Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22034000397678 від 27.08.2020, у розмірі 12 644,53 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 27.08.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000397678 (далі Договір). За умовами Договору Банк надав відповідачу кредит у тимчасове платне користування, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити проценти та комісії за ним, а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому Договором. Відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані. Банк відповідно до умов договору факторингу № 28/03/24 відступив право вимоги за Договором на користь ТОВ «Цикл Фінанс». Таким чином Товариство набуло право вимоги до [PERSON] на суму боргу у розмірі 12\~644,53 грн, яка складається з: 6366,24 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,12 грн заборгованість по відсотках, 6278,17 грн заборгованість по комісії. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання відповідачу адвокатської вимоги № 3196427611-АВ від 03.01.2025. Згідно з ухвалою судді від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 31.01.2025 цінним листом. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження надіслана судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернутий на адресу суду з відміткою поштового відділення Укрпошти від 22.02.2024, що адресат відсутній за вказаною адресою, однак за положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами та згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 27.08.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000397678. За умовами вказаного договору Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Пунктом 1.2 Договору визначено, що сума кредиту становить 11800,00 гривень; строк кредитування: 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту\~27 серпня 2022 р.; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 27.08.2020 по 26.03.2021 7 % від суми кредиту, з 27.03.2021 по 26.09.2021 5,5 % від суми кредиту, з 27.09.2021 по 26.03.2022 4 % від суми кредиту, з 27.03.2022 по 27.08.2022 2,25 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 0,001 % річних. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» (п.1.4 Договору). Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтентних платежів відповідно до графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору (п.2.1 Договору). Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав 27 серпня 2020 року відповідачу кредит у розмірі 11800 грн, позичальник частково сплачував платежі по кредиту, про що свідчать дані виписок по особовому рахунку [PERSON] за період з 27.08.2020 по 27.03.2024. Однак, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувались, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 220340397678 від 27.08.2020 станом на 27 березня 2024 року загальна заборгованість [PERSON] складає 12664 грн 53 коп., з яких: 6366 грн 24 коп. - \~заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 12 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 6278 грн 17 коп. - заборгованість за простроченою комісією. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, за умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило за плату для ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників та оплатило їх, що підтверджується даними платіжної інструкції № 6041 від 28.03.2024. Відповідно до даних акту приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу № 28/03/2024 від 28.03.2024 товариство прийняло від Банку реєстр боржників у кількості 4140. Як вбачається з витягу з вказаного реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22034000397678 від 27.08.2020 в загальному розмірі 12644,53 грн, з яких: 6366,24 грн заборгованість по тілу, 0,12 грн заборгованість по відсотках; 6278,17 грн заборгованість по комісії. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями пункту першого частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем належними та допустимими доказами доведено укладення кредитного договору між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , а також надання кредитних коштів відповідачу. Доказів повернення відповідачем кредитних коштів та сплати процентів за користування ним матеріали справи не містять. Відповідач розміру заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором належними та допустимими доказами не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Щодо вимоги Товариства про стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії за кредитним договором № 22034000397678 від 27.08.2020, суд зазначає про таке. Частинами першою, другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини у сфері надання споживчих кредитів регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,\~\~ у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування»\~\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно\~\~до\~\~пункту\~\~5\~\~Правил\~\~про\~\~споживчий\~\~кредит\~\~банк\~\~надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець\~на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим\~Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 роз`яснено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що пунктом 1.2 кредитного договору № 22034000397678 та графіком платежів (п.4 Договору) передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка становить у період з 27.08.2020 по 26.03.2021 7 % від суми кредиту (826 грн щомісячно), з 27.03.2021 по 26.09.2021 5,5 % від суми кредиту (649 грн щомісячно), з 27.09.2021 по 26.03.2022 4 % від суми кредиту (472 грн щомісячно), з 27.03.2022 по 27.08.2022 2,25 % від суми кредиту (265,50 грн щомісячно). При цьому у вказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору № 22034000397678 від 27.08.2020, то положення пункту 1.2 та графіку платежів до договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов вказав Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 6278 грн 17 коп. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 6366 грн 36 коп. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позовних вимог на 50,35 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1219,68 грн (50,35 % від 2422,40 грн). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладений з адвокатом Дорошенко М.А., додаткову угоду № 22034000397678 від 27.01.2025 до вказаного договору, акт № 22034000397678 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.01.2025, детальний опис робіт, відповідно до яких витрати Товариства на правничу допомогу по справі про стягнення заборгованості з [PERSON] склали 6000 грн, ордер на надання правової допомоги від 27.01.2025, копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3021 грн, що складає 50,35 % від 6000 грн.

Outcome: partial