Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що [PERSON] проживали разом однією родиною з [PERSON] з 2011 р. по 2012 р. без реєстрації шлюбу. 13.03.2012 р. у позивача від відповідач народилась спільна дитина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 30.08.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Внаслідок укладеного шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Станом на сьогодні [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 09.10.2024. Після припинення стосунків [PERSON] перестав брати участь у вихованні сина, зокрема не відвідував його, не забезпечував його матеріально, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, його навчання. Відповідач ніяким чином не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина. Відповідач, жодних з покладених на нього законом обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної та грошової участі в вихованні сина. Всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення вирішуються позивачем самостійно. Згідно з Довідкою від 02.10.2024 № 02.01-24/287 виданою Запорізькою гімназією № 98 вказано наступне: «За період навчання класний керівник [PERSON] , спілкувалися лише з матір`ю. Батько батьківські збори не відвідував, за інформацією про освітні здобутки сина не звертався.» Позивач вказує, що зазначені обставини, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини його батьком свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до досягнення дитиною повноліття та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] [INFO] . 17.10.2024 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 13.01.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області залучено до участі у справі орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 24.02.2025 від орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] 26.02.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовну заяву підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, 29.10.2024 на адресу суду надійшла нотаріально завірена заява відповідача, відповідно до якої позивач просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] визнав повністю. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Панченко І.О. проти позову не заперечував, зазначив, що вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом\~ст. 52 Конституції України\~діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є мати\~ [PERSON] та батько\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії\~\~ [NUMBER] від 08.10.2013, актовий запис № 10, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 6). 30.08.2019 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.08.2019 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 5). Відповідно до акту про фактичне місце проживання [PERSON] фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої директором Запорізької гімназії № 02.01-24/287 від 02.10.2024 [PERSON] навчається у зазначеному закладі, за період навчання його батько батьківські збори не відвідував за інформацією про освітні здобутки сина не звертався (а.с. 9). Відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] № 01-13/0173 від 18.02.2025 районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того у Висновку зазначено: «Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 21.10.2024 № 2526/01-08, малолітній [PERSON] спостерігається у вказаному центрі, під час профілактичних оглядів, щеплень, захворювань дитину на прийоми до лікаря супроводжує мати, [PERSON] за час спостереження дитини його батько [PERSON] станом здоров`я сина не цікавився, з адміністрацією закладу не спілкувався. На прийомі у відділі по Вознесенівському району служби (управління у справах дітей Запорізької міської ради 04.02.2025 з малолітнім [PERSON] проведено бесіду з метою з`ясування його думки щодо питання позбавлення бать батьківських прав. Під час бесіди [PERSON] повідомив, що він не заперечує про позбавлення батька батьківських прав, оскільки батько не забезпечує його матеріально, нечасто спілкується з ним, не дарив нічого, не брав участі у житті [PERSON] . Зі слів дитини, останній раз він спілкувався з батьком восени 2024 року під час спілкування батько сказав [PERSON] , що перебуває у Федеративній Республіці Німеччина, більше нічого не повідомив, життям сина не цікавився. Згідно з відповіддю служби у справах дітей Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 14.02.2025 № 01-25/98, 13.02.2025 суб`єктами соціальної роботи Долинської сільської ради здійснений комісійний виїзд за адресою, зазначеною у позовній заяві як місцем проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Зі слів сусідів з`ясовано, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, виїхав за межі України». За приписами ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частинами другою та четвертою\~ст. 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дитину, в чому воно б не виражалося. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач\~ [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини [PERSON] ,, не цікавиться його життям та навчанням, станом його здоров`я, не надає матеріальну допомогу, не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, відповідач до суду подав нотаріально завірену заяву, відповідно до якої позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] визнав повністю. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. У судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що батько [PERSON] відносини з ним не підтримує, в свою чергу [PERSON] також не хоче підтримувати відносини з батьком, оскільки останній довів його до сліз, зі святами батько його не вітає, подарунки не дарує, телефонує дуже рідко. Також [PERSON] зазначив, що для нього, як батько є новий чоловік матері, не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені за сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] . Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому\~ст. 169 СК України. Відносно позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до наступних висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; \~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; \~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно із ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] , є такими, що підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог, перш за все, повністю відповідає інтересам малолітньої дитини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. З огляду на наведене позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved