Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна в натурі. За результатом розгляду справи 08.04.2025 суд ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги повністю та вирішив здійснити поділ житлового будинку (загальна площа 291,2кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1975789871101) та земельної ділянки (площа 0,0792га; кадастровий номер 7110136400:03:013:0023), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до другого варіанту висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р., складеного судовим експертом Печиборщ В.З. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, наступним чином: 1)виділити у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , - наступні приміщення (позначені зеленим кольором на план-схемі Додаток №2 до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024): коридор 1-1 площею 12,1кв.м; сходова клітина 4,9кв.м; коридор 1 площею 18,6кв.м; санвузол 2 площею 10,1кв.м; гардероб 3 площею 20,8кв.м; житлова кімната 4 площею 19кв.м; житлова кімната 5 площею 29,8кв.м; житлова кімната 6 площею 20,3кв.м; балкон; 1/2 частини огорожі №2; 2)виділити у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , - наступні приміщення (позначені червоним кольором на план-схемі Додаток №2 до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024): жила кімната 5 площею 14кв.м; кухня-столова 6-1 площею 54,3кв.м; санвузол 2 площею 6,7кв.м; коридор 1-2 площею 4кв.м; топкова 3 площею 9,2кв.м; гараж; тераса; огорожа №1; 1/2 частини огорожі №2; 3)виділити у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 393,35кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер 7110136400:03:013:0023, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначено зеленим кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.); 4)виділити у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 393,35кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер 7110136400:03:013:0023, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначено червоним кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.); 5)виділити у спільне користування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 5,3кв.м за рахунок земель земельної ділянки кадастровий номер 7110136400:03:013:0023, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначено синім кольором на план-схемі Додаток №2а до висновку експерта №18-23 від 12.01.2024р.), залишивши таку земельну ділянку у спільній власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за відступ від рівності часток внаслідок поділу між сторонами житлового будинку та земельної ділянки у розмірі 63\~344 грн. Стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в сумі 13\~420грн. 10.04.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивачки адвокат Яцюк М.В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій заявлено вимогу про відшкодування позивачці за рахунок відповідача наступних судових витрат: судовий збір в розмірі 13\~420 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 26\~000 грн.; витрати з оплати вартості судової експертизи в розмірі 16\~000 грн.; поштові витрати в розмірі 85,99 грн.; витрати у зв`язку з отриманням витягу з Державного земельного кадастру в розмірі 153,71 грн. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що всі судові витрати позивачки слід покласти на відповідача. 17.04.2025 від представника відповідача адвокат Давигора С.А. надійшли заперечення проти заяву представника позивачки про розподіл судових витрат. У такій заяві зазначається, що питання про відшкодування позивачці витрат з оплати судового збору вже вирішено, а витрати у зв`язку з отриманням витягу з ДЗК та направленням поштової кореспонденції не відносяться до судових витрат, а тому і не підлягають відшкодуванню. В частині відшкодування витрат на судову експертизу, то сторона позивача покладається на розсуд суду. В той же час сторона відповідача заперечує проти вимог про відшкодування витрат з оплати правової допомоги в розмірі 26\~000грн., посилаючись необґрунтованість таких вимог через відсутність належних доказів фактичного здійснення таких витрат, а також їх відповідності критеріям реальності та розумності. В судове засідання учасники справи не з`явились, проте представники обох сторін у своїх заявах просили розглянути заяву сторони позивача про відшкодування судових витрат без їх участі. Дослідивши надані докази на підтвердження розміру понесених сторонами судових витрат суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах пропорційності, змагальності та диспозитивності (ст.ст. 11, 12, 13 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає, зокрема, у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз вищенаведених положень законодавства свідчить, що в силу принципу диспозитивності, якщо сторона відмовляється від здійснення свого права на відшкодування судових витрат за рахунок іншої сторони (заявляє вимогу про відшкодування витрат в меншому розмірі чи просить не відшкодовувати їй відповідні витрати), то у суду відсутні правові підстави для ухвалення рішення про розподіл таких витрат. В той же час, заявляючи вимогу про відшкодування судових витрат в певному розмірі, саме на сторону, яка заявляє відповідну вимогу, покладається обов`язок надати суду докази розміру таких витрат, які сторона сплатила або має сплатити. Відсутність відповідних доказів, або невідповідність таких доказів вимогам належності, допустимості та достовірності, є підставою для визнання таких вимог необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За обставинами справи судом встановлено, що під час судового провадження сторони повідомляли суд про понесені ними судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами за наслідком розгляду справи. При цьому в даному судовому провадженні судові витрати сторони позивача складаються із судового збору, сплаченого позивачем, витрат пов`язаних із проведенням судової експертизи, а також витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та вчиненням процесуальних дій (поштові направлення; подання доказів). В контексті заперечень сторони відповідача щодо переліку судових витрат, то варто звернути увагу, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи, що визначені стороною позивача поштові витрати та витрати у зв`язку з отриманням витягу з ДЗК обумовлені необхідністю виконання стороною позивача процесуальних обов`язків, то відповідні витрати відносяться до судових витрат і підлягають розподілу між сторонами на загальних підставах. В той же час суд зауважує, що постановляючи рішення по суті спору судом вже було вирішено питання щодо розподілу витрат позивачки зі сплати судового збору, а отже вимоги представника позивача про відшкодування таких витрат в порядку постановлення додаткового судового рішення задоволенню не підлягають. Визначаючи розмір інших судових витрат, які підлягають компенсації позивачці за рахунок відповідача суд виходить з наступного. Стосовно поштових витрат та витрат на отримання витягу з ДЗК. Матеріалами справи підтверджується здійснення стороною позивача витрат, пов`язаних з направленням процесуальних документів стороні відповідача в межах суми 85,99 грн. /т. 1 а.с. 17, т. 2 а.с. 29, 85/, а також оплата позивачкою адміністративних послуг з отримання витягу з ДЗК /т. 2 а.с. 123/. В контексті обставин даного судового провадження, беручи до уваги процесуальну необхідність вчинення стороною позивача процесуальних дій щодо надання суду доказів та щодо направлення стороні відповідача відповідних процесуальних документів, то понесені позивачкою поштові витрати в розмірі 85,99 грн. та витрати у зв`язку з отриманням витягу з Державного земельного кадастру в розмірі 153,71 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідача в повному обсязі. Стосовно витрат на оплату послуг експерта. За матеріалами справи судом встановлено, що за клопотанням сторони позивача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу за результатом якої експертом було складено висновок №18-23 від 12.01.2024р., складений судовим експертом Печиборщем В.З., і відповідний висновок експерта був використаний судом при ухваленні остаточного рішення по суті спору між сторонами. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог та обставини, які підлягають доведенню при розгляді даної категорії справ, подання стороною позивача такого доказу, як висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи для визначення ринкової вартості об`єкту поділу та з`ясування можливості (варіантів) поділу такого об`єкту в натурі у відповідності до розміру ідеальних часток співвласників є необхідним, оскільки відповідні обставини не можуть доказуватись іншими доказами. Отже витрати позивача на оплату послуг експерта є необхідними, а їх розмір 16\~000 грн. /квитанція від 20.11.2023р./ відповідає критеріям розумності та співмірності, а відтак такі витрати підлягають розподілу між сторонами в повному обсязі. В той же час, суд звертає увагу, що в даному випадку спір між сторонами має особливий характер і зумовлений неспроможністю сторін до спільного використання спірного майна на засадах рівності та правомірності законних прав та інтересів обох співвласників. Передумовою вирішення такого спору є з`ясування обставин щодо можливості поділу спірного майна в натурі, а також визначення реальної ринкової вартості такої частки. Об`єктивне встановлення таких обставин можливе лише за результатом проведення будівельно-технічного експертного дослідження, а відтак результати такого дослідження є необхідним доказом для обох сторін навіть у випадку позасудового врегулювання спору. До того ж суд бере до уваги, що виникнення спору між сторонами обумовлено виключно бажанням позивачки виділити в натурі частку спірного майна, а не протиправними діями відповідача, оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про перешкоджання відповідачем у користуванні спірним майном. За таких обставин,

Outcome: partial