Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що із відповідачем вони уклали шлюб 27 квітня 1991 року, зареєстрований у Бережанському відділі ДРАЦС. У шлюбі у них народилося дві доньки, які на час подання позову є повнолітніми. Як на причину для розірвання шлюбу послалася на несумісні характери, що робить неможливим сумісне проживання. Вказує, що їх шлюб розпався і відновленим бути не може. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Її представник адвокат Прийдун В.М. подав заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності та без участі позивачки [PERSON] . Також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Додатково зазначив, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, припинили вести спільне господарство та сімейно-шлюбні відносини. Понесені судові витрати просив залишити за позивачкою і з відповідача не стягувати, після розірвання шлюбу прізвищ позивачки залишити без змін. У випадку належним чином повідомленого відповідача, сторона позивача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адресовані йому судові повістки повернуто до суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата; відзив на позов не подав, як і не подав жодних заяв по суті спору. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву сторони позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.З ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив такі факти: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 27 квітня 1991 року уклали шлюб, зареєстрований у Бережанському відділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №38, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27 квітня 1991 року. Так, з врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, відсутність сімейно-шлюбних відносин, очевидним є те, що позивачка не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак згаданий шлюб не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved