Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

20 січня 2025 представник позивача адвокат Богославський Андрій Сергійович, діючи в інтересах позивача [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, щопозивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] . Позивач є студентом 1 курсу групи ПН-41, приладобудівного факультету КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання. Вступив ло університету 10.08.2024 року, закінчує університет [INFO] [PERSON] досяг повноліття, та з [PERSON] 07.01.2025 року у нього виникло право на отримання від відповідача аліментів на період навчання. В зв`язку з цим просить стягнути із [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі. 12 березня 2025 року відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких він зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Вказує, що він працює на посаді головного спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 1312.2023 року і по теперішній час. До досягнення позивачем повноліття він сплачував аліменти на його утримання, заборгованості по сплаті аліментів немає. Також на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що позивач [PERSON] мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , навчається у НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за державним замовленням, отже позивач не несе матеріальних витрат на навчання та проживання за місцем навчання. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати є недоведеними, до справи не долучено належних доказів оплати суми витрат та обсягу виконаних робіт. Просить частково відмовити у задоволенні позову та призначити розмір аліментів 10% від сукупного доходу відповідача щомісячно. Представник позивача адвокат Богославський А.С. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Окремо подані письмові додаткові покази до позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Просив стягнути витрати на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково тому, що у нього народився син, який також потребує матеріального забезпечення. Також зазначив, що позивач навчається на денній формі навчання за державні кошти, а також до справи не долучено доказів, що мати позивача не може забезпечувати сина. Визнає стягнення у розмірі 1/10 частки його доходів. Згідно ст. ст. 19, 274 ЦПК України, дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з фактичних обставин справи. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ та ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.01.2007 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 23.(а. с.5) Відповідно до Довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби № 24 від 13.09.2023 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.4). Як видно з довідки НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського»№ 2 від 15.01.2025 року, яка видана [PERSON] в тому, що він є студентом 1 курсу групи ПН-41 приладобудівного факультету КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за державним замовленням і закінчує університет 30.06.2028 року. (а.с.6). Як вбачається з досліджених судом додатків до заперечень на позовну заяву [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 414. (а.с.19). Також, відповідачем долучено довідку про заробітну плату, яка видана [PERSON] в тому, що він дійсно працює у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2023 року на посаді головного спеціаліста і його заробіток з січня 2024 року по грудень 2024 року складає 255\~573,05 грн. (а.с.18). На час розгляду справи домовленостей з приводу надання матеріальної допомоги синові у зв`язку з його навчанням між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно із статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ч.1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами\~ст. 199 СК України\~передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, [PERSON] має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи та стабільний дохід, що підтверджується наданою до суду відповідачем довідкою про заробітну плату. За змістом\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями\~статті 141\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, проаналізувавши докази в сукупності та враховуючи те, що [PERSON] досяг вісімнадцятирічного віку, ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати і самостійно себе утримувати, а тому потребує матеріальної допомоги. Враховуючи також те, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги синові у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, то, з відповідача підлягають стягненню аліменти на період його навчання\~, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу на утримання доньки. \~ \~ \~ \~Також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини 2017 року народження, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] та вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на його користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/7 частини від усіх видів його заробітку (доходів) на користь та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином віку двадцяти трьох років, що на думку суду буде відповідати інтересам кожної із сторін. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. \~ \~ \~ \~Відповідачем разом із запереченнями на позовну заяву до суду подано клопотання про відмову позивачу у стягненні витрат на правову допомогу, відповідно до якого відповідач категорично не погоджується з сумою витрат на правничу допомогу оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату у сумі 1000,00 грн. \~ \~ \~ \~Представником позивача адвокатом Богославським А.С. відповідно до позову заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. \~ \~ \~ \~Як вбачається з наданого представником позивача договору № 07-01/25 від 20.01.2025 року, між адвокатом Богославським А.С. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. У розділі 3 договору визначено гонорар адвоката у розмірі 3000,00 грн. за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Також долучено ордер про надання правничої допомоги № 1309002 від 20.01.2025 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 5-6\~статті 137 ЦПК України,\~у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. \~ \~ \~ \~Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. Відсутність доказів оплати витрат на правову допомогу (чеків, квитанцій, тощо) є підставою для відмови у задоволенні відшкодування таких витрат. Також відповідно до позову представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача правової допомоги у розмірі 1000,00 грн., однак із тексту Договору про надання правової допомоги № 07-01/25 від 20.01.2025 року вбачається, що розмір гонорару адвоката встановлений 3000,00 грн. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за подання позову.

Outcome: partial