Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 гривень щомісячно до повноліття дитиною. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслалася на те, що 12 травня 2023 року рішенням Калуського міськрайонного суду між нею та [PERSON] розірвано шлюб від якого\~мають неповнолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, всі витрати покладені на неї особисто. Угода про сплату аліментів між нею та відповідачем не укладалася, тому з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, звертається до суду з даною позовною заявою. 12.03.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо повного задоволення позовних вимог. Просив частково задоволити позовні вимоги, а саме: стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 21.03.2025 позивачка подала відповідь на відзив, в якій просила задоввольнити позовні вимоги у повному обсязі. 12.03.2025 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, якому зазначив, що позов визнає частково, а саме щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просив\~позов задоволити частково. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи. 04.03.2025 представник відповідача подав до суду заяву про вступ у справу як представника. 04.03.2025 представник відповідача подав до суду заяву перенесення розгляду справи. 12.03.2025 представник відповідача подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 12.03.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. 21.03.2025 позивачка подала до суду відповідь на відзив. 26.03.2025 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2025 суд задоволив клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Яцківа Миколи Васильовича про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Копією рішення Калуського міськрайонного суду від 12.05.2023 року підтверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6-7). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2018 (а.с. 5) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дітей. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: вивчивши матеріали\~цивільної\~справи,\~дослідивши\~та\~оцінивши\~в судовому\~засіданні письмові\~докази в\~їх\~сукупності,\~встановивши таким\~чином фактичні\~обставини справи,\~суд прийшов\~до висновку,\~що позов слід задоволити частково, враховуючи таке. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині 1 статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхня спільна із відповідачем дитина проживає разом з нею, відповідач участі в утриманні дитини не бере. Водночас відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти, а також не спростував доводи, зазначені у позовній заяві, тому аліменти на утримання малолітньої дитини підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у твердій\~грошовій\~сумі\~у\~розмірі\~5000 гривень щомісячно на кожну дитину. Однак позивачка не обґрунтувала вказаний розмір аліментів, не надала доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь позивачки з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved