Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

21 листопада 2024 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а також на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та а її утримання. У зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 06 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2019 року з нього стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що правомірним буде стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружину у розмірі по 1/8 частині з усіх його доходів. Просив розглянути справу у його відсутність, та під час ухвалення рішення врахувати його позицію щодо позовних вимог. Відповідь на відзив позивача чи її представника до суду не надходила. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач у судове засідання не прибув, про дачу, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві просив розглянути справу у його відсутність. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.2022 року. (а.с. 8) Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2023. (а.с.6) Позивач разом із дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,7) Згідно Судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 вересня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.59-60). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При визначенні\~розміру аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~ на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~суд враховує,\~що з\~відповідача стягуються\~аліменти на\~підставі судового\~наказу на\~утримання двох\~неповнолітніх дітей\~від попереднього\~шлюбу у\~розмірі 1/3\~частини від\~його доходу,\~а тому\~ з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 листопада 2024 року. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд, вважає їх обґрунтованим та такими що підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, ч.3 п.1 ст. 133 ЦПК України). Так, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 1 500,00 грн., у той же час не надає доказів на підтвердження таких витрат, а тому суд доходить висновку про недоведеність позивачем понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1\~500,00 грн. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial