Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

26 лютого 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 09. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали спільно однією сім`єю до серпня 2024 року. Через сварки та непорозуміння вони змушені були припинити шлюбні відносини. Як чоловік та дружина не проживають півроку. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Відповідач, будучи працездатною особою, ухиляється від належного утримання сина, добровільно не надає достатньої матеріальної допомоги. Неодноразові прохання позивачки до відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання сина є безрезультатними. Лише вона одна не в змозі утримувати сина. Її особистих доходів не вистачає для належного забезпечення та утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 09; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). Представник позивача [PERSON] - адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 22 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 09 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки в серпні 2024 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання\~ батьками\~ обов`язку\~ утримувати\~ дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім цього, ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 26 лютого 2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, в справах про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved