Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач 08 січня 2025 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначила, що 23 листопада 2013 року вони із відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Красногвардійським відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною служби Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1685. Як вказує позивач спільне життя з відповідачем не склалось. На протязі 2023 року сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до діаметрально протилежних поглядів на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про сім`ю. Позивач вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. На примирення не погоджується. Ухвалою суду 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася 20 березня 2025 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 20 березня 2025 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 23.11.2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною служби Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1685. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства, припинено. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у провадженні суду не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач не прохала про відшкодування судових витрат із відповідача, вважати судові витрати фактично понесеними. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved