Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 28.08.2023 між ПрАТ «УПСК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канадіан» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів ОКЮ №177/000/23009152, предметом якого є страхування автомобіля «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] 10.04.2024 о 17:45, керуючи транспортним засобом «Renault Dokker», н.з. [NUMBER] , в місті Києві на пр. Науки, 54, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] , який було припарковано біля узбіччя, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. 11.04.2024 [PERSON] звернулась до ПрАТ «УПСК» з заявою про настання події та того ж дня страховиком оглянуто автомобіль «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . 19.04.2024 ТОВ «Канадіан» подало до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування. 08.05.2024 ПрАТ «УПСК» складено страховий акт, на підставі якого того ж дня виплачено страхове відшкодування в розмірі 199 200 грн. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.06.2024 у справі №752/8711/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 199 200 грн. в порядку суброгації. Позивачем було направлено претензії відповідачу, однак останній залишив її без задоволення. Просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 199200 грн. та судові витрати. 16.10.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які отримані останнім 07.11.2024. Зважаючи на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. ТОВ «Канадіан» є власником автомобіля «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . 28.08.2023 між ПрАТ «УПСК» та ТОВ «Канадіан» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів ОКЮ № 177/000/23009152, предметом якого є страхування автомобіля «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . 10.04.2024 о 17:45 год., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «Renault Dokker», н.з. [NUMBER] , в місті Києві на пр. Науки, 54, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] , який було припарковано біля узбіччя, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. 11.04.2024 страхувальник звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про настання події. 11.04.2024 страховиком оглянуто транспортний засіб «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . 08.05.2024 ПрАТ «УПСК» складено страховий акт №КАСКО/177/000/24/0004, відповідно до якого, сума страхового відшкодування становить 199200 грн. (247200 грн. - розмір франшизи в розмірі 48 000 грн.). 08.05.2024 ПрАТ «УПСК» перерахувало ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 199200 грн., призначення платежу «за рах. №СЧ-00020 від 19.04.2024, Audi AA35 EK, ТОВ «Канадіан». Виплата страхового відшкодування згідно страхового акту № КАСКО №177/000/24/0004 від 08.05.2024. Без ПДВ», що підтверджується платіжною інструкцією №162226357. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.06.2024 у справі №752/8711/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень скоєних 10.04.2024, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цією постановою встановлено вину відповідача в скоєнні 10.04.2024 дорожньо-транспортної пригоди, в якій був пошкоджений транспортний засіб «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як зазначено у статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями, до страховика, у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України, та ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачають три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 10.04.2024 з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений транспортний засіб «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] . Розмір збитку, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля, становить 199200 грн. Оскільки транспортний засіб «Audi Q8», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований за договором добровільного страхування від 28.08.2023 в ПрАТ «УПСК», то останнє перерахувало ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 199200 грн. згідно страхового акту № КАСКО №177/000/24/0004 від 08.05.2024. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до ПрАТ «УПСК» перейшло право вимоги відповідача на підставі ст. 993 ЦК України. Таким чином, відповідач правомірно вимагає стягнення з позивача в порядку суброгації 199200 грн. Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду надано не було. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3 028 грн. оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати позивача на правничу допомогу надану Адвокатським об`єднанням «Ентропія права», в сумі 7000 грн. підтверджені належними доказами. Зазначений розмір витрат є співмірним із складністю справи та обсягом наданих правових послуг, а тому суд вважає можливим компенсувати ці витрати позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі, оскільки позовні вимоги задоволені повністю. Загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10028 грн.

Outcome: approved