Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за кредитним договором № 245290336 від 19.12.2019 в розмірі 13613,66 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн., оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.12.2019 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №245290336, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого останній надано кредит в розмірі 20780 грн., який перераховано на її банківську картку. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118/01, а 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 додаткові угоди, відповідно умов яких, фактору за плату відступлено права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, у тому числі і до відповідачки на загальну суму 13613,66 грн. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого останньому відступлено права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, у тому числі і до відповідачки на загальну суму 13613,66 грн. У подальшому ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 02.12.2024 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Юніт капітал" укладено договір факторингу №02/12/24-У, згідно умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 13613,66 грн. ТОВ "ФК"Онлайн фінанс" та ТОВ "Юніт капітал" не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідачка належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконала, здійснювала часткові платежі, внаслідок чого на момент подання позовної заяви виникла заборгованість на загальну суму 13613,66 грн., яка складається з: 10741,30 грн. - заборгованість по кредиту, 2872,36 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою суду від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 18.03.2025, 03.04.2025 та 22.04.2025, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду повернулися конверти з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання. Крім того, відповідачка у судові засідання, призначені на 18.03.2025, 03.04.2025 та 22.04.2025, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом надіслання судових повісток на електронну адресу відповідачки зазначену в кредитному договорі. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 19.12.2019 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір №245290336, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в сумі 20780 грн., строком на 126 днів. З пунктів 1.4-1.7 договору вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 175,20 відсотків річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід"ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору). Графік платежів складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу позичальником підлягає поверненню частина наданого в користування тіла кредиту та всі нараховані проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому в п.1.4 договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника. Згідно додатку до договору №245290336 від 19.12.2019 "Графік платежів" та паспорту споживчого кредиту, кредит виданий на споживчі цілі, сума кредиту становить 20780 грн., строк кредиту - 126 днів, процентна ставка, відсотків річних - 175,20 %, реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 174,44 %. Сторони погодили 9 платежів по 3151,56 грн., останній - 3151,46 грн. Загальна вартість кредиту складає 136,49 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 28393 грн. 94 коп. (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом, які складають 36,49 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 7583 грн. 94 коп. (у грошовому вираженні); суму (тіло) кредиту в розмірі 20780 грн. (у грошовому вираженні). Відповідно до додаткової угоди від 15.03.2020 про зміну умов договору №245290336 від 19.12.2019, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] дійшли згоди продовжити строк дії даного договору на чотирнадцять днів. У будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов"язань за договором. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з дати укладення додаткової угоди, позичальник сплачує за користування кредитом 174,44 відсотків річних від суми кредиту на період дії цієї додаткової угоди. Всі інші умови договору залишаються без змін. Як вбачається з заявки на отримання грошових коштів в кредит, платіжного доручення від 19.12.2019, довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та довідки №11/2024 від 18.11.2024, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказало 19.12.2019 на банківську картку [PERSON] 5168-74ХХ-ХХХХ-8688, кошти згідно договору №245290336 від 19.12.2019, в сумі 20780 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за кредитним договором № 245290336 [PERSON] 19.12.2019 видано гроші в сумі 20780 грн. строком на 126 днів. Оплачено 02.01.2020 - 3151,56 грн., 16.01.2020 - 3151,56 грн., 02.02.2020 - 3151,56 грн., 15.02.2020 - 3303,00 грн., 29.02.2020 - 3001,00 грн., 15.03.2020 - 720,96 грн., 10.05.2020 - 15,00 грн., всього 16494,64 грн. Заборгованість по тілу кредиту в сумі - 10741,30 грн., по процентах 2872,36 грн. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт), клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п.8.2 договору у такій редакції: "8.2. строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов"язань за цим Договором". Всі інші умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно якої сторони дійшли згоди про викладення тексту договору у новій редакції. 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладені додаткові угоди №№27, 31, 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024 включно. Доповнити договір п.11.10 та викласти розд.3 договору у новій редакції. Згідно реєстру прав вимоги №95 від 25.08.2020, ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №245290336 від 19.12.2019 в розмірі 13613,66 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10741,30 грн., заборгованість по відсоткам - 2872,36 грн. 05.08.2020 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" укладені додаткові угоди №№ 2, 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" на виконання договору факторингу №05/0820-01, укладеного між ними 05.08.2020, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №245290336 від 19.12.2019 в розмірі 13613,66 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10741,30 грн., заборгованість по відсоткам - 2872,36 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон плюс", [PERSON] за кредитним договором №245290336 від 19.12.2019, нараховано заборгованість в сумі 13613,66 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10741,30 грн., заборгованість по відсоткам - 2872,36 грн. З довідки ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №245290336/ФК від 02.12.2024, вбачається, що 25.08.2020 відступлено право вимоги за кредитним договором №245290336 від 19.12.2019, укладеного з [PERSON] , ТОВ "Таліон плюс" згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. 02.12.2024 між ТОВ "Юніт капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (клієнт) укладено договір факторингу №02/12/24-У, згідно якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи основну суму основного зобов"язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 02.12.2024 за договором факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024, укладеного між ТОВ "Юніт капітал" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 704, на загальну суму заборгованості 21 276 481,71 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024, ТОВ "Юніт капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (клієнт), уклали цей реєстр про те, що клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників - позичальників на умовах передбачених договором факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №245290336 від 19.12.2019 в розмірі 13613,66 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10741,30 грн., заборгованість по відсоткам - 2872,36 грн. З виписки з особового рахунка за кредитним договором №245290336 [PERSON] , наданої ТОВ "Юніт капітал", вбачається, що 19.12.2019 [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №245290336 від 19.12.2019. Заборгованість станом на 05.12.2024 складає 13613,66 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10741,30 грн., прострочена заборгованість за процентами - 2872,36 грн. Дана заборгованість не погашена. Сума операції (за дебетом або кредитом відповідно), сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку, сума вихідного залишку за даним кредитним договором за 02.12.2024-05.12.2024: обороти за період - дебет - 13613,66 грн., сальдо на кінець періоду - прострочене тіло 10741,30 грн., прострочені відсотки 2872,36 грн., разом 13613,66 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,\~їх розмір визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що кредитний договір №245290336 від 19.12.2019 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) надісланий відповідачці. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачці надано кредит в розмірі 20780 грн., шляхом перерахування 19.12.2019 на її картковий рахунок. У той же час, відповідачка не виконала повністю взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернула та відсотки за їх використання не сплатила, внаслідок чого заборгованість [PERSON] становить 13613,66 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10741,30 грн.; заборгованості по несплаченими відсоткам за користування кредитом - 2872,36 грн. Оскільки [PERSON] в повному обсязі не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 13613,66 грн., оскільки ТОВ "Юніт капітал" набуло право вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №03/12/2024-01, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду №13 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6000 грн. від 03.12.2024. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Юніт капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 6000 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп., покласти на відповідачку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved