Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" заборгованість за договором № 775045632 від 24.12.2021 у розмірі 48949,00 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 24.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 775045632. Згідно із розрахунком заборгованості позичальником за строк дії договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 10000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 775045632 від 24.12.2021 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 02.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, за яким було відступлено право вимоги, у тому числі до відповідача за кредитним договором, заборгованість станом на дату відступлення права вимоги складає 48949,00 грн. Ураховуючи, що відповідач свої зобов`язання у добровільному порядку не виконує позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача разом з позовом, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умоввідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст. 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 24.12.2021 між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір кредитної лінії № 775045632, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі від 2000,00 до 50000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності Вказаний договір підписано сторонами у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію», про що надано довідку про ідентифікацію. Згідно паспорту споживчого кредиту продукту "ВЕОКАРД" до договору № 775045632 від 24.12.2021 кредит видається шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки позичальника, випущеної йому банком в рамках продукту ВЕОКАРД. Видача кредиту відбувається траншами, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком в рамках продукту ВЕОКАРД, суми кредиту в розмірі еквівалентній сумі кожної авторизованої операції в рамках погодженого кредитного ліміту. Строк кредиту до 1825 днів з можливістю продовження. Мета отримання кредиту на споживчі цілі. Дисконтна процентна ставка протягом першого календарного місяця з дати отримання першого траншу за договором 178,85 відсотків річних. Дисконтна процентна ставка протягом другого та наступних календарних місяців з дати отримання першого траншу за договором 361,35 відсотків річних. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 24.12.2021 сума кредиту становить 10000,00 грн, яка має бути перерахована на картку позичальника 4425 XXXX XXXX 1259. 28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» (Клієнт)було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої текст договору викладено в новій редакції, строк дії договору продовжено до 31.12.2021. 31.12.2021 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно. 31.12.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 включно. 31.12.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2024. Виклали п. 11.10 та розділ 3 Договору у новій редакції. 27.06.2023 складено реєстр прав вимоги №237, у витягу з якого зазначено про перехід прав грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 775045632 від 25.01.2022. Однак договір кредитної лінії № 775045632 було укладено 24.12.2021. У подальшому, 02.05.2024 між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 775045632 від 24.12.2021, про що вказано у витягу з реєстру прав вимоги №1 від 02.05.2024. До позовної заяви представником позивача долучено розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», де вказано, що сума заборгованості відповідача за договором кредитної лінії № 77504563220220125135054 від 25.01.2022 становить 48949,00 грн, що складається із 10000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 38949,00 грн заборгованості по відсоткам. Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би факт надання кредиту відповідачу у заявленому у позові розмірі. Відповідно до умов договору кредитної лінії та паспорту кредиту, кредит видається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки позичальника, випущеної йому банком в рамках продукту «ВЕОКАРД». Видача кредиту відбувається траншами, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком в рамках продукту «ВЕОКАРД», суми кредиту в розмірі еквівалентній сумі кожної авторизованої операції в рамках погодженого кредитного ліміту. Картка на яку перераховується кредит - 4425 XXXX XXXX 1259 (відповідно до заяви на отримання грошових коштів в кредит від 24.12.2021). Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано жодних виписок з особового та/або іншого рахунку відповідача, платіжних доручень, банківських переказів, тощо, які б засвідчували факт надання кредиту відповідачу та перерахування коштів на рахунок, що визначений у заявці на отримання грошових коштів та в порядку, що передбачений договором кредитної лінії. Слід зазначити, що вказана позиція кореспондується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц, постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу, згідно з договором кредитної лінії № 775045632 від 24.12.2021 було видано кредитні кошти та саме в тій сумі, яка заявлена позивачем. Визначення конкретної суми в договорі не свідчить про її отримання відповідачем та саме в цьому розмірі. Розрахунок заборгованості на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Також,\~намомент укладення Договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018, а також на момент укладання додаткової угоди від 31.12.2020 боргові зобов`язання відповідача за договором кредитної лінії № 775045632 від 24.12.2021 ще не існували, відтак і не могли бути відступлені іншому кредитору за цими договорами. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018, як і за іншими договорами факторингу. При цьому розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено «Фінансування та порядок розрахунків». Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п.3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. А пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. Аналогічні положення передбачено також у договорі факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24від 02.05.2024, укладеному між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт). У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 міститься правовий висновок, згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Оскільки позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА`до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав доказів, що відповідачу були надані в розпорядження грошові кошти, не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги за договором кредитної лінії № 775045632 від 24.12.2021, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed