Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

02.08.2021\~року до\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя надійшла\~позовна заява\~Концерну «Міські\~теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 30\~274,30 грн., яка виникла за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року. 13.10.2021 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя вказана позовна заява задоволена, з [PERSON] стягнуто на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року в розмірі 30\~274 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. 24.12.2024 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про перегляд заочного рішення від 13.10.2021 року по цивільній справі №333/5227/21. 17.01.2025 року ухвалою суду зобов`язано уповноважену особу Концерну «Міські теплові мережі» надати інформацію щодо наявності заборгованості та відкритих особових рахунків за адресою: [ADDRESS] . 19.02.2025 року на адресу суду від Концерну «МТМ», на виконання ухвали суду про витребування інформації, надійшла відповідь про те, що за адресою: [ADDRESS] , з період з 01.10.2014 р. по 31.06.2021 р. наявна заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 30\~274,30 гр. За вказаною адресою відкрито два особових рахунки: -№ [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , по якому заборгованість станом на 01.07.2021 року складає 229,45 грн.; -№602412185, відкритий на ім`я [PERSON] , заборгованість по якому станом на 01.07.2021 року складає 30\~274,30 грн. 24.02.2025 року ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] та скасовано заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2021 року у даній цивільній справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача\~Губрієнко А.О. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. У позовній заяві представник позивача зазначила, що не заперечує проти розгляду справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги заперечує в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі», виходячи з такого. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, в до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Зі змісту позовної заяви вбачається, що Концерн «Міські\~теплові мережі»,\~діючи на\~підставі статуту\~та чинного\~законодавства України,\~надав послуги\~з постачання\~теплової енергії\~відповідачу,\~яка проживає\~в квартирі,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Однак,\~ [PERSON] \~свої зобов`язання\~зі своєчасної\~оплати за\~надані послуги\~за встановленими\~тарифами не\~виконала,\~внаслідок чого,\~за останньою\~утворилась заборгованість\~в сумі\~30\~274,30 грн.\~за період\~з\~\~01.10.2014\~року по\~31.06.2021\~року.\~З цих\~підстав,\~позивач змушений\~звернутись до\~суду за\~захистом своїх\~прав. Згідно з п.2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Концерном «МТМ»\~(виконавцем)\~за період\~з 01.10.2014\~року по\~31.06.2021\~року надано\~послуги з\~постачання теплової\~енергії та\~постачання гарячої\~води за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~на загальну\~суму 30\~274,30 грн. Згідно з долученою до позовної заяви довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 12.07.2021 року, отримувачем послуг за вказаною вище адресою є [PERSON] . Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість перед Концерном «МТМ» за період з 01.10.2014 р. по 31.06.2021 р. складає 30\~274,30 грн. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2021 року №265555629, [PERSON] є власником 33/50 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відповідач [PERSON] підтвердила, що вона володіє на праві власності 33/50 частини житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. У вказаній квартирі відкрито два особових рахунки, один з яких на неї (№602412186),\~за яким\~відсутня заборгованість,\~а інший\~- на ім`я [PERSON] (№ [NUMBER] ), по якому й наявна заборгованість, яка заочним рішенням суду була стягнута з неї через допущену Концерном «МТМ» помилку в довідці щодо заборгованості. Дослідженням розрахунку заборгованості встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно наявна заборгованість на вказану суму, але по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] . Вказаний факт (наявність заборгованості за особовим рахунком [PERSON] станом на день подання позову) підтверджується даними довідки, наданої Концерном «МТМ» 19.02.2025 року на запит суду Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45,\~власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто тягар утримання житлового приміщення несуть відповідачі, і саме вони\~повинні сплачувати витрати на централізоване опалення приміщення та централізоване постачання гарячої води,\~\~власником якого останній являється. Суд зазначає, за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, для суду не мають наперед встановленої сили доводи та факти сторін, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 12 ЦПК України\~закріплено основне правило цивільного судочинства, яке здійснюється на засадах змагальності сторін. Також цією статтею встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. У справі Європейського суду з прав людини «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, п. 50), в аспекті змагальності, наголошується на тому, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд; стаття 6 Конвенції, в той же час, не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами. Аналогічна позиція також міститься у рішенні в справі «Олюджіч проти Хорватії» (Olujic v Croatia), №22330/05, п. 77). З огляду на встановлені обставини, відсутності доказів про наявність заборгованості відповідача, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості в розмірі 30\~270,30 грн. з [PERSON] , а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed