Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

19.02.2025 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на квартиру, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [PERSON] , наділі за текстом позивач, діючи через свого представника, адвоката Бєлоущенко Андрія Жоржовича змушений звернутися за судовим захистом до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з наступних підстав. 26 лютого 1997 року в простій письмовій формі було укладено договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був укладений та зареєстрований 04.03.1997 року в Первомайській філії Південної Товарної Біржі за реєстровим № 895. Згідно вказаного договору купівлі - продажу [PERSON] продав, а позивач в свою чергу купив квартиру за 5676 (п 'ять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі - продажу. В подальшому позивач зареєстрував вказаний договір купівлі-продажу № 895, який був укладений та зареєстрований в Первомайській філії Південної Товарної Біржі в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації. Вказані обставини об`єктивно підтверджені копією виписки про підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року. На даний час у позивача виникла потреба розпорядитись вказаною квартирою, однак позивач не може цього зробити, оскільки договір купівлі - продажу було посвідчено не в нотаріальному порядку. Згодом за допомогою адвоката, звернувшись до державного реєстратора ЦНАП Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області стосовно проведення реєстраційних дій по державній реєстрації речових прав на нерухоме майно, належного позивачу квартири, згідно договору купівлі - продажу за № 895, який був укладений та зареєстрований в Первомайській філії Південної Товарної Біржі від 04 березня 199" року, державним реєстратором в свою чергу було роз`яснено та відмовлено позивачу в оформленні права власності посиланням на невідповідність договору купівлі-продажу обов`язковому нотаріальному посвідченню згідно з рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно про відмову в проведенні реєстраційних дій № 284212 від 17.02.2025 року. Особливості державної реєстрації прав на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно визначалися Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 року № 703, пунктом 42 якого передбачено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Пунктом 16 цього Порядку визначено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення. Згідно з п. 35 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141 державний реєстратор за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень оформляє свідоцтво про право власності на нерухоме майно, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Оскільки угоду купівлі-продажу сторонами виконані повністю, претензій з цього приводу ніхто не заявляв, враховуючи той факт, що оформити вказану угоду в нотаріальному порядку на сьогоднішній немає можливості, оскільки речові права власності зареєстровані на паперовому носії в органах державної реєстрації КП «Первомайському МБТІ» за позивачем, то в даному випадку іншим шляхом реалізувати своє право власності не існує. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника Первомайської міської ради Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення 26.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано 26.02.1997 року в Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 895, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно вище вказаного договору [PERSON] передав, а [PERSON] , прийняв в управління та користування спірну квартиру, сплативши іншій стороні її договірну вартість в розмірі 5676,00 грн., що є доказом того, що сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Зазначене нерухоме майно позивач зареєстрував в Первомайському МБТІ 04 березня 1997 року за № 12494, у встановленому законом порядку, згідно реєстраційного посвідчення КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації». На даний час, нотаріальне посвідчення договору неможливе. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved