Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тімонов Євгеній Ігорович про визнання права власності на майно в порядку спадкування. У своїй позовній заяві просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Свою позовну заяву обґрунтував тим, що 06.02.2024 року ПН КМНО Тімоновим Євгенієм Ігоровичем було прийнято постанову про відмову позивачу у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі ненадання документів підтверджуючих право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить його матері на праві власності [PERSON] . Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину на квартиру, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, за позивачем підлягає визнання права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення суду. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року витребувати у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» довідку про реєстрацію права приватної власності квартири [ADDRESS] , за [PERSON] ; копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.05.2003 року. 29 листопада 2024 року на адресу суду надійшла відповідь від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Ухвалою суду від 30 січня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. 05 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про визнання позову. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не прибули, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, відзив до суду не направляв. Третя особа у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи ьез його участі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Від [PERSON] та [PERSON] народилася позивач - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Від [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), яка є рідною сестрою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Своє прізвище [PERSON] , [PERSON] отримала після реєстрації шлюбу з [PERSON] (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), який не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] . 17.08.2023 року позивач звернулася до ПН КМНО Тімонова Є.І. із заявою про вступ у спадщину, та яким було заведено спадкову справу № 71106949 у спадковому реєстрі, № 23/2023 у нотаріуса. 30.08.2023 та 21.12.2023 року (вихідні номери 110/02-2014; 169/02-14) ПН КМНО Тімоновим Є.I. видано довідки, якими нотаріус зазначає, що 17.08.2023 заведено спадкову справу за № 23/2023 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 71106949) після смерті [PERSON] , [INFO] , який на день смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , померлого [INFO] . Цими ж довідками нотаріус повідомив, що за матеріалами справи станом на 30.08.2023 та 21.12.2023 року, до складу спадкоємців входить двоюрідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Інформація надана для оформлення спадкових прав спадкоємця зазначеної особи. 21.12.2023 року ПН КМНО Тімоновим Є.I. було надіслано запит до Київського державного нотаріального архіву з проханням надати будлікат Договору купівлі-продажу зазначеної квартири, посвідченого ПН КМНО [PERSON].. До цього запиту нотаріус додав копії документів які вказують на відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] 29.12.2023 року Київським державним архівом було надано відповідь, якою повідомлено, що [PERSON] не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Цією ж відповіддю архів порадив за вирішенням цього питання звернутись до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач звернулась із запитом до ЦМУ МУЮ (м. Київ) щодо повідомлення про наявність у Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документів нотаріального діловодства та архіву ПН КМНО [PERSON]. які стосуються вчинення правочину - набуття права приватної власності [PERSON] , посвідченого 15.05.2003 року за № 1041. У разі наявності зазначеного договору купівлі-продажу квартири - надати його дублікат. У разі відсутності запитуваного документа - повідомити про шляхи його отримання та дії вчинені Управлінням на передання документів нотаріального діловодства та архіву ПН КМНО [PERSON]. до Київського державного нотаріального архіву. Своєю відповідлю ЦМУ МУЮ (м. Київ) повідомило наступне: «Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві N? 537/6 від 19.08.2019 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] », відповідно до пункту 2 статті 30 та статті 30 Закону України «Про нотаріат», Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 24 грудня 2012 року № 1924/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2012 року за № 2184/22496, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 06 серпня 2019 року № 2438/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім?я [PERSON] », припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з 19 серпня 2019 року. Вищезазначеним наказом [PERSON] зобов?язано протягом одного місяця з дня одержання копії наказу про припинення нотаріальної діяльності передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] . Крім того повідомляємо, що 11 березня 2021 року сином [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про її смерть. Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 29 березня 2021 року за вих. № 13855/6-21 направлено лист сину [PERSON] - [PERSON] щодо надання інформації про місцезнаходження архіву приватного нотаріуса [PERSON] . З метою встановлення місцезнаходження архіву приватного нотаріуса [PERSON] Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22 березня 2021 року за вих. № 13855/6-21 та 19 жовтня 2021 року за вих. N? 5255/6-21 направлені листи до Головного управління Національної поліції в Київській області. 06 грудня 2021 року за вх. № 56386/6-21 отримано відповідь від Головного управління Національної поліції в Київській області (вих. № 3148/109/14/02-21 від 17 листопада 2021 року) про те, що інформації щодо перебування архіву на території Київської області не встановлено. Крім того, Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслало лист від 17 січня 2022 року до Головного управління Національної поліції у місті Києві з проханням вжити всіх можливих заходів щодо встановлення місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], що є власністю держави та не були передані на відповідне зберігання до Київського державного нотаріального архіву. 21 лютого 2022 року за вх. №7499/5-22 надійшла відповідь від Головного управління Національної поліції у місті Києві (вих. № 1974/125/56-2022 від 11 лютого 2022 року) та повідомлено, що за адресою, де приватний нотаріус [PERSON] винаймала приміщення та проводила свою діяльність, будь-яких речей після себе не залишила. Проведеними мірами пошуку встановити місцезнаходження документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] не виявилось можливим. Станом на дату надання відповіді документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса [PERSON] до Київського державного нотаріального архіву не передані. Враховуючи вищевикладене, надати запитувану інформацію не вбачається за можливе. Питання передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] перебуває на контролі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Водночас зазначаємо, що після встановлення місця перебування архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] буде вжито відповідних заходів для передачі документів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Як вже зазначалося, вище, що КП КМБТІ було видано інформаційну довідку КВ-2021 № 53876 від 21.12.2021 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на спадкову квартиру. Стосовно цього позивачем до КП КМБТІ було подано запит, яким вона просила надати посвідчені належним чином копії документів про право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала матері померлого [PERSON] - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН КМНО [PERSON]. 15.05.2003 року № 1041, та зареєстрованого в КП КМ «Київське бюро технічної інвентаризації» 30.05.2003 року за реєстровим № 448, а саме: - довідки про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] ; - копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (колишня назва Блюхера Василя) від 15.05.2003 року. 02.04.2024 року КП КМБТІ надало відповідь, якою вказало наступне: «Виходячи з вищевказаного, на вимогу ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 32 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, у зв?язку с тим, що право власності на об?єкт нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано не за особою, в інтересах якої надається правова допомога, у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відсутні правові підстави для надання інформації та копій документів». 06.02.2024 року ПН КМНО Тімоновим Євгенієм Ігоровичем було прийнято постанову про відмову позивачу у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі ненадання документів підтверджуючих право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить його матері на праві власності [PERSON] . Суд зазначає, що в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України. Спадкодавець - це фізична особа, права та обов`язки якої після смерті переходять до інших осіб. Спадкоємці - це особи, що набувають право на спадщину (особи, які є живими на момент відкриття спадщини, особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народилися після відкриття спадщини, а також юридичні особи та держава). Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, які стали предметом дослідження в ході розгляду цієї справи, й встановлені правовідносини та докази покладені в основу рішення суду про задоволення позову. Із матеріалів спадкової справи встановлена наявність копії Постанови про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої нотаріус вказав, що Позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на майно, а саме спірну квартиру. Водночас, нотаріус роз`яснив позивачу його право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Так, відповідно до Листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди при розгляді справ даної категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається зі ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Встановивши, що позивач є спадкоємцем, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовившись від спадщини, а тому суд приходить до висновку, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину - квартиру [ADDRESS] , суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності за законом. За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1228, 1262, 1268 ЦК України, а також Закону України «Про нотаріат», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування», Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: approved