Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Від ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС"\~через систему\~"Електронний\~суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016 у розмірі 58 698 грн 61\~коп., яка складається з суми заборгованості - 37 436 грн 59 коп., суми інфляційних втрат - 17 895 грн 64 коп., трьох відсотків річних - 3 366 грн 38 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір № 200522205. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 14 000 грн 00 коп., з встановленим строком користування з 05.05.2016 по 11.07.2018, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 23.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 37 436 грн 59 коп., з яких: 13 035 грн 00 коп. - заборгованість за кредитом; 24 401 грн 59 коп. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС", та зафіксована у додатку до договору-реєстрі кредитних договорів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3\~% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016 становить 37 436 грн 59 коп., у тому числі нараховано с уму збитків з урахуванням 3% річних - 3 366 грн 38 коп., а також су ма збитків\~інфляційних втрат\~за несвоєчасне\~виконання кредитних\~зобов`язань\~-\~17\~895\~грн 64\~коп.,\~отже загальна\~сума заборгованості\~складає 58\~698\~грн 61 коп. Наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 30.05.2016 № 37 затверджено результати проведеної перевірки, наведені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда2 договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за умовами якого останній зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження ПАТ "Банк Михайлівський", а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників), яке у подальшому ТОВ "ФК "Плеяда" відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" за договором факторингу від 20.05.2016 № 1. Постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ\~"ФК "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ\~"Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № № 1, 2; - зобов`язати ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № № 1, 2. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ\~"ФК\~"Плеяда" та від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ "ФК "Фагор". На початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". У зв`язку з чим було пропущено строк звернення до суду. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.01.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду на 27.02.2025. 29.01.2025 від представника позивача Завадської О. В. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме, редагованого файлу "Банківські виписки по рахунку відповідача" (а. с. 42-47). 04.02.2025 відповідач [PERSON] була ознайомлена з матеріалами цивільної справи (а. с. 49). 13.02.2025 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ. До ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" від ПАТ\~"Банк Михайлівський" перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто позивач не є правонаступником ПАТ "Банк Михайлівський" за всією діяльністю банку. Із позовної заяви вбачається, що за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем було надано у користування кредитні кошти в сумі 14 000 грн 00 коп. на строк з 05.05.2016 по 11.07.2018. При цьому, яким чином були надані ці кошти (готівкою одразу вся сума чи шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок) у позовній заяві не вказано. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (на думку позивача) зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ "Банк Михайлівський" мав право від дня завершення строку кредиту (11.07.2018) та протягом наступних трьох років звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Однак, вказаним правом не скористався (до моменту припинення існування). Відтак, загальний строк позовної давності сплинув 12.07.2021. Позивач, як набувач прав кредитора (новий кредитор), мав реальну можливість дізнатися про пропуск строку позовної давності вже на час, коли позивач був правонаступником (12.07.2021). Однак, позивач з невідомих причин свідомо "чекав" закінчення строків позовної давності майже один рік з дня, коли став правонаступником. Таким чином, позивач міг передбачити обсяг прав, що перейде та перейшли до нього за укладеним договором про відступлення права вимоги. При цьому, мав би врахувати строки пред`явлення вимоги до боржника в судовому порядку та ризики, що існують у стягувача у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, позивач вказує, що причини пропуску строку позовної давності є обґрунтованими та строк позовної давності останнім було пропущено саме з поважних причин. Так, 05.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та нею було укладено кредитний договір № 200522205. Далі, 20.07.2020 ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на\~підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Крім того, оригінали документів, а саме: кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020, були отримані позивачем лише на початку 2023 року. Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів, на переконання позивача призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови, що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (частина п`ята статті 267 ПК України). Вважала, що наведені вище обставини, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності з урахуванням викладеного . Посилання позивача на Закон України від 30 березня 2020 року №540- IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією РосійськоїФедерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні воєнного стану із 05:30 години 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє станом на дату ухвалення рішення, та, як наслідок продовження строків позовної давності, не змінює обставин справи. Вказані події виникли після 12.07.2021, тобто, після спливу загального строку позовної давності за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016. Щодо суті спору зазначила наступне. Між нею та ПАТ "Банк Михайлівський" 05.05.2016 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 200522205, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 14\~000 грн 00 коп., з встановленим строком користування з 05.05.2016 по 11.07.2018., а\~відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В подальшому, між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ФК "Плеяда" був укладений Договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016, що укладені між АТ "Банк Михайлівський" і позичальником разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. В подальшому, ТОВ "ФК "Плеяда" отримані від ПАТ "Банк Михайлівський" права вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ "ФК "Фагор", відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016. Крім того, 20.07.2020 ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №\~GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за кредитним договором. Згідно даного договору 20.07.2020 відбулося відступлення права вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016. Відповідно до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, відповідач, начебто, має певну заборгованість. При цьому, 05.06.2019, до укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, ТОВ "ФК "Фагор" видало відповідачу довідку, відповідно до якої, ТОВ "ФК "Фагор" станом на 05.06.2019 є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ\~"Банк\~Михайлівський" [PERSON] за договором №200522205 від 05.05.2016, якою повідомило, що станом на 05.06.2019 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий. Додатково повідомлено, що відповідно до діючого законодавства України (зокрема, ст. ст. 204, 1082 ЦК України), дії боржників по виконанню обов`язку на користь ТОВ "ФК "Фагор" будуть вважатися належним виконанням зобов`язання за договором. Зазначений факт має місце, оскільки відповідно до чинного законодавства України вирішення судом спору, який існує між кредиторами, буде мати негативні наслідки не для боржника (клієнта), який повністю виконав свої обов`язки перед TOB "ФК "Фагор", а\~для сторони спору, не на користь якої прийняте судове рішення. Крім того, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, яка набрала законної сили, вирішено: апеляційну скаргу ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" на рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року у справі № 910/11298/16 задовольнити; рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасувати, в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" у цій частині; застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський", згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових-прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу; визнати недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ "ФК\~"Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор"; зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ\~"ДІДЖИ\~ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський", згідно\~договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 по справі №910/11298/16, судом встановлено, що 30 травня 2016, згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" №37, затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 року №1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. Таким чином, вважала, що виконала зобов`язання перед ТОВ "ФК "Фагор" за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016, укладеним між відповідачкою та ПАТ "Банк Михайлівський", і це є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимоги ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" є не обґрунтованими, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. 27.02.2025 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника позивача [PERSON] на 18.04.2025. 06.03.2025\~представник позивача\~Завадська О.\~В.\~надіслала додаткові\~пояснення,\~в яких\~зазначила,\~що у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову з підстав відсутності заборгованості у зв`язку зі сплатою на ТОВ "ФК "Фагор" та як єдиний доказ надає лише довідку. Інших доказів відсутності заборгованості за кредитним договором №200522205 від 05.05.2016, або спростування її розміру надано не було. А також даних про належні до сплати та сплачені суми (тіло кредиту, проценти, штрафи (пені) та інші платежі) в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором не зазначено ні в повідомленнях ПАБ "Банк Михайлівський" ні ТОВ "ФК "Плеяда" від 20.05.2016. Вважала, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості саме за кредитним договором. Так, згідно виписок по рахунку за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016 за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" (23.05.2016) по 27.07.2020 сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду заборгованість становить 37 436 грн 59 коп., яка складається з 24 401 грн 59 коп. - борг по відсотках, 3 035 грн 00 коп. - борг по тілу кредиту. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №\~910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" передати ТОВ "Діджи фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1, № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Відповідно, не виникало право розпоряджатися майном, у тому числі, відчужувати іншим особам. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № \~ \~ \~ \~1, укладений між ТОВ\~"ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Окрім того, визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора, в особі ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", враховуючи норми ст. 599 ЦК України. Враховуючи вищевикладене ТОВ "ФК "Фагор" вже не могла бути кредитором позивача за спірним кредитним договором оскільки в силу приписів ст. 216 ЦК України - недійсний договір не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. А\~надана довідка не може бути належним доказом відсутності заборгованості з огляду на те, що невідомо її походження та правова підстава. Виконаний недійсний правочин породжує реституцію, під якою розуміють поновлення в попередньому правовому та майновому становищі, за яким відповідач по справі не виконала власне зобов`язання за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016. ТОВ\~"ФК "Фагор" в силу закону зобов`язано повернути грошові кошти, які були отримані. Враховуючи вищевказане, можна зробити висновок про те, що зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора, в особі ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", враховуючи норми ст. 599 ЦК України (а. с. 66-72). 18.04.2025 належним чином повідомленні учасники процесу на судове засідання не з`явилися. Представник позивача Романенко М. Е. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності. Відповідач [PERSON] у відзиві просив проводити судовий розгляд за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій: заяви № 200522205 від 05.05.2016, анкети № 2766463 від 05.05.2016, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, договору добровільного страхування життя № 200522205, договору добровільного страхування майна фізичних осіб, паспорта громадянина України серії [NUMBER] підтверджується, що 05.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200522205, за умовами якого [PERSON] отримала 14\~000 грн 00 коп., на строк до 11.07.2018; процентна ставка за кредитом - 0,0001%, нараховується на залишок заборгованості по кредиту. Договір містить підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 15-22). Згідно договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 підтверджується право вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 200522205, а також за реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (а. с. 23-25, 27, 28). Згідно виписки по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, розрахунку інфляційних втрат, 3% річних за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 58 698 грн 61 коп., яка складається з наступного: 37 436 грн 59 коп.- заборгованість по кредиту; 3 366 грн 38 коп. - 3% річних; 17 895 грн 64\~коп. - інфляційні нарахування (а. с. 32, 46-47). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підтвердження заборгованості та її розміру позивач подав виписку за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам [PERSON] , зокрема, за рахунками №\~ [NUMBER] , № [NUMBER] , сформовані з 04.11.2019, а не з часу укладення кредитного договору 05.05.2016. У виписці зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № [NUMBER] , указаному у заяві № 200522205 від 05.05.2016. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору № 200522205 від 05.05.2016, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. В пункті 3 Заяви № 200522569 від 05.05.2016 (а. с. 15) [PERSON] зазначила, що просить кредитні кошти перерахувати на рахунок № [NUMBER] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Відповідач [PERSON] надала довідку від 05.06.2019, складену директором ТОВ "ФК "Фагор", з якої вбачається, що станом на 05.06.2019 ТОВ "ФК "Фагор" є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ "Банк Михайлівський" клієнту [PERSON] за договором № 200522205 від 05.05.2016. Станом на 05.06.2019 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий (а.с. 60). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор". Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" передати Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. З наявних у справі доказів убачається, що відповідачка сплатила в повному обсязі заборгованість за кредитним договором правонаступнику Банку - ТОВ ФК «Фагор» до ухвалення рішення суду про визнання договору факторингу недійсним. Тому таке погашення заборгованості є належним виконанням зобов`язань. Враховуючи, що відповідач [PERSON] виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 200522205 від 05.05.2016 перед особою, яка на той час була кредитором, і подальше визнання договорів недійсними не є підставою для покладення на відповідача обов`язку щодо повторної сплати заборгованості. Водночас, позивач не позбавлений права звернутися з вимогою до ТОВ "ФК "Фагор" про повернення безпідставно отриманих коштів. За таких обставин, у позові про стягнення суми належить відмовити. Оскільки позов не підлягає задоволенню, вимога про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed