Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому з урахування уточнень просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Харківської міської ради 7 скликання від 23.12.2015 року за № 47/15 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0340 гектарів, за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер: 6310138500:04:001:0028, площею 0,0340 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі; визнати недійсним та скасувати рішення Харківської міської ради 7 скликання «Про передачу у власністю та надання в оренду земельних ділянок» від 24.02.2016 № 146/16 в частині затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0340 гектарів, кадастровий номер: 6310138500:04:001:0028 за адресою: [ADDRESS] , що складений фізичною особою-підприємцем [PERSON] та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0340 гектарів, кадастровий номер: 6310138500:04:001:0028 за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29025265 від 30.03.2016 18:47:08, [PERSON] , Харківське міське управління юстиції, Харківської обл. за [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 6310138500:04:001:0028, площею 0,0340 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та припинити відповідне право; відновити межу земельної ділянки [PERSON] , що виділена їй у користування згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 з урахуванням ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2014 року у справі № 645/2403/14-ц, з суміжним землекористувачем [PERSON] , у відповідності до висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1630/3968/3969 та рішення апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року у справі № 22-ц-4/2010, де межа міжж земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] довжиною 11,00 метрів розташована паралельно [ADDRESS] , що розпочинається на відстані 18,35 метрів від задньої межі ділянки 28,60 метрів, до перетину з огорожею № 4, далі по огорожі № 4 до перетину з задньою стіною будівлі літ. «А-1»; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 02.02.2010 року було здійснено поділ житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та встановлено порядок користування земельною ділянкою під вказаним житловим будинком. У користування [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 636 м.кв., у користування [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 317 кв.м., у користування спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну дялінку площею 528 м.кв. Земельна ділянка між погребом, літньою кухнею, прибудовою, сараєм, загальною площею 30 м.к.в. виділена у загальне користування [PERSON] та Спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За домовленістю між [PERSON] та спадкоємцями померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельна ділянка спільного користування площею 30 кв.м. фактично була поділена між суміжними землекористувачами на дві окремі земельні ділянки площею по 15 кв.м. [PERSON] на підставі рішення Фрунзенського районного суду від 28 листопада 2011 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є власником 362/1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.05.2012 року [PERSON] є власником прибудови літ. а6- приміщення 4-6, площею 8,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року, з урахуванням ухвали про роз`яснення цього рішення вії 21 серпня 2014 року, у користування [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було виділено у користування земельну ділянку згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1630/3968/3969 від 21.09.2009 (складався під час розгляду справи про поділ будинку, рішення апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року). На виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року було видано відповідний виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Під час виконання судового рішення було залучено експерта ХНДІСЕ ім. Засл. проф. Бокаріуса, який, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1630/3968/3960 під 21.09.2009, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року, ухвали про роз`яснення цього рішення від 21.08.2014 року, після проведення обмірів земельної ділянки та визначення дійсних меж земельної ділянки, що виділена у користування [PERSON] , прийшов до висновку щодо необхідності переміщення паркану, що фактично розділяв земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] в сторону частини житлового будинку, що належить [PERSON] . Зазначені рішення експерта та державного виконавця не оскаржувалися з боку відповідачів. Відповідачі у свою чергу за період з 2010 року по 2016 рік (момент закінчення виконавчого провадження) встигли провесні відвід у свою власність земельної ділянки всупереч вищевказаних судових рішень, а саме за межею, що відзначалася парканом, який у 2016 році було переміщено на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2014 року та ухвали про роз`яснення цього рішення від 21 серпня 2014 року. Враховуючи тон факт, що у власність [PERSON] було передано земельну ділянку межі якої накладаються на межі земельної ділянки [PERSON] , вважає, що відвід земельної ділянки було проведено з порушенням права позивача, без належного узгодження меж земельної ділянки, що передана у власність відповідача. Також вказувала, що в результаті зловмисних дій з боку відповідача [PERSON] , який під час приватизації діяв у якості законною представника своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , позивачу [PERSON] було завдано значну моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50 000 гривень. Доказами завдання моральної шкоди та суттєвих душевних страждань є відповідні медичні виписки, які підтверджують факт звернення позивача за відповідною медичною допомогою. При цьому, [PERSON] повністю усвідомлював порушення права [PERSON] на користування своєю земельною ділянкою, та бажав настання для [PERSON] несприятливих правових наслідків. На підставі викладеного позивачка вимушена була звернутись до суду у зв`язку із порушенням її прав. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 року дана справа передана в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Бондарєвої І.В. Ухвалою суду\~від 08.02.2019\~р. позовну заяву залишено без руху для надання позивачем документу, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 2303,60 грн. 19.02.2019 р. позивачем надано документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 2303,60 грн., та заяву про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 21.02.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. 15.03.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, застосувати строк позовної давності, замінити неналежного відповідача та стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 5559,00 грн. В обґрунтування зазначав, що він ні є належним відповідачем, оскільки всі документи про які зазначено в позовних вимогах були виготовлені ні ним, а державними органами. Також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки рішення яке просить скасувати позивач було винесено в 2015 році, а позивач звернувся тільки у 2019 році. Відповідач зазначив, що на час розгляду справи чинним законодавством не встановлено форму Акту погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами та порядок погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, який складається під час кадастрової зйомки. Зйомка була проведена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками та інших нормативних актів. Тобто всі документи були розроблені та видані йому згідно чинного законодавства. В позовній заяві, на думку відповідача, написано лише припущення [PERSON] без посилання на будь-які конкретні докази. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року на яке посилається позивач не є взагалі доказом позовних вимог. Посилання в позові про те, що «експерт ХНДІСЕ ім. Засл, проф Бокаріуса ... прийшов до висновку щодо необхідності переміщення паркану» є взагалі без доказовим твердженням позивача. Крім того, зазначав, що виміри при проведенні висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1630/3968/3969 від 21.09.2009 року проводились рулеткою ТОСТ 7502-80 з точністю до 1 см. Тобто механічно експерт міг помилитися. 04.04.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. 10.06.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача. 04.07.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду\~від 04.07.2019\~р. у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду відмовлено. Ухвалою суду від 04.07.2019 р. замінено неналежного відповідача - Відділ у\~м. Харкові\~Головного\~управління\~Держгеокадастру у\~Харківській\~області\~на належного\~-\~Головне управління\~Держгеокадастру\~у\~Харківській області. 20.12.2019 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення та клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування посилався на те, що згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 02.02.2010 р. було здійснено розподіл житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та встановлено порядок користування земельною ділянкою згідно 7 варіанту висновку будівельно-технічної експертизи 1630/3968/3969 від 21.09.2009 р. Своє право власності [PERSON] та [PERSON] передали у власність онуки [PERSON] . У разі переходу власності житлового будинку та земельної ділянки до неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), позивач [PERSON] вирішила зробити перерозподіл земельної ділянки по новому, не вражаючи на рішення Апеляційного суду 2010 року будівельно-технічної експертизи варіанта 7. Таким чином, позивач [PERSON] подає до суду заяву про вступ права наслідування, як спадкоємиця померлого чоловіка, а також просить суд, всупереч вищевказаних рішень та експертиз про переміщення паркану і передачу у власність майна [PERSON] під літерою Е. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 12.06.2014 р. позивачу [PERSON] виділили в користування земельну ділянку, як спадкоємцю померлих, але питання перерозподілу земельної ділянки між співвласниками не прийнято. В свою чергу в 2016 р., позивач [PERSON] , за висновком невідомого експерта, не звертаючи на рішення Апеляційного суду Харківської області від 2010 року та експертизи варіанту 7, фактично змінює межу користування земельною ділянкою переносом паркану в сторону власника земельної ділянки [PERSON] малолітньої дитини, а також привласнює надвірну будівлю літ Е. Таким чином [PERSON] змінює межу користування земельною ділянкою прописану в експертизі Бокаріуса варіант 7 порушуючи рішення вищої інстанції Апеляційного суду Харківської області від 2010 р., привласнює собі надвірну будівлю літ Е, власницею якої є малолітня дитина [PERSON] 17.06.2020 р. до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Максимова М.І. надійшло клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (т.2 а.с.246). 17.06.2020 р. до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, відновлення межі земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди, третя особа: [PERSON] (т.2 а.с.210). 17.06.2020 р. до суду надійшли додаткові пояснення від [PERSON] (т. 2 а.с. 238), в яких вона зазначала, що на підставі рішення апеляційного суду від 02.02.2010 року фактично спірну земельну ділянку було розподілено на чотири окремі земельні ділянки площами 636 кв.м., 317 кв.м., 528 кв.м. та 30 кв.м. На теперішній час [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділено у користування земельну ділянку площею 528 кв.м. [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 340 кв.м., а не 317 кв.м., як це було передбачено рішенням суду про виділення попереднім за її лінією землекористувачам земельної ділянки. Так, за висновком експертизи, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою, довжина земельної ділянки, що виділялася у користування [PERSON] за парканом становить 18.35 м., а [PERSON] та [PERSON] (попередників [PERSON] ) становить 30.00 м. За геодезичною зйомкою, що складена на теперішній час, та кадастровим планом довжина земельної ділянки [PERSON] за парканом становить 15.01 м., а [PERSON] становить 33.35 м. Тобто, межа приватизованої земельної ділянки зсунута на 3 метри у бік земельної ділянки [PERSON] . Також вказувала, що [PERSON] під час приватизації землі було порушено межі сусідньої земельної ділянки та приватизовано 38 кв.м. землі, що належить [PERSON] на праві користування відповідно до судового рішення. 03.07.2020 р. від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою суду від 15.07.2020 р. у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової земельно-технічної експертизи відмовлено. Ухвалою суду\~від 15.07.2020\~р. у задоволенні заяви представника позивача адвоката Максименко М.І. про відвід судді Бондарєвої І.В., в провадженні якої знаходиться дана справа, відмовлено. Ухвалою суду\~від 15.07.2020\~р. у задоволенні клопотання представника відповідача Какосян Т.М. про закриття провадження у справі відмовлено. 17.09.2020 р. до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. 03.12.2012 р. до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову. 03.12.2020 р. від позивача [PERSON] надійшли письмові заперечення щодо призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.12.2020 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 04.12.2020 р. закрито підготовче засідання та справи призначено до судового розгляду по суті. 27.01.2021 р. від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. 02.02.2021 р. від представника відповідача Харківської міської ради Шафоростової А.А. надійшло клопотання про застосування строку позовної давності. 02.02.2021 р. від представника відповідача Харківської міської ради Шафоростової А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування зазначає, що виходячи із положень ст. 78 Земельного кодексу України (далі- ЗК України) право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. У відповідності до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим Законом та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин. Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначені ст.12 ЗК України. Відповідно до ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 121. ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішенням Харківської міської ради від 24.02.2016 № 146/16 «Про передачу у власність та надання в оренду земельних ділянок» [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (проект відведення земельної ділянки) та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0340 га по [ADDRESS] . Враховуючи викладене, рішення Харківської міської ради від 24.02.2016 № 146/16 є вмотивованим, правомірним та таким, що прийняте у відповідності до норм діючого законодавства України. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, питання щодо переходу права власності на земельну ділянку або її частину , на якій вони розміщені, а також право користування земельною ділянкою, внаслідок набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду та переходу права користування земельною ділянкою до набувача цього майна, яким в даному випадку є позивач, на таких самих умовах і в тому ж обсязі, врегульовано діючим законодавством, а саме ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, а тому визнання судом цих прав не потребується. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 3\~статті встановлює,\~що примусово\~відчуження об`єктів\~права власності\~може бути\~застосоване лише\~як виняток\~і мотивів\~суспільної необхідності\~на підставі\~і в\~порядку,\~встановлених законом,\~та за\~умови попереднього\~та повного\~відшкодування їх\~вартості,\~крім випадків,\~встановлених ч.\~2\~ст. 353 цього Кодексу. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу. Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі за № 6-92цс13 особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважають, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, обставини, викладені у ній не доведені належними та допустимими доказами. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року дана справа передана в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В. Ухвалою суду від 26.04.2021 р. цивільна справа прийнята до провадження судді Ульяніч І.В. та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. 07.07.2021 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшла заява про долучення доказів. 14.07.2021 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшла заява про уточнення способу захисту порушеного права. 22.07.2021 р. від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. 26.07.2021 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшла заява про збільшення (уточнення) позовних вимог. 25.08.2021 р. від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Шавлак В. надійшли письмові пояснення, в яких остання просила в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що згідно тексту позовної заяви, не вбачається можливе порушення права позивача, спричинене діями або бездіяльністю Головного управління. Позивачем не оскаржуються дії або бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як відповідача по цій справі, а також не зазначено, яку норму та якого закону було порушено Головним управлінням, щоб визначити його статус в якості відповідача по даній справі та не зазначено, яким чином діями чи бездіяльністю Головного управління порушуються права Позивача. Головне управління прав та законних інтересів позивача по даній справі не порушувало, тому вважають позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:04:001:0028 у Державному земельному кадастрі повідомляли наступне. Згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій», відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: - у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера- землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; - в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера- землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженою нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності; 4) замовника технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву). Під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється: 1) державна реєстрація обмежень у використанні земельної ділянки, що існують на момент державної реєстрації земельної ділянки; 2) внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України Про землеустрій; 3) електронний документ. Заява про державну реєстрацію земельної ділянки в електронній формі з доданими документами подається відповідним сертифікованим інженером-землевпорядником через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру, представлену у формі Інтернет-сторінки. Під час подання заяви в електронній формі сертифікований інженер-землевпорядник за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на Інтернет-сторінці вносить: 1) погоджену відповідно до законодавства документацію із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), в електронній формі відповідно до вимог Закону України Про землеустрій та у формі електронного документа відповідно до вимог Закону України Про Державний земельний кадастр; \~ \~ \~ \~2) інформацію (для фізичної особи): - прізвище, ім`я та по батькові; - реєстраційний номер облікової картки платника податку (крім фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідним органам державної влади та мають відмітку в паспорті) або номер та серію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомили про це відповідним органам державної влади та мають відмітку в паспорті); - реквізити документа, що посвідчує особу (найменування, номер та серію документа, дату його видачі), та документа, що посвідчує повноваження діяти від імені особи (для уповноваженої особи); - місце проживання; - адресу електронної пошти; - найменування та місцезнаходження центру надання адміністративних послуг, в якому заявник бажає отримати витяг; 3) інформацію (для юридичної особи (резидента та нерезидента): - найменування юридичної особи; - код згідно з ЄДРПОУ; - контактний телефон; - адресу електронної пошти; - найменування та місцезнаходження центру надання адміністративних послуг, в якому заявник бажає отримати витяг. У разі подання заяви в електронній формі копії документа, що посвідчує особу, документа, що посвідчує повноваження діяти від імені особи, та документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку до заяви не долучаються. Після реєстрації на Інтернет-сторінці та внесення інформації для подання заяви в електронній формі за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру сертифікованому інженеру-землевпоряднику повідомляється про прийняття заяви та присвоєний їй реєстраційний номер. Перегляд сертифікованим інженером-землевпорядником інформації про стан опрацювання та результати розгляду заяви в електронній формі здійснюється на Інтернет- сторінці за реєстраційним номером заяви. Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; - надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; - приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки. У державного кадастрового реєстратора були відсутні передбачені законодавством підстави для відмови у проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Разом з тим, саме інженери-землевпорядники, відповідно до статті 66-1 Закону України «Про землеустрій», несуть відповідальність за достовірність інформації, яка подається до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, у порядку, встановленому цим Законом. Позивачем не доведено, що землевпорядна документація, надана державному кадастровому реєстратору для реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:04:001:0028 має недоліки чи невідповідності, які б перешкоджали реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Наголошують, що Головне управління прав та законних інтересів позивача по даній справі не порушувало, тому вважають позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню. Також, просили не покладати судові витрати на Головне управління у разі задоволення позовних вимог [PERSON] 22.11.2021 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшло клопотання про виправлення описок в заяві про уточнення способу захисту порушеного права. 29.11.2021 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшла заява про долучення доказів. Згідно супровідного листа від 28.03.2022 р. відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» дана цивільна справа була передана на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 року справа розподілена в провадження судді Бугрій В.М. Ухвалою суду від 18.10.2022 р. цивільна справа прийнята до провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Бугрій В.М. Ухвалою суду від 23.03.2023 р. дану цивільну справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.04.2023 року справа передана в провадження судді Ульяніч І.В. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 257/23 від 25.04.2023 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 року справа передана в провадження судді Сілантьєвої Е.Є. Ухвалою суду від 27.04.2023 р. справу прийнято до провадження судді, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.05.2023 року від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Шавлак В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління. В обґрунтування посилалась на те, що згідно тексту позовної заяви, не вбачається можливе порушення права позивача, спричинене діями або бездіяльністю Головного управління. Позивачем не оскаржуються дії або бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як відповідача по цій справі, а також не зазначено, яку норму та якого закону було порушено Головним управлінням, щоб визначити його статус в якості відповідача по даній справі та не зазначено, яким чином діями чи бездіяльністю Головного управління порушуються права Позивача. Головне управління прав та законних інтересів позивача по даній справі не порушувало, тому вважають позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню. Також зазначили, що у державного кадастрового реєстратора були відсутні передбачені законодавством підстави для відмови у проведенні державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Разом з тим, саме інженери-землевпорядники, відповідно до статті 66-1 Закону України «Про землеустрій», несуть відповідальність за достовірність інформації, яка подається до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, у порядку, встановленому цим Законом. Позивачем не доведено, що землевпорядна документація, надана державному кадастровому реєстратору для реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:04:001:0028 має недоліки чи невідповідності, які б перешкоджали реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Крім того вказали, що висновок експерта № 14540 не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. ЦПК передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку земельно-технічного дослідження 11.06.2021 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про порушення його законних прав чи інтересів з боку Головного управління, тому вважають позовну заяву [PERSON] необґрунтованою, та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню. Також, просили не покладати судові витрати на Головне управління у разі задоволення позовних вимог [PERSON] 15.06.2023 року від представника відповідача Харківської міської ради Буряковської О.Ю. надійшли додаткові пояснення, в яких остання просила суд відмовити у задоволенні позову. Додатково, посилаючись на вимоги ст. ст. 23, 24, 78, 79, 79-1, 83, 116, 122, 125 ЗК України, вказують, що Позивач не є ані власником, ані користувачем спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , у відповідності до вимог земельного законодавства, то застосування норм ст. 152 Земельного кодексу України до даних правовідносин є також безпідставним. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо права користування земельною ділянкою по [ADDRESS] відсутні. Документи, що посвідчують право власності або право користування Позивача земельною ділянкою по [ADDRESS] , передбачені Земельним кодексом Української РСР, Земельним кодексом Україні від 18.12.1990 та Земельним кодексом України від 25.10.2001 до матеріалів справи не надано, а отже Позивачем не доведено, що вона є власником або користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] . Щодо обов`язковості погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, від 20.03.20219 у справі № 514/1571/14 та у справі № 350/67/15 зробила висновки, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Ухвалою суду від 19.07.2023 р. підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 01.11.2023 р. від представника позивача адвоката Максимова М.І. надійшли додаткові письмові пояснення, які останній просив врахувати при ухваленні рішення по справі. Щодо аргументів представника Харківської міської ради про те, що рішення суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою не є правовстановлюючим документом на землю та не може розглядатися у якості виникнення якихось прав та обов`язків зазначив наступне. Так, згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2010 року було здійснено поділ житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та встановлено порядок користування земельною ділянкою під вказаним житловим будинком. У користування [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 636 м.кв., у користування [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 317 кв.м., у користування спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку площею 528 м.кв. Земельна ділянка між погребом, літньою кухнею, прибудовою, сараєм, загальною площею 30 м.кв. виділена у загальне користування [PERSON] та спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під час вирішення судового спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою проводилася додаткова комісійна судово будівельно-технічна експертиза (Висновок № 1630/3968/3669 від 21 вересня 2009 року), відповідно до Висновку якої було встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . На сторінці 4 Висновку чітко вказано, що для проведення експертизи було надано технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] за станом на 02.11.1995 року, згідно змісту якого площа зареєстрованої земельної ділянки під вказаним домоволодінням становить 1511 кв.м. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за його співвласниками ще на початку 50-х років 20 століття (а така реєстрація була неможлива без набуття відповідного права користування земельною ділянкою), а тому абсолютно недоречними вбачаються аргументи представника Харківської міської ради, що позивач не має права користуватися земельною ділянкою під своїм домоволодінням чи не може відстоювати свої права на підставі рішення суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Таким чином, суд під час розгляду справи та судовий експерт під час проведення додаткової комісійної судово будівельно-технічної експертизи вважали доведеним факт того, що земельна ділянка у межах домоволодіння належить співвласникам на праві титульного права користування. У подальшому Фрунзенським районним судом міста Харкова також ухвалювалося рішення про виділення позивачці, як спадкоємцю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у користування земельної ділянки площею 528 кв.м. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, вбачається, що рішення суду про визначення порядку користування земельною ділянкою хоча й не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку нового зразка, але врегульовує порядок користування спірною земельною ділянкою що вже перебуває у користуванні сторін судового спору та визначає права кожної сторони на користування своєю конкретно визначеною у натурі частиною. Крім того, за рішення суду спірну земельну ділянку було розділено на чотири окремі земельні ділянки площами: 636 кв.м., 317 кв.м., 528 кв.м., 30 кв.м. Згодом [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділено у користування земельну ділянку площею 528 кв.м. Площа земельної ділянки [PERSON] без врахування цієї спірної землі становить 468 кв.м (замальовано зеленим пунктиром) + 38 кв.м. (замальовано зеленим пунктиром). При цьому 38 кв.м. складаються з 23 кв.м., які були виділені згідно судового рішення, та 13.65 кв.м., що були додані до цієї землі замість землі загального користування. Таким чином, земельна ділянка [PERSON] без врахування спірної землі площею 38 кв.м. становить 491 кв.м. та 15 метрів із землі загального користування. Згідно судового рішення [PERSON] було виділено у користування 528 кв.м. особистого користування та 15 метрів спільного користування. У даному випадку у разі додавання 491 кв.м. та 38 кв.м. результат = 529 кв.м. - те, що [PERSON] має згідно судового рішення. Таким чином, [PERSON] під час приватизації землі було порушено межі сусідньої земельної ділянки та приватизовано 38 кв.м. землі, що належить [PERSON] на прав користування відповідно до судового рішення. За висновком експертизи, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою, довжина земельної ділянки, що виділялася у користування [PERSON] , за парканом становить 18.35 м, а [PERSON] та [PERSON] (попередників [PERSON] ) становить 30.00 м. За геодезичною зйомкою, що складена на теперішній час, та кадастровим планом довжина земельної ділянки [PERSON] , за парканом становить 15.01. м., а [PERSON] становить 33,35 м. Тобто, межа приватизованої земельної ділянки зсунута на 3 метри у бік земельної ділянки [PERSON] . Відповідачі жодним чином не спростовують по суті висновок експерта, що долучений до матеріалів справи з боку позивача. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення за позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на заперечення, викладені у відзиву. Представник відповідача Харківської міської ради Буряковська О.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Надала пояснення відповідно до відзиву. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Чернявський А.В. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа Грамович Н.О. в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, в якій остання просила розглядати справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи\~доказів). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.02.2010 року, залишеного в силі ухвалою Верховного суду України від 01.06.2010 року (том 1 а.с. 13-21, 22-25), апеляційні скарги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 листопада 2008 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Проведено виділ у натурі часток жилого будинку [ADDRESS] , що є у спільній частковій власності сторін. Виділено у натурі [PERSON] на 2587/6000 частин жилого будинку: комору 3-5 площею 1,3 м. кв., комору 3-6 площею 3,2 м. кв., житлову кімнату 3-4 площею 24,3 м. кв. в частині житлового будинку літ. А-1; житлову кімнату 3-2 площею 10,9 м. кв., житлову кімнату 3-3 площею 17,7 м. кв. в житловій прибудові літ. А2-1; кухню 3-1 площею 6,6 м. кв., сіни III площею 3,5 м. кв. в прибудові літ. а1, загальною вартістю 16314 грн. По надвірним будівлям та спорудам: 1/2 частину літньої кухні літ. В вартістю 1237 грн., вбиральню літ. И вартістю 228 грн., сарай літ. Ж вартістю 37 грн., трубчатий колодязь літ. №5, огорожу літ. № 2 вартістю 1125 грн., огорожу літ. № 3 вартістю 301 грн., хвіртку літ. № 6 вартістю 64 грн., загальною вартістю 2992 грн. Всього [PERSON] виділити житлових приміщень, будівель та споруд на загальну суму 19306 грн. Виділено у натурі [PERSON] на 323/6000 частин жилого будинку, [PERSON] на 697/6000 частин жилого будинку, всього на їх об`єднану частку 1020/6000 частин жилого будинку: житлову кімнату 1-3 площею 7,1 м. кв., житлову кімнату 1-4 площею 15,3 м. кв. в частині житлового будинку літ. А-1; житлову кімнату 1-2 площею 7,7 м. кв. в житловій прибудові літ А3-1; кухню 1-1 площею 9,7 м. кв. в прибудові літ. а2, загальною вартістю 9482 грн. По надвірним будівлям та спорудам: сіни літ. а5 вартістю 709 грн., погріб літ Г вартістю 2273 грн., вбиральню літ. Е вартістю 228 грн., сарай літ. З вартістю 44 грн., ворота літ. №1 вартістю 553 грн., 1/2 частину огорожі літ. № 4 вартістю 36 грн., зливову яму літ. №7 вартістю 398 грн., загальною вартістю 4972 грн. Всього [PERSON] , [PERSON] виділити на їх об`єднану частку житлових приміщень, будівель та споруд на загальну суму 1445 грн. Виділено у натурі на належні [PERSON] 2206/6000 частин жилого будинку, на належні [PERSON] 187/12000 частин жилого будинку, на належні [PERSON] 187/12000 частин жилого будинку, всього на їх об`єднану частку 2393/6000 чатастин жилого будинку: житлову кімнату 4-5 площею 11,3 м. кв., коридор 4-4 площею 4,0 м. кв. в частині житлового будинку літ. А-1; житлову кімнату 4-2 площею 8,4 м. кв., житлову кімнату 4-3 площею 17, 0 м. кв. в житловій прибудові літ. А1-1, кухню 4-1 площею 7,7 м. кв., коридор 4-1-1 площею 4,2 м. кв. в прибудові літ. а, загальною вартістю 12876 грн. По надвірним будівлям та спорудам: ганок літ. а4 вартістю 400 грн., погріб літ. Д вартістю 1929 грн., 1\\2 частину огорожі літ. № 4 вартістю 364 грн., вбиральню літ. К вартістю 304 грн., душ літ. Л вартістю 304 грн., зливову яму літ. № 8 вартістю 398 грн., трубчатий колодязь літ. № 9 вартістю 1324 грн.,1/2 частину літньої кухні літ. В вартістю 1236 грн., загальною вартістю 6259 грн. Всього на\~належні [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] ідеальні частки виділити житлових приміщень, будівель та споруд на загальну суму 19135 грн. Перерозподілено ідеальні частки у праві власності на жилий будинок [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 365/1000 частин вказаного жилого будинку, замісто раніше належавших їй 2587/6000 частин; визнано за [PERSON] право власності на 86/1000 частин вказаного жилого будинку, замісто раніше належавших їй 323/6000 частин; визнано за [PERSON] право власності на 187/1000 частин вказаного жилого будинку, замісто раніше належавших йому 697/6000 частин. Право власності на 310/1000 частин жилого будинку [ADDRESS] , власниками яких після перерозподілу ідеальних часток є померлий [PERSON] , [INFO] частин жилого будинку померлий [PERSON] , 26/1000 частин жилого будинку померла [PERSON] - залишено відкритими. Зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановити у горищному приміщенні будинку по лінії порядку користування житловим будинком (основна частина літ. А-1 з прибудовами літ. А1-1, літ. А2-1) сітчасте огородження з металевої сітки з решітчастими дверима. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 8694 грн. Визначено порядок користування земельною ділянкою згідно 7 варіанту висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1630/3968/3969 від 21 вересня 2009 року наданого ХНДІСЕ їм. Бокаріуса. Виділено [PERSON] земельну ділянку під житловим будинком літ. А2-1, сараєм літ. Ж, 1/2 частиною літньої кухні літ. В, та з боку [ADDRESS] площею 636,0 м. кв. (земельна ділянка показана на плані жовтим кольором). Виділено [PERSON] , [PERSON] у загальне користування ізольовану земельну ділянку площею 317 м. кв. з боку будинку [ADDRESS] (земельна ділянка показана на плані синім кольором). Виділено [PERSON] та спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у загальне користування земельні ділянки між погребом літ. Д, літньою кухнею літ. В, прибудовою літ. А1-1, сараєм літ. Ж загальною площею 30.0 м. кв. (земельні ділянки показані на плані оранжевим кольором). Виділено спадкоємцям померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку під житловим будинком літ. А2-1, літ. А1-1, літ. а, будівлею літ. Д, 1/2 частиною літньої кухні літ. В площею 528,0 м. кв. (земельна ділянка показана на плані зеленим кольором). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.11.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 362/1000 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (том 1 а.с. 57-59). 31.01.2012 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , розмір частки власності 362/1000, реєстровий № 38163 (том 1 а.с. 69-78). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 33501387 від 16.03.2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить 362/1000 частин будинку, житлового з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 60-61). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.05.2012 року визнано за [PERSON] право власності на самочинну прибудову літ. а6- приміщення 4-6, площею 8,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Ідеальні долі в праві власності залишені в попередніх розмірах. Зареєстровано за [PERSON] у встановленому порядку право власності на прибудову літ.а6, площею 8,2 кв.м. до житлового будинку літ.А-1по [ADDRESS] (том 1 а.с. 62-63). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 36041719 від 30.10.2012 року [PERSON] на праві приватної власності належить 362/1000 частин будинку, житлового з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 64). Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 30.05.2012 р. № 314 вирішено дозволити батьку дитини, [PERSON] , який діє від імені малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , при виконанні умови одночасного або попереднього укладання договору дарування 187/1000 частини будинку, що складає 27,3 кв.м. загальної площі та 16,0 кв.м. житлової площі, по [ADDRESS] на ім`я малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дозволити [PERSON] , який діє від імені малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , укласти з [PERSON] договір дарування 187/1000 частини будинку [ADDRESS] , на ім`я малолітньої [PERSON] , [INFO] . Обов`язки щодо оформлення документів від імені малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , покласти на її батька. [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] інформувати Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зазначений правочин та реєстрацію малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у місячний термін після укладення правочину (том. 1 а.с. 147). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року позовні вимоги задоволені частково. Виділено в користування [PERSON] , як спадкоємцю померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку під житловим будинком літ.А2-1, літ.А1-1, літ.а, будівлею літ. Д, 1/2 частиною літньої кухні літ. В, площею 528 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (земельна ділянка показана на плані зеленим кольором). Виділено у загальне користування [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки між погребом літ. Д, літньою кухнею літ.В, прибудовою літ.А1-1, сараєм літ. Ж, загальною площею 30,0 кв.м. (земельні ділянки показані на плані оранжевим кольором) (том 1 а.с. 65-66). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.08.2014 року роз`яснено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради про виділ у користування земельної ділянки, межа порядку користування проходить з відступом від задньої межі ділянки 28, 60 м. на відстані 11,35 м. по існуючій огорожі №4 на відстань 8,00 м. в сторону вул. Санжаревській. Від точки, розташованої на відстані 8,00 м. в сторону вул. Санжаревській огорожі №4 діагональна ділянка 13, 5 м. в сторону будівель літ. К та Л. Ділянка 11,00 м. паралельно вул. Санжаревській за будівлями літ Е та №7 до перетину огорожею №4, далі по огорожі №4 до перетину з задньою стіною будівлі літ. А-1. По межі розподілу основної будівлі літ. А-1 та прибудов. По суміжній стіні між будівлями літ. А1-1 та А2-1 до суміжної точки між прибудовами літ. А1-1 та а1. Від суміжної точки між прибудовами літ А1-1 та а1 на відстань 3,0 м. під кутом 45 градусів в бік двору. Між надвірними побудовами літ. Д, К, Л з одного боку та И, В, Ж, №5 з другого боку в сторону задньої межи. Огинаючи погріб літ. Ж на відстані 3,5 м. в сторону задньої межи та горизонтальна ділянка 2,5 м. паралельно вул. Санжаревській в сторону будівель літ. К та Л. Далі ділянка 1,5 м. в сторону задньої межі до перетину з діагональною ділянкою 13,5 м. зі сторони будівель літ. К та Л та забором №4. Огинаючи літню кухню літ. В на відстані 1 м. та розподіляючи літню кухню літ. В на дві рівні частини по осі паралельно [ADDRESS] . З виділом ділянок загального користування для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Перша між сараєм літ. Ж та [ADDRESS] обмежена відрізами 3,0 м. та 8,50 м. для виїзду з двору, друга -1,5 м. та 3,2 м. для проходу в частину літньої кухні літ. В з боку двору. Описана вище межа показана на плані порядку користування земельною ділянкою, доданого до 7 варіанту висновку експертизи №1630/3968/3969 від 21.09.2009 року, де земельні ділянки зазначені, відповідно, зеленим та оранжевим кольорами (том 1 а.с. 67-68). На виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2014 року [PERSON] 16.07.2014 року видано виконавчий лист № 645/2403/14-ц з виконання рішення в частині виділа в користування [PERSON] , як спадкоємцю померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку під житловим будинком літ.А2-1, літ.А1-1, літ. а, будівлею літ. Д, 1/2 частиною літньої кухні літ.В, площею 528 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (земельна ділянка показана на плані зеленим кольором) (том 1 а.с. 79-80). 19.10.2016 року головним державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. було складено Акт державного виконавця по примусовому виконанню виконавчого листа № 645/2403/14-ц, виданого 16.07.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова. Згідно вказаного\~акту у\~присутності стягувача\~ [PERSON] \~та боржника\~ [PERSON] \~відбулося виконання\~рішення суду\~та ухвали\~по справі\~№ 645/2403/14-ц\~від 14.08.2014\~року про\~роз`яснення\~рішення суду.\~Стягувачем,\~представником стягувача\~та боржником\~у присутності\~державного виконавця\~були здійсненні\~рулеткою заміри\~земельної ділянки,\~після чого\~встановлений залізний\~паркан між\~земельними ділянками\~боржника та\~стягувача.\~Боржник [PERSON] \~заперечував проти\~виконання рішення\~суду,\~вказуючи на\~незаконність дій\~державного виконавця(том 1 а.с. 86-87). Постановою головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. від 20.10.2016 року виконавче провадження № 44525591 з примусового виконання виконавчого листа № 645/2403/14-ц, виданого 16.07.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про виділ\~в користування\~ [PERSON] \~земельної ділянки\~під житловим\~будинком літ.\~А2-1,\~літ.\~А1-1,\~літ.\~а,\~будівлею літ.\~Д,\~1/2\~частиною літньої\~кухні літ.\~В,\~площею 528\~кв.м.,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(земельна\~ділянка показана\~на плані\~зеленим кольором)закінчено (том 1 а.с. 88). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2018 р., вбачається, що 273/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 137,2 кв.м, площа земельної ділянки 1453 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування належить [PERSON] ; на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.05.1012 р. 362/1000 частин даного домоволодіння належить [PERSON] (том 1 а.с. 95-96). Рішенням Виконавчого\~комітету Харківської\~міської ради\~Харківської області\~від 01.07.2015\~№ 402\~вирішено змінити\~адресу частини\~домоволодіння по [ADDRESS] , що складається з житлових кімнат № 1-3, 1-4 в частині житлового будинку літ. «А-1»; житлової кімнати № 1-2 в житловій прибудові літ. «АЗ-1»; кухні № 1-1 в прибудові літ. «а2»; двоповерхової житлової прибудови літ: «А4-2» до житлового будинку літ. «А-1» (в тому числі: гаража № IV, коридора № 1-5, санвузла № 1-6, коридора № 1-7, житлової кімнати № 1-8, житлової кімнати № 1-9, комор №1-10) та надвірних будівель та споруд: льоху літ. «Г», вбиральні літ. «Е», сарая літ. «З», воріт № 1, 1/2 частини огорожі № 4, зливної\~ями №\~7,\~яка визнана\~окремим домоволодінням,\~гр.\~ [PERSON] на\~адресу:\~ [ADDRESS] \~(том\~1\~а.с.\~92). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 48702524 від 30.11.2015 року житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м. на праві приватної власності належить [PERSON] (том 1 а.с. 93). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 48703618 від 30.11.2015 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м. (том 1 а.с. 94). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений КП «ХМБТІ» станом на 10.09.2015 р., містить схематичний план земельної ділянки, належної [PERSON] (том 1 а.с. 163-166). Рішенням 2 сесії 7 скликання Харківської міської ради Харківської області від 23.12.2015 року № 47/15 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови площею, орієнтовно, 0,0349 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 146). На виконання зазначеного вище рішення ФОП « [PERSON] » розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6310138500:04:001:0028 (том 1 а.с. 137-142, том 2 а.с. 69-111). Згідно Висновку № 34/16 вбачається, що Управління держгеокадастру у м. Харкові Харківської області розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] та рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 23.12.2015 р. № 47/15 управління погоджує його та вважає за можливе відвести гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0340 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель територіальної громади (остаточне віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень) на умовах, визначених чинним законодавством (том 1 а.с. 167 на звороті). Згідно висновку по матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] від 17.02.2016 № 488/0/27-16, Управління містобудування та архітектури погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0340 га та вважає за можливе надати земельну ділянку на умовах, визначених чинним законодавством (том 1 а.с. 168). Рішенням 4 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 24.02.2016 року № 146/16, земельна ділянка по [ADDRESS] , кадастровий номер 6310138500:04:001:028, площею 0.0340 га, передана у приватну власність [PERSON] та зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Межі земельної ділянки встановлені на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, складено кадастровий план з зазначенням розташування меж, конфігурації земельної ділянки та нанесені на статичний план міста, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок та схематичний план земельної ділянки. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 6310138500:04:001:0028 площею 0,034 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 107.8 кв.м., житловою площею 47.6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (том 1 а.с. 97-98). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 року, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12.03.2020 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і земельною ділянкою кадастровий номер 6310138500:04:001:028, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язано [PERSON] знести самовільно побудований паркан між будівлями: льоху літ. «Г», сараєм літ. «З» і вбиральнею літ. «Е» (том 3 а.с. 3-10, 15-26). Справа розглядалась протягом 2018-2019 роках. Як вбачається зі змісту вказаного рішення вбачається, що [PERSON] в якості обґрунтування заявлених ним позовних вимог було надані рішення Харківської міської ради від 01.07.2015 року, які на цей час є предметом оскарження, і тільки після його звернення до суду, [PERSON] стало відомо про їх існування, про що свідчить пояснення представника [PERSON] , адвоката Максимова М. І., у судовому засіданні. Згідно висновку експерта № 14540 за результатами проведення земельно-технічного дослідження, складеного 11.06.2021 року зазначено, що існує порушення\~меж земельної\~ділянки [PERSON] ,\~що виділені\~їй у\~користування згідно\~з рішенням\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~12\~черва 2014\~року,\~ухвалою про\~роз`яснення цього\~рішення від\~21\~серпня 2014\~року,\~в результаті\~відведення у\~власність [PERSON] \~земельної ділянки,\~що знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~якої:\~6310138500:04:001:028\~площею 0,0340\~га.\~Площа частини\~земельної ділянки,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~якої:\~6310138500:04:001:028,\~площею 0,0340\~га,\~що накладається\~на земельну\~ділянку [PERSON] ,\~дорівнює 38\~кв.м.\~Усунення порушення\~меж частини\~земельної ділянки\~ [PERSON] ,\~що виділена\~їй у\~користування згідно\~з рішенням\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~12\~червня 2014\~року,\~ухвалою про\~роз`яснення цього\~рішення від\~21\~серпня 2014\~року,\~але на\~яку накладається\~частина земельної\~ділянки,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~кадастровий номер\~якої:\~6310138500:04:001:028,\~площею 0,0340\~га,\~полягає в\~необхідності приведення\~меж до\~відповідності з\~затвердженою документацію.\~Встановлення меж\~земельної ділянки,\~на місцевості,\~проводиться суб`єктами\~господарювання,\~які отримали\~право на\~проведення землевпорядних\~робіт.\~Усунення порушення\~меж частини\~земельної ділянки\~ [PERSON] ,\~що виділена\~їй у\~користування згідно\~з рішенням\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова від\~12\~червня 2014\~року,\~ухвалою про\~роз`яснення цього\~рішення від\~21\~серпня 2014\~року, але знаходиться під вбиральнею літ. «Е», що належить [PERSON] , полягає в необхідності приведення меж до відповідності з затвердженою документацію. Встановлення меж земельної ділянки, на місцевості, проводиться суб`єктами господарювання, які отримали право на проведення землевпорядних робіт (том 3 а.с. 174-181). Також, в листі першого заступника директора Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» О. Угровецького від 18.11.2021 року зазначено, що в тексті експертного будівельно-технічного дослідження № 14540 від 11.06.2021, інформація, яка знаходиться на ст. 2 у п. 3 стосовно технічної документації на земельну ділянку, стосується земельної ділянки з кадастровим номером: 63101385500:04:001:0028, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 14540 від 11.06.2021 реальною адресою земельної ділянки з кадастровим номером: 63101385500:04:001:0028 слід вважати [ADDRESS] . Вище зазначені неточності слід вважати друкарською помилкою (том. 4 а.с. 18). У судовому засіданні було встановлено, що експерт ННЦ «Інституту судових експертиз ім. засл. Проф. Бокаріуса» Шевченко А. Є. був звільнений з Інституту у 2022 році за власним бажанням. У судовому засіданні була опитана виконуюча обов`язки завідувача ЛБТД експерт [PERSON] , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 385 КК України. Експерт надала письмові відповіді по питанням представника позивача. Також зазначила, що експерт Шевченко А. Є. на час складання висновку № 14540 від 11.06.2021 року мав кваліфікацію за спеціальністю 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками»(земельно-технічна експертиза). Стаж експертної роботи складав 4 року. Він мав право проводити вищевказане дослідження. Дослідження було проведено на підставі наданих документів та було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] було встановлено порушення меж земельної ділянки [PERSON] та встановлено, що межа приватизованої земельної ділянки зміщена на 3 метри у бік земельної ділянки [PERSON] . Відповідно до частини\~першої\~статті\~76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина\~перша\~статті\~81 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті\~89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. \~102 ЦПК України\~висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Оцінюючи висновок експерта № 14540 від 11.06.2021 року, суд зазначає, що вказаний висновок містить відповідь на порушені питання, яке є обґрунтованим та таким, що узгоджується з іншими матеріалами справи, при цьому, висновок експерта складений кваліфікованим атестованим судовим експертом. Крім того, у судовому засіданні було опитано експерта, якій підтвердив висновки, які зазначені у висновку експерта, та експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 Кримінального кодексу України. Таким чином, висновок експерта № 14540 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 11.06.2021 року приймається судом в якості належного та допустимого доказу. \~ \~ \~ \~Крім того суд зазначає, що відповідачі не скористались правом звернення до суду з клопотанням про призначення повторної або додаткової експертизи. Посилання відповідачів на той факт, що первинні заміри площі земельних ділянок проводились ще в 2000-х роках та на цей час існують біль точні вимірювальні прибори, і тому можлива розбіжність в замірах, судом не приймається, оскільки вказане є припущенням та не підтверджується дослідженими доказами. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною першою\~статті 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. Відповідно до частини третьої\~статті 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша\~статті 155 ЗК України). Виходячи з положень статей\~8,\~124 Конституції України, статей\~26,\~30,\~87-90,\~97,\~100,\~102,\~118,\~123,\~128,\~143-146,\~149,\~151,\~153-158,\~161,\~210,\~212 ЗК України, глав 27, 33, 34\~ЦК України,\~статті 15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18), від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 297/1903/16-ц (провадження № 61-26296св18). Встановлено, що факт правомірності володіння та користування земельною ділянкою позивачем [PERSON] підтверджено наданими доказами у справі. Вимоги про\~визнання\~недійсним та\~скасування рішення Харківської міської\~ради 7\~скликання від\~23.12.2015\~року за\~№ 47/15\~Про надання\~дозволу громадянам\~на розробку\~проектів землеустрою\~щодо відведення\~земельних ділянок\~в частині\~надання дозволу\~ [PERSON] на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки,\~орієнтовною площею\~0,0340\~гектарів,\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~та визнання\~недійсним та\~скасувати рішення\~Харківської міської\~ради 7\~скликання Про\~передачу у\~власністю та\~надання в\~оренду земельних\~ділянок від\~24.02.2016\~№ 146/16\~в частині\~затвердження проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки,\~площею 0,0340\~гектарів,\~кадастровий номер:\~6310138500:04:001:0028\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а також\~скасування державні\~реєстрації, \~є правомірними, такими, що підтверджуються наданими суду доказами, та стосуються виключно законних прав та інтересів позивача як власника земельної ділянки, а тому доводи відповідача щодо неефективного способу захисту є безпідставними. Подібний висновок щодо захисту прав позивача, порушеного внаслідок накладення земельних ділянок, шляхом визнання недійсними рішення сільської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц (провадження № 14-660цс19). Доводи відповідачів про необхідність застосування строку позовної давності є безпідставними. Так, матеріали справи містять рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2019 року, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12.03.2020 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і земельною ділянкою кадастровий номер 6310138500:04:001:028, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язано [PERSON] знести самовільно побудований паркан між будівлями: льоху літ. «Г», сараєм літ. «З» і вбиральнею літ. «Е» (том 3 а.с. 3-10, 15-26). Справа розглядалась протягом 2018-2019 роках. Як вбачається зі змісту вказаного рішення вбачається, що [PERSON] в якості обґрунтування заявлених ним позовних вимог було надані рішення Харківської міської ради від 01.07.2015 року, які на цей час є предметом оскарження, і тільки після його звернення до суду, [PERSON] стало відомо про їх існування, про що свідчить пояснення представника [PERSON] , адвоката Максимова М. І., у судовому засіданні. Як свідчать матеріали справи [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації, відновлення межі земельної ділянки 05 лютого 2019 року, тобто протягом року, як їй стало відомо про вищезазначені рішення і тому строк позовної давності не пропущений. Що стосується стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за\~наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша\~статті 1167 ЦК України). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). В якості обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди позивач посилається на той факт, що [PERSON] повністю усвідомлював порушення права [PERSON] на користування своєю земельною ділянкою та бажав настання для [PERSON] несприятливих наслідків, що спричинило їй душевні страждання та вимусило звертатись за медичною допомогою. Оцінюючи доводи позивача про спричинення їй моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Звернення відповідача [PERSON] до уповноважених органів з питань оформлення належної йому земельної ділянки не може розцінюватися як спричинення моральної шкоди. Наявність виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 3189 від 16.04.2019-26.04.2019Ю № 705 від 29.01.19-08.02.19, № 6279 від 07.08.18-17.08.18 свідчать про наявність захворювань у позивача по справі, але не свідчить про наявність причинного зв`язку між діями відповідача та захворюваннями позивача по справі. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне, відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та покладає на відповідачів понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~073 (три тисячі сімдесят три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Outcome: approved