Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , котра діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , котра діє в інтересах малолітньої [PERSON] , в якому прохала стягнути солідарно завдані матеріальну шкоду у розмірі 17 800 грн. та моральну шкоду у розмірі 200 000грн., а всього 217 800 грн., а також судові витрати у виді судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. В обґрунтування позову вказала, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 13 квітня 2024 року близько 18.20 за адресою: м.Полтава, вул.Соборності, 9, пересуваючись електросамокатом, порушили правила експлуатації електросамоката, рухаючись вдвох на одному електросамокаті, здійснили наїзд на неї, внаслідок чого вона отримала травму: закритий скалковий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків. Постановами Октябрського районного суду м.Полтави [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. Вказує, що наїзд малолітніми особами було вчинено внаслідок неналежного ставлення відповідачів, які матерів, як до виховання доньок, так і до нагляду за ними, що підтверджено відповідними постановами суду. Внаслідок наїзду їй спричинено матеріальної шкоди у розмірі 17 800 грн. витрат на комплект імплантів для остеосинтезу променевої кістки. Даний збиток відповідами не відшкодовано. Крім того, їй було спричинено моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із наїздом на неї електросамокату та подальшим лікуванням. Під час події вона зазнала нестерпного болю, отримала скалковий перелом, після госпіталізації перенесла складну операцію із вживленням металевої пластини-імпланту, з яким залишиться на все життя. Після події вона не може відновити повноцінну роботу руки, хоча все життя працювала педагогом та викладала музику. Після події її фізичний стан не дозволяє викладання музики та користування музичними інструментами із задіянням травмованої кінцівки. Внаслідок події пережила психічний стрес, відчуває страх на вулиці за своє життя та здоров`я. Крім того, повинна витрачати свій вільний час на відновлення своїх порушених прав. Після події батьки до неї не підходили, не вибачилися, пропозицій про відшкодування шкоди не висловлювали. Оцінює спричинену моральну шкоду у 200 000 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Блажко І.О. від 12 серпня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2024 року суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2024 року справу прийнято до провадження суддею Савченко Л.І., на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначено підготовче засідання. Від представника відповідачів [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує, у зв`язку із його необґрунтованістю. Вказує, що позивач не надала належних доказів для підтвердження обсягу моральної шкоди. Позивач не довела причинно-наслідковий зв`язок між заявленими обставинами і моральними стражданнями. Витрати, що пов`язані з лікуванням та відновленням здоров`я, не підтверджені належними доказами, що ставить під сумнів заявлену суму відшкодування. Вказує, що позивачем не додано жодного доказу, який би підтвердив сам факт спричинення моральної шкоди та обґрунтування розміру заявленого відшкодування. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року витребувано у Октябрському районному суді м.Полтави матеріали справи про адміністративне правопорушення № 554/5162/24 та № 554/5164/24. Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року закрито підготовчепровадежння по справі. Позивач [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити (а.с.112). Відповідачі [PERSON] , котра діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , котра діє в інтересах малолітньої [PERSON] , а також їх представник [PERSON] у судове засідання 15.04.2025 року о 09.00 не з`явилися повторно, про причину неявки суд не повідомили. Від представника [PERSON] надходила заява про відкладення судового засідання 13.02.2025 року о 10.30, у зв`язку із зайнятість в іншому судовому засіданні, однак вона надійшла до суду після судового засідання та без підтвердження поважності причини неявки. Таким чином, підстав для відкладення судового засідання, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.04.2024 року о 18.20 по [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пересуваючись електросамокатом, порушили правила експлуатації електросамоката, рухаючись вдвох на одному електросамокаті, здійснили наїзд на [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого вона отримала травму: закритий скалковий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків, що слідує, зокрема, із Довідки від 07.05.2024 року, затвердженої начальником Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Скічко П. (а.с.19), рапортів працівників поліції від 13.04.2024 року (а.с.17-18). Вказані обставини також встановлені постановами Октябрського районного суду м.Полтави від 22.05.2024 року у справі № 554/5164/24 та від 27.05.2024 року у справі № 554/5164/24, якими [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (а.с.20-21). Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2610 вбачається, що [PERSON] з 15.04.2024 року по 19.04.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня» ПМР, встановлено діагноз: Закритий скалковий перелом дистального мета епіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків (а.с.22-23). У зв`язку із проведенням оперативного лікування (а.с.22-23), [PERSON] був придбаний Комплект імплантів для остеосинтезу променевої кістки за 17 800 грн., що слідує із копії рахунку та квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 17.04.2024 року (а.с.24-25). Позивач [PERSON] має музичну освіту та за спеціальністю є викладачем музичної школи, що слідує із Диплому № 702468 від 18.06.1976 року (а.с.8), також є пенсіонером за віком, що вбачається із Пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Приписами ч.1 ст.1167 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Вказані положення є загальними щодо відшкодування шкоди. Разом тим, правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої малолітньою особою регулюються спеціальними нормами ЦК України. Так, згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд, виходячи з вище встановлених обставин, доходить висновку про причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та заподіянням ним шкоди - ушкодження здоров`я [PERSON] . Нормами чинного законодавства, зокрема цивільного та кримінального, передбачено, що за дії дитини, яка не досягла 14 років усю відповідальність несуть батьки. Підставою притягнення батьків до цивільно-правової відповідальності за правопорушення, вчинені неповнолітніми дітьми, виступає їх власне правопорушення, під яким слід розуміти винне, протиправне невиконання покладених на них обов`язків щодо належного виховання дітей. Згідно з вимогами ч. ч.1, 2 ст.150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Матеріалами справи встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , здійснили наїзд на електросамокаті на [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим вона отримала травму: закритий скалковий перелом дистального мета епіфізу правої променевої кістки зі зміщенням уламків. У зв`язку із цим їй проведено оперативне втручання із встановленням імплантів. Виходячи з вище зазначеного, наявним є причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , заподіянням ними шкоди здоров`ю [PERSON] . У питаннях відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я будь-яке діяння, яким завдається шкода здоров`ю фізичної особи, як правило презумується протиправним. Специфічною у даному деліктному зобов`язанні є і вина заподіювача шкоди. Як і загальними правилами вина заподіювача презумуються, аж доки він не доведе свою невинуватість. Відповідачами [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , та [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , та які притягнуті до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 184 КУпАП за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, не доведено своєї невинуватості жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, відповідачі, як батьки малолітніх, зобов`язані відшкодувати позивачці завдану шкоду. Розмір матеріальної шкоди у сумі 17 800 грн. підтверджений матеріалами справи, а саме випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2610 від 19.04.2024 року (а.с.22-23), копією рахунку та квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 17.04.2024 року (а.с.24-25). Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17 800 грн. є доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., суд виходить з наступного. Позивач вказує, що їй було спричинено моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із наїздом на неї електросамокату та подальшим лікуванням. Під час події вона зазнала нестерпного болю, отримала скалковий перелом, після госпіталізації перенесла складну операцію із вживленням металевої пластини-імпланту, з яким залишиться на все життя. Після події вона не може відновити повноцінну роботу руки, хоча все життя працювала педагогом та викладала музику. Після події її фізичний стан не дозволяє викладання музики та користування музичними інструментами із задіянням травмованої кінцівки. Внаслідок події пережила психічний стрес, відчуває страх на вулиці за своє життя та здоров`я. Крім того, повинна витрачати свій вільний час на відновлення своїх порушених прав. Після події батьки до неї не підходили, не вибачилися, пропозицій про відшкодування шкоди не висловлювали. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивачу дійсно заподіяно моральну (немайнову) шкоду, у зв`язку із ушкодженням її здоров`я, спричиненого внаслідок наїзду на електросамокаті на неї малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також судом береться до уваги поведінка відповідачів, які перед потерпілою не вибачилися, не поцікавилися станом її здоро`я, не запропонували будь-якої допомоги, понесених затрат на лікування не відшкодували. У судове засідання відповідачі також не з`являлися, а позовні вимоги заперечують через свого представника. Разом з тим, розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в сумі 200 000 грн. суд вважає завищеним та недоведеним, та приходить до висновку про стягнення із відповідачів на користь позивача 100 000 грн., який вважає розумним та співмірним із встановленими обставинами справи. За таких умов, позовна заява в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди - частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідачів на користь позивача стягують судові витрати за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 605 грн. 60 коп. у рівних частках (100 % задоволено), тобто по 302 грн. 80 коп., а за відшкодування моральної шкоди у сумі 302 грн. 80 коп. в рівних частках (50 % задоволено), тобто по 151 грн. 40 коп. Тобто з кожного відповідача стягується на користь позивача по 454 грн. 20 коп. (а.с.39).

Outcome: partial