Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника, адвоката Яценка Дениса Ігоровича, 09 січня 2025 року звернувся до суду з цією заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 лютого 2018 року до 03 березня 2023 року, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2023 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . З метою захисту життя, здоров`я та інтересів малолітньої доньки, подальшого забезпечення належним матеріальних та належних умов її виховання, всебічного розвитку між ним та матір`ю дитину досягнуто домовленість про те, що він буде виховувати доньку самостійно, про що 02 липня 2024 року укладено договір між батьками про визначення місця проживання та виховання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області за реєстровим № 1006. Вказує, що встановлення факту самостійного утримання та виховання ним дитини обумовлено виключно інтересами дитини, викликаними необхідністю захисту її життя, здоров`я та можливості її вивезення за межі України в зв`язку з військовим станом в державі через розв`язання війни рф. В судовому засіданні представник заявника, адвокат Яценко Д.І., заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримала та надала пояснення про те, що після розірвання шлюбу з чоловіком у 2023 році їх малолітня донька [PERSON] , 2019 року народження, залишилася проживати з батьком, так як вона самостійно не може утримувати дитину, не має належних умов проживання, при цьому вона спілкується з дитиною, приймає участь в її вихованні, забирає до себе, купує їй необхідні речі по мірі можливості. Аліменти з неї не стягуються, проти позбавлення її батьківських прав заперечує. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Охтирської міської ради Н. Мороховська в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому, посилаючись на статті 141, 150, 155 Сімейного Кодексу України вказала, що визначення місця проживання малолітньої дитини сім`ї [PERSON] та укладання договору між батьками про визначення місця проживання та виховання дитини не впливає на взаємовідносини матері з дитиною, оскільки не позбавляє матір прав та не звільняє від виконання нею своїх обов`язків. Мати не обмежена у можливості реалізації належного їй права на спілкування з дитиною та відповідно до чинного законодавства не може зняти з себе батьківські обов`язки по відношенню до власної дитини, зокрема, щодо її виховання та утримання. Тому просить ухвалити рішення на розсуд суду на підставі поданих сторонами доказів /а.с. 83/. Суд з урахуванням думки представника заявника, заінтересованої особи вважає за можливо розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів / ч. 1 ст. 4 ЦПК України/. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 14 лютого 2018 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 08, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб / а.с. 17/. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2023 року за позовом [PERSON] вказаний шлюб розірвано / а.с. 18-19/. [PERSON] народилася [INFO] в м. Охтирка Сумської області, актовий запис № 85, батьки: [PERSON] та [PERSON] , місце державної реєстрації: Охтирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] / а.с. 14/. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2023 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] / а.с. 25-27/. Заявник має у власності 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с. 28-34/, за цією адресою має зареєстроване місце проживання разом з донькою [PERSON] , [INFO] / а.с. 12, 15, 37/, має позитивну характеристику в суспільстві / а.с. 38/. Згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 06 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] / а.с. 22/. Відповідно до довідки КЗ Чернеччинського закладу дошкільної освіти / ясла-садок/ «Чайка» від 02 липня 2024 року за № 01-05/28 [PERSON] , [INFO] , зарахована в цей заклад з 03 березня 2023 року і навчається у змішаному форматі в середній групі « Сонечко » / а.с. 39/. 02 липня 2024 року укладено договір між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання та виховання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Зіньковським І.М. Охтирського районного нотаріального округу Сумської області / а.с. 40-41/, відповідно до умов якого визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Відповідно до ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частина перша ст. 319 ЦПК України зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту. Проте суд критично відноситься до обґрунтування мети, з якою заявник просить встановити цей факт. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення. Посилання заявника на необхідність встановлення факту, що обумовлено виключно інтересами дитини, викликаними необхідністю захисту її життя, здоров`я та можливості її вивезення за межі України в зв`язку з військовим станом в державі через розв`язання війни рф, саме по собі не свідчить про наявність в нього особистого права, яке безпосередньо порушується чи оспорюється заінтересованою особою, матір`ю дитини. Заявник в своїй заяві стверджував, що в цій ситуації відсутній спір про право. Отже, слід дійти висновку, що заявник звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюється та не ставиться під сумнів. На думку суду, встановлення факту самостійного виховання заявником дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено в заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих його прав як батька. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин 2-5 ст. 150 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частин 1-2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання, виховання та утримання дитини. Це випливає як з пояснень заявника, так і з позиції третьої особи, матері дитини. Крім того, до звернення заявника до суду з цією заявою між батьками дитини укладено 02 липня 2024 року нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання та виховання дитини, відповідно до умов якого дитина проживає з батьком до досягнення нею віку повноліття, мати дитини надала свою згоду на вивезення дитини за кордон, тобто в даному випадку всі питання про утримання та виховання дитини між батьками вирішено. До того ж мати зобов`язалася теж брати участь у вихованні та утриманні дитини, що вона і робить, про що повідомила в судовому засіданні. Таким чином не можна вважати, що тільки заявник виховує та утримує дитину самостійно. Як вказав представник заявника в судовому засіданні, що [PERSON] не звертався до суду з позовом про стягнення аліментів з матері дитини, підстав для позбавлення матері батьківський прав відносно доньки теж не має. Таким чином суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, тому слід відмовити в їх задоволенні.

Outcome: dismissed