Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

На розгляд до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Оліферук Ж.А., до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Нетішинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування поданого позову позивач та його представник вказують, що позивачка [PERSON] є онукою померлого [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок та земельна ділянка в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області. За рік до своєї смерті [INFO] [PERSON] склав заповіт та посвідчив його у виконавчому комітеті Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області, однак нікому про це не сказав. Згідно цього заповіту, усе своє майно [PERSON] розпорядився передати позивачці - [PERSON] .. Отже, позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого, інших спадкоємців за заповітом не має. За законом єдиною спадкоємицею першої черги могла б бути донька [PERSON] [PERSON] , яка спадщину не приймала і до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Наразі також на спадщину не претендує. Інші спадкоємці відсутні. Після останнього візиту позивачки на могили до рідних, і в тому числі й діда [PERSON] , та до її матері [PERSON] їй в кінці 2024 року стало відомо, що дідове майно не належить нікому, до цього часу його ніхто не спадкував і що ніби то дід залишав заповіт. Звернувшись до нотаріуса, позивачці було повідомлено, що заповіт існує на її ім?я, але вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку, що підтверджено відмовним листом нотаріуса від 09.10.2024 року № 318/01/-16. Як зазначає позивач та її представник, шестимісячний строк звернення до нотаріуса було пропущено позивачкою, з причин, що не залежали від волі позивачки, а саме через незнанням про існування заповіту. А також, в зв?язку з постійним перебуванням на заробітках у Польщі, карантинними обмеження, що діяли з 2021 року, та з введеним в країні воєнним станом з лютого 2022 року по цей час, що обмежували її візити на Україну, спілкування з ріднею і можливість дізнатись про існування заповіту. За таких обставин позивач та її представник звернулись до суду та просили: визначити [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , терміном три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. 28.02.2025 по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження з викликом сторін. 25.03.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 18.04.2025. 18.04.2025 в призначений час учасники справи до суду не з`явились. Від представника позивача, адвоката Оліферук Ж.А., надійшла заява про розгляд справи за її із позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримують. [PERSON] подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. На спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] , не претендує, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала. Інших спадкоємців після смерті батька немає. Про існування заповіту, складеного на користь її доньки [PERSON] , вони дізнались нещодавно. Від Нетішинської державної нотаріальної контори заяв та клопотань до суду не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, з урахуванням того, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення, а саме 21.04.2025 року, що повністю узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеної в Постанові від 05.09.2022 року, справа 1519/2-5034/11. Отже, суд дослідивши надані сторонами докази, приймаючи до уваги письмові заяви учасників справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , дід позивачки [PERSON] , помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12, ). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 45). На випадок своєї смерті [PERSON] 18.10.2006 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області, згідно із яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 13). Як свідчать матеріали справи, дочка померлого [PERSON] , мати позивачки [PERSON] , відповідачка [PERSON] , спадщину після смерті батька не приймала (а.с. 15, 16, 17, 18). Згідно відповіді Нетішинської державної нотаріальної контори від 09.10.2024 № 318/01-16, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 14). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, відповідно до ст.ст. 1223, 1233 ЦК України, [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Як видно із матеріалів справи, [PERSON] не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Для того, щоб визначити, які причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть вважатися поважними, слід звернутися до судової практики. Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд вважає причини пропуску строку прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , поважними, зважаючи на те, що вона разом із спадкодавцем не проживала, не знала про існування заповіту на її користь, тривалий час перебувала за кордоном. Вказані обставини є об`єктивними та істотними перешкодами для реалізації права позивача на спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати у вигляді судового збору позивачка [PERSON] відносить на свій рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved