Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Основні процесуальні рішення та дії. 26.09.2024 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить: - встановити юридичний факт укладення між [PERSON] , та [PERSON] договору зберігання грошових коштів в сумі 39\~499 доларів США та 2\~500 Євро; - зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 39\~499 доларів США та 2\~500 Євро. Для розгляду справи визначено суддю [PERSON] , який ухвалою від 31.10.2024 відкрив загальне позовне провадження. 11.12.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 тис. грн. В підготовчому засіданні 23.01.2025 судом відмовлено у задавлені клопотань позивача про витребування доказів на підтвердження факту переказу коштів та про допит свідка [PERSON] . Ухвалою від 23.01.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання. Узагальнені доводи позивача. Позивач [PERSON] має на утриманні сина [PERSON] та матір [PERSON] . [PERSON] виїхала на заробітки у державу Ізраїль та здійснювала перекази грошових коштів відповідачці [PERSON] , яка є її сестрою та проживала разом із спільною матір`ю та сином позивача. Зокрема за період з березня 2019 року по жовтень 2020 року позивач переказала відповідачу 39\~499 доларів США та 2\~500 Євро. На переконання позивача факт переказу грошових коштів, за відсутності між контрагентами боргових зобов`язань, підтверджує факт укладення договору зберігання. Оскільки строків повернення коштів сторонами спору не встановлено, відповідач повинна повернути кошти не пізніше ніж на наступний день після пред`явлення вимоги про це. 23.09.2024 позивач звернулася до відповідача із відповідною вимогою, яка залишилася без задоволення, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засідання представник позивача просив позов задовільнити, навів пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Узагальнені доводи відповідача. Між сторонами не існувало домовленостей про зберігання грошових коштів. Позивач дійсно перераховувала кошти відповідачу, проте такі витрачалися на потреби родини (відповідача, сина позивача та спільної матері). Решту коштів забрала мати та придбала собі будинок. В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задавлені позову з підстав наведених у відзиві. Обставини, встановлені судом. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.04.2024 у справі №932/6127/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.07.2024, відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Предметом вказаної справи були ті самі грошові кошти, що й в даній справі. При цьому [PERSON] покликалася на домовленість за якою [PERSON] буде зберігати такі кошти та одночасно вказувала про відсутність підстав для отримання [PERSON] відповідних коштів. Судами встановлено факти переказу грошових коштів та добровільності таких переказів. При цьому суди виходили з того, що позивач, перераховуючи кошти відповідачу, знала, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків) та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів. Позивачем 17.08.2024 надсилалася на адресу відповідача вимога про повернення грошових коштів. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 29.12.2020 [PERSON] купила будинок в м. Нікополі. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 15\~140 грн за майнову вимогу та 605,60 грн за вимогу про встановлення факту. Також позивачем сплачено 605,60 грн за подання заяви про забезпечення доказів. На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги від 07.12.2024, укладений із адвокатом Перевертайло Л.Т. У договорі вказано номер справи в межах якої надається допомога (932/8801/24) та обумовлений сторонами гонорар у фіксованому вигляд в сумі 15 тис. грн. Також долучено довіку адвоката про оплату послуг. Інтереси відповідача у цій справі представляла адвокат Перевертайло Л.Т. на підставі ордеру із посиланням на договір від 07.12.2024. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. За приписами ч.1 ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. За приписами ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. У відповідності до ч.1 ст.206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст.638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Вказаний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2022 у справі №227/3760/19-ц. За приписами частин 2 та 3 ст.938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк. У відповідності до ч.1 ст.949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Висновки суду. Рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили встановлено обставини перерахування [PERSON] грошових коштів [PERSON] . Відтак відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про витребувати для цього доказів. Разом із тим судами встановлено відсутність зобов`язання (відсутність обов`язку) щодо перерахування коштів. Окрім цього, в межах даної справи позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту укладення між нею та відповідачем договору зберігання. Суд зазначає, що договір, який більше ніж у двадцять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,\~а також\~який передбачає\~обов`язок прийняти річ на зберігання в майбутньому, обов`язково має укладатися в письмовій формі. Позивачем не долучено ані письмового договору, ані інших письмових документів у яких виражена воля сторін на укладення договору зберігання. Факт укладення письмового договору не може підтверджуватися поясненнями свідка, що свідчить про недоцільність допиту [PERSON] . Відтак судом встановлена відсутність факту укладення між сторонами договору зберігання, що має наслідком відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. Оскільки: відповідач завив про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; надав договір із адвокатом, що представляв його інтереси у справі; у договорі визначено фіксовану суму гонорару у 15 тис грн.; позивач не надав заяви про зменшення такого розміру; такий розмір є співмірним із предметом позову та обсягом роботи адвоката, заява відповідача підлягає до задоволення повністю. Враховуючи вищевикладене суд -

Outcome: dismissed