником їх нерухомого майна: житлового будинку разом із надвірними спорудами, загальною площею 138,4 кв. м., житловою - 52,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,0424 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав значиться Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.83-92). У якості підстави внесення запису про право власності на житловий будинок зазначено: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30875944 від 10.08.2016 15:52:20, приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.. У якості підстави внесення запису про право власності на земельну ділянку зазначено: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30876929 від 10.08.2016 16:18:16, приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Документи, подані для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 732, виданий 16.03.2016, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримова Н.С. (а.с. 105-109). У сканованих матеріалах реєстраційної справи серед наданих державним реєстраторам документів, на підставі яких було проведено реєстрацію права власності на спірне майно за ПАТ КБ «ПриватБанк» міститься повідомлення за вих. №08.4.1.1/3-192 від 17.06.2016 року та нотаріально посвідчена заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення заборони та іпотеки (а.с.93-96). Отже, станом на сьогодні зареєстрованим власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] є АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Дослідивши вищевказані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2012 року, частково зміненим рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2008 року № ODMLGA00000014 звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 138,4 кв. м, житловою площею 52,30 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:02:004:0741, що розташована за вищевказаною адресою, шляхом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу від імені [PERSON] будь-яким способом з іншою особою-покупцем та здійснення цим банком всіх необхідних дій для продажу предметів іпотеки. В подальшому предмет іпотеки перейшов у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», а згодом - АТ КБ «ПриватБанк». Договори, які стали підставою відчуження майна визнано недійсними в судовому порядку. Наразі позивачі не позбавлені можливістю користуватися спірним майном, проте в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту спірного нерухомого майна власником зазначено ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 462/5804/16-ц (провадження № 61-39342св18)). Обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й, у першу чергу, відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Положення частини першої статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Відповідно до правового висновку, викладеного у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). У пункті 114 постанови від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. У пунктах 83-86 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. \~ \~ \~ \~Власник з дотриманням вимог статей 3 87 і 3 88 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. З огляду на вказане, враховуючи, що спірні житловий будинок та земельна ділянка вибули із володіння позивачів поза їх волею, оскільки вибули на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладених між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 16 березня 2016 року, які визнані недійсними у справі №496/2004/16-ц, оскільки договори купівлі-продажу було укладено щодо майна, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземні валюті у період дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому дії банку з відчуження без згоди власника предмета іпотеки не відповідали вимогам статті 203 ЦК України, слід дійти висновку про наявність правових підстав для витребування із чужого незаконного володіння АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] спірних житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів здійснені ними витрати по сплаті судового збору в сумі 2671,12 грн. кожному.

Outcome: approved