Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

17.01.2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 31.07.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 501169182, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» надало відповідачу кредит у сумі 29 184,00 грн. зі сплатою 22,99 % річних на строк 36 місяців на споживчі потреби. Однак, відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього станом на 23.02.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 45 705,41 грн., з яких: 26 819,15 грн. тіло кредиту, 18 086,26 грн. відсотки за користування кредитом. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено договір факторингу, за умовами якого позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 705,41 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалась. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» - Плачинди К.О. надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 31.07.2019 року на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про надання кредиту № 501169182, між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання кредиту № 501169182, згідно умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі у сумі 29 184,00 грн. зі сплатою 22,99 % річних на строк 36 місяців на споживчі потреби (а.с.5-6). Відповідачу був складений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), який був підписаний відповідачем, що свідчить про її обізнаність з умовами та правилами кредитування (а.с. 6). 22.01.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, за яким позивач набув право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с.9-21). 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за яким позивач набув право вимоги, зокрема, за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с.22-29). Як вбачається з інформації за договором, заперечень щодо якої відповідачем не надано, відповідач кошти не повертав, у зв`язку з чим у неї станом на 23.02.2021 року утворилася заборгованість, що становить 45 705,41 грн., з яких: 26 819,15 грн. тіло кредиту, 18 086,26 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.29). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та відсотками, суд виходив із такого. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26 819,15 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 18 086,26 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання юридичних послуг № 03-07/24 від 03.07.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.А.; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 року; платіжну інструкцію № 4918 від 01.10.2024 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 742/2585/19. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті приймання-передачі наданих послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов до висновку про стягнення на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з відповідача 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved