Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що 30.01.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і фізичною особою, якою є [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-3870. На виконання вимог договору, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С7203, для підписання кредитного договору 1340-3870 від 30.01.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 6100 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день. Проте, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст.\~12\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» та ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Станом на 17.12.2024 року, загальний розмір заборгованості становив: 51\~850 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 6100 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами\~45 750 гривень. В той же час кредитодавцем односторонньо прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 21\~350 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 30\~500 гривень. Зважаючи на це, оскільки в добровільному порядку відповідачка не погасила вказану суму заборгованості, позивач просить стягнути з неї заборгованість по отриманому кредиту в сумі 30\~500 гривень, з яких 6100 гривень боргу за кредитом та 24\~400 гривень простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. 09.04.2025 року від представника відповідачки в справі адвоката Сікози В.О. до суду подано відзив на позовну заяву за вимогами якого просив в позові відмовити. Як підставу для відмови у позові зазначив те, що позивачем не доведено належними доказами факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки. Вказав, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1340-3870 від 30.01.2024 року та лист АТ «Приватбанк» від 16.12.2024 року не є первинними фінансовими документами, а тому не є належними доказами про перерахунок кредитних коштів. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і фізичною особою, якою є [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-3870. Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 6100 грн.; дата надання/видачі кредиту: 30.01.2024 року. Пунктом 4.8. договору передбачено, що базовий період складає 21 календарних днів. Згідно із пунктом 4.9. договору сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначних графіком платежів (який є Додатком 3 до Договору) дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів. У разі несплати процентів за користування Кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду. Позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування Кредитом кожного календарного дня Строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування Кредитом у повному обсязі. У випадку погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування Кредитом у повному обсязі в подальшому сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду із урахуванням положень п. 4.8. цього Договору. Проценти за користування Кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок Кредитодавця. Позичальник підписанням цього Договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання Позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок Кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених Позичальником коштів на рахунок Кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені Позичальником кошти можуть надійти на рахунок Кредитодавця із затримкою, несе Позичальник. Відповідно до пункту 4.10. договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування, починаючи з дня видачі кредиту до фактичного повернення всієї суми кредиту, за такою ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом. Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 24.11.2024 року. Строк дії Договору дорівнює Строку кредитування (пункт 4.12. договору). У пункті 4.14. сторони передбачили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 51\~850 гривень та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом. Порядок і умови відкриття ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитної лінії, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): С7203. Також до укладення кредитного договору відповідачка ознайомилася із паспортом споживчого кредиту, що підтвердила одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): С7203. За змістом довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором № 1340-3870 від 30.01.2024 року [PERSON] за допомогою системи LiqPay 30.01.2024 року перераховано 6100 гривень. на картку № [NUMBER] . Зазначене також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк», адресованим ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Згідно із розрахунком за договором 1340-3870 від 30.01.2024 року, заборгованість відповідачки станом на 24.11.2024 року становить 51\~850 гривень., з яких: основний борг 6100 гривень; залишок відсотків 45750 гривень. В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1\~ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). Частинами 1, 2 статті 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З аналізу статей 205-207 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12цього Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20(провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі №757/40396/20(провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21(провадження 61-6066св23) та інших. У справі, що розглядається, встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому [PERSON] на веб-сайті кредитодавця та через особистий кабінет подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе. Ідентифікація [PERSON] на веб-сайті позивача здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням її особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної пошти, номера платіжного засобу, на який необхідно перерахувати кошти, тощо. Доказів, що указані в договорі одноразові ідентифікатори та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, відповідачкою не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договору виключає підстави вважати, що без їх погодження [PERSON] не могла отримати кредитні кошти. Будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно [PERSON] , які стосуються підписання кредитного договору у матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відзиву щодо відсутності доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами. Посилання у відзиві на те, що з наданих позивачем документів неможливо ідентифікувати платіж щодо нібито перерахування коштів [PERSON] , оскільки такі не містять повних даних номеру картки, є безпідставним. На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1340-3870 від 30.01.2024 року про переказ коштів на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 6100 грн. Факт перерахування вказаних коштів на рахунок [NUMBER] також підтверджено позивачем листом АТ «Приватбанк» від 16.12.2024 року. Саме цей номер картки: [NUMBER] відповідачка [PERSON] вказала разом з іншими власними установчими даними для ідентифікації її особи при підписанні договору про відкриття кредитної лінії № 1340-3870 від 30.01.2024 року. Доказів того, що банківська картка з номером [NUMBER] , зазначена у кредитному договорі № 1340-3870 від 30.01.2024 року не належить відповідачці та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, [PERSON] та її представником до суду не надано, а в силу положень, передбачених ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц). Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування 30.01.2024 року АТ «Приватбанк» від імені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за допомогою системи LiqPay 6100 гривень на картку № [NUMBER] . Відповідачка будь-яких доказів того, що вказана картка на момент укладення договору та здійснення перерахування коштів їй не належала, не надала. Тобто сторона відповідачки заперечує певні факти,однак доказів на підтвердження своїх заперечень не надає. Суд вважає, що така поведінка сторони відповідачки не відповідає ознакам чесності, відкритості й поваги до інших учасників судового процесу та суду, вона не направлена на сприяння суду в своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, справедливому вирішенні спору, а має на меті уникнення виконання зобов`язання перед позивачем. За даних обставин суд погоджується із доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки боргу в силу неналежного виконання нею своїх зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1340-3870. Проте, суд не в повній мірі згідний із проведеним позивачем розрахунком боргу. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 року не більше 1,5%, а з 21.08.2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір між сторонами укладено 30.01.2024 року, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за процентами за період з 30.01.2024 року по 24.11.2024 року становить 51\~850 гривень. Проценти за весь період нараховані за процентною ставкою 2,50 %, тобто з 23.04.2024 року у розмірі більшому ніж встановлений законом. У зв`язку з наведеним суд приходить висновку, що розмір заборгованості з 23.04.2024\~року по\~21.08.2024\~року підлягає\~перерахунку,\~виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1,5 % і становить 10 980 гривень (6100 (тіло кредиту) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів у періоді). За період з 21.08.2024 року по 24.11.2024 року розмір боргу виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1 % становить 5856 гривень (6100 (тіло кредиту) х 1 % (розмір процентної ставки) х 96 (кількість днів у періоді). А за період з 30.01.2024 року по 22.04.2024 року розрахунок заборгованості за процентами проведено позивачем із дотриманням норм законодавства. Отже, загальний розмір заборгованості відповідачки становить 29 646 гривень. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідачки слід стягнути судовий збір в розмірі 2354,57 грн., що становить 97,2 % задоволених позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути лише 30500 гривень заборгованості. На підставі наведеного, ст.ст.526,\~530,\~612,\~625,1048-1050,\~1054\~ЦК\~України та

Outcome: partial