Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

20.02.2025 [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , є рідним братом померлої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер рідний брат - [PERSON] . Після його смерті, як зазначає заявник, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини до майна [PERSON] , померлого [INFO] . 23.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частці на квартиру під [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , яка не встигла оформити свою частку квартири. Заявник зазначає, що він звернувся до нотарiальної контори iз заявою про прийняття спадщини після померлої сестри, проте у видачi свiдоцтва про право на спадщину після смертi його сестри було вiдмовлено та роз`яснено про необхідність пiдтвердження родинних вiдносин між [PERSON] та померлою сестрою [PERSON] . Заявник вказує, що їх родинні стосунки з померлою пiдтверджуються наступними доказами: довідкою № 453 від 03.12.2024 року, яка видана Вознесенським Другим старостинським округом Буджацької селищної ради Болrрадського району Одеської областi, копією погосподарської книги № 7 села Вознесенка, копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про прийняття спадщини, а також заявами двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, заявник вказує, що у кожного з братів та у їх сестри у свідоцтвах про народження відрізняється зазначення ім?я батька: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а відповідно й по-батькові. В іншому, відомості про батьків вказаних осіб ідентичні. Оскільки заявник має намір прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті сестри, але не може довести ступінь рідства з нею, він звернувся до суду з відповідною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за [PERSON] , зацікавлені особи: [PERSON] , Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин. Крім того, вказаною ухвалою суду від 24.02.2025 витребувано з Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); копію актового запису або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; копію актового запису або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] ; копію актового запису або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , та з Державного архіву Одеської області - копію актового запису або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; копію актового запису або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні 17.04.2025 заявник [PERSON] підтримав надану заяву у повному обсязі та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник - адвокат Месропянцева О.В. підтримали надану заяву у повному обсязі та просили суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 17.04.2025 не зявилася, однак 13.03.2025 надіслала суду лист зі змісту якого вбачається, що Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса просить слухати справу у її відсутності, а розгляд справи залишає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (у свідоцтві про народження російською мовою зазначено [PERSON] ), батько, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «гагауз», мати, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «молдованка», що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 20 серпня 2013року, актовий запис №8138. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини до майна [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини за законом від 23.10.2019 року та копією заяви № 3571 від 06.12.2013. У зв?язку з розбіжностями у написанні по батькові [PERSON] , [PERSON] та їх померлого брата [PERSON] вони були вимушені звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки не могли отримати спадщину. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.07.2018 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідними братами. 23.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частці на квартиру під [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини за законом від 23.10.2019 року (спадкова справа №1337Т/2019, реєстр №2-607). 24.11.2023 року [PERSON] подарував свою частину квартири брату - [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування від 24.11.2023, реєстр №2-706. [INFO] померла [PERSON] , яка не встигла оформити свою частку квартири, що підтверджується копіює актового запису про смерть № 62 від 01 лютого 2017 року. Заявник звернувся до нотарiальної контори iз заявою про прийняття спадщини після померлої сестри, проте у видачi свiдоцтва про право на спадщину після смертi його сестри було вiдмовлено та роз`яснено про необхідність пiдтвердження родинних вiдносин між [PERSON] та померлою сестрою [PERSON] . Матеріалами справи установлено, що [INFO] народився [PERSON] (у свідоцтві про народження російською мовою зазначено « [PERSON] »), батько, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «гагауз», мати, у свідоцтві про народження зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «молдованка», що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою № 453 від 03.12.2024 року, яка видана Вознесенським Другим старостинським округом Буджацької селищної ради Болrрадського району Одеської областi та з копії погосподарської книги № 7 села Вознесенка, дійсно зареєстровані та проживали за адресою: [PERSON] , [INFO] (чоловік), [PERSON] , [INFO] (дружина), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син). Тобто, з вказаної довідки вбачається, що у [PERSON] є сестра та двоє братів. [INFO] народилась [PERSON] (в актовому записі про народження № 136 від 28.02.1952 російською мовою зазначено « [PERSON] »), батько, в актовому записі зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «гагауз», мати, у актовому записі про народження зазначено російською мовою, « [PERSON] », національність «(гагауз) молдованка». 22.01.1959 року [PERSON] (в актовому записі про шлюб № 2 від 22.05.1959 російською мовою зазначено « [PERSON] »), вийшла замiж за [PERSON] (в актовому записі про шлюб № 2 від 22.05.1959 російською мовою зазначено « [PERSON] ), та приняла прiзвище чоловiка « [PERSON] ». Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у кожного з братів та у їх сестри у свідоцтвах про народження відрізняється зазначення ім`я батька: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а відповідно й по-батькові. В іншому, відомості про батьків вказаних осіб ідентичні. Родинні відносини підтверджуються наступними доказами: довідкою № 453 від 03.12.2024 року, яка видана Вознесенським Другим старостинським округом Буджацької селищної ради Болrрадського району Одеської областi, копією погосподарської книги № 7 села Вознесенка, копіями свідоцтв про народження, копією актового запису про народження № 136 від 28.02.1952, копією актового запису про шлюб № 2 від 22.05.1959, копією свідоцтва про прийняття спадщини, а також письмовими заявами двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз`ясненнями п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішитице питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Встановлення факту родинних відносин здійснюється судом в порядку окремого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин, за встановленням якого звертається заявник, має юридичне значення, оскільки неможливість встановити родинний зв`язок між ним та покійною сестрою, перешкоджає йому реалізувати своє право на спадкування, а тому суд вважає що заявник не має можливості встановити факт родинних відносин в іншому порядку, ніж судовому. Також судом встановлено, що метою звернення заявника з даною заявою є оформлення спадщини до майна - [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки вказані розбіжності у написанні по батькові заявника та його сестри, позбавляють заявника можливості підтвердити родинні стосунки з рідною сестрою. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений факт родинних відносин є встановленим, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved