Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В квітні 2025 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту смерті її батька на тимчасово окупованій території, а саме: [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - с. Мішкино Курганської області, дата смерті - [INFO] , місце смерті - м. Луганськ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Луганську помер її батько - [PERSON] , про що свідчить копія довідки про причину смерті №С-00460, виданої 14 березня 2025 року Кам?янобродським відділом запису актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] в судове засідання не з?явилась; просила суд, провести розгляд справи за її відсутності. Представник Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; свого представника для прийняття участі у розгляді справи не направив. Суд, розглянувши подані стороною заявника документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ( п. 8 ) ч. 1ст.315 ЦПК України ). У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] (заявник) є рідною донькою [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження: [PERSON] , [INFO] , батьками якої є - [PERSON] та [PERSON] , виданого 16 жовтня 1969 року Жовтневим РАЙ ЗАГС м. Луганська. Звертаючись до суду з вищезазначеною заявою, заявник зазначила, що згідно довідки про причину смерті №С-00460 від 14 березня 2025 року, її батько - [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ, атеросклероз судин головного мозку ІІІ. У своїй заяві, заявниця наголошувала, що документи, які засвідчують смерть її батька, видані некомпетентними органами, а тому, вона змушена звернутися до суду із вищезазначеною заявою, для подальшого проведення державної реєстрації смерті її батька. Відповідно до ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану ", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що м. Луганськ є тимчасово окупованою територією. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ( п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України ). Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 ст.317 ЦПК України). Стаття 2, 3 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " від 15.04.2014 № 1207-VII визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Надані заявником документи, а саме: копія довідки про причину смерті №С-00460, виданої 14 березня 2025 року Кам?янобродським відділом запису актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки; копія свідоцтва про смерть, виданого 14 березня 2025 року Кам?янобродським відділом запису актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, копія договору - замовлення на організацію та проведення захоронення, видані органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому, не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органом державної реєстрації актів цивільного стану ". За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки, заявниця не може отримати від територіальних органів Міністерства юстиції України, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] . Здійснити державну реєстрацію смерті батька у позасудовому порядку, заявниця позбавлена можливості. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved