Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

21.03.2024 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і довічно, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є матір`ю відповідача, має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням довічно. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Вона є пенсіонером, непрацездатною особою, субсидій та пільг не отримує, у її власності відсутнє нерухоме майно, а єдиним доходом є пенсія за віком, більшу частину якої вона витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. В умовах постійного зростання цін на ліки та продукти харчування, отримуваний розмір пенсії не надає можливості задовольнити потреби першої необхідності. Відповідач періодично надає їй матеріальну допомогу, проте у незначному розмірі та не на постійній основі. Відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України, має посвідчення учасника бойових дій. На утриманні у відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим відповідач є здоровим, працездатним та має можливість утримувати її матеріально, проте відмовляється це робити у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 02.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 15). 19.04.2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнав позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 20-21). Ухвалою суду від 04.03.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] (а.с. 75). 18.03.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] надійшли письмові пояснення щодо позову. В обґрунтування зазначає, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11.05.2021 року у цивільній справі № 753/2896/21, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на дату звернення з письмовими поясненнями з відповідача [PERSON] примусово стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , 2012 р.н. (13 років), та [PERSON] , 2014 р.н. (11 років), які проживають разом із матір`ю. Виконавче провадження [NUMBER] перебуває на виконанні у ВДВС Дарницького району м. Києва. Станом на 01.02.2024 р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дітей складала 331 902,27 грн. Крім того, зазначила, що до суду звернулись батьки відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із окремими позовами про стягнення з сина аліментів на їх утримання. Таким чином, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувають дві аналогічні справи: № 753/5573/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, та справа № 753/5873/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. 09.07.2024 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 753/5573/24 у задоволенні позову [PERSON] до його сина [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 19.11.2024 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Звертає увагу суду, що [PERSON] щодо поданих до нього позовів від батька та матері не заперечує і, як вбачається із матеріалів справи, фактично визнає їх. Позивачка [PERSON] у свою чергу навіть вказує, що син все ж таки надає їй матеріальну допомогу. Тобто спір між позивачкою та відповідачем відсутній, а, отже, поданий позов є безпідставним. Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Подаючи позов, позивачка приховала від суду той факт, що вона є забезпеченою та має у власності наступне майно: 1) земельну ділянку кадастровий номер: 0524355600:05:000:0152 площею 0.153 га, у [ADDRESS] ; 2) земельну ділянку кадастровий номер: 0524355600:05:000:0151 площею 0.25 га, у [ADDRESS] ; 3) земельну ділянку кадастровий номер: 0524355600:07:002:0148 площею 2.8136 га, у Тульчинському районі Вінницької області сщ/рада. Шпиківська; 4) земельну ділянку кадастровий номер: 0524355600:05:000:0153 площею 0.2487 га, у [ADDRESS] ; 5) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; 6) 1/2 частки права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; 7) 1/4 частки права власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . До того ж, позивачка отримує пенсію у розмірі 4 500,00 грн., що в свою чергу складає повних два прожиткових мінімумів по 2 361,00 грн. З огляду на викладене, вважає, що позов [PERSON] направлений на штучне зменшення розміру аліментів, які примусово стягуються з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільних дітей у виконавчому проваджені [NUMBER], а тому просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 99-124). У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Новоселицька О.А. підтримала позов, з підстав, викладених у ньому та наголосила, що заробіток сина дозволяє утримувати і позивачку, і його неповнолітніх дітей. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачка є пенсіонером та особою з інвалідністю, а їх розмір перевищує розмір її щомісячної пенсії. Відповідач [PERSON] належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій визнав позов та просив суд розглядати справу без його участі (а.с. 20). У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Льовочкіна В.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях щодо позову. Відзначила, що на її думку, в даній цивільній справі відсутній предмет спору, а позов поданий [PERSON] з метою зменшення розміру аліментів, які відповідач [PERSON] сплачує на утримання двох своїх неповнолітніх дітей. Крім того, звернула увагу, що [PERSON] має декілька об`єктів нерухомого майна, які можуть приносити дохід, а тому посилання позивачки на скрутне матеріальне становище є безпідставним та необґрунтованим. Суд, заслухавши представника позивачки та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Позивачка є матір`ю відповідача, що підтверджується актовим записом про народження №714, на підставі якого 13.03.1982 року Дарницьким відділом РАЦС видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 17.08.2011 року Пенсійним фондом України серії [NUMBER] (а.с. 7) та довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА за №765225 від 04.07.2011 року (а.с. 8). Позивачка потребує лікування у зв`язку з наявними в неї захворюваннями: атеросклеротична серцево-судинна хвороба (атероскероз), що підтверджується результатами огляду № 9307424 від 12.03.2025 року (а.с. 132-133) та ІХС: післяінфактний (2021 р) кардіосклероз, персистентна форма фібриляції передсердь, тахісистолічний варіант (із анамнезу), CHA2DS2VA 4б екстрасистолічна аритмія, що підтверджується випискою № 9135 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.12.2024 року (а.с. 136-138 Позивачка отримує пенсію за віком у розмірі 4 773,35 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи № 0558 6857 9222 5513 від 11.03.2024 року (а.с. 9), до того ж того ж є власницею декількох об`єктів нерухомого майна, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав: - земельної ділянки, загальною площею 0,153 га, кадастровий номер 0524355600:05:000:0152, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109-110); - земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 0524355600:05:000:0151, цільове призначення - для будівництва т обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 111-112); - земельної ділянки, загальною площею 2,8136 га, кадастровий номер 0524355600:07:002:0148, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Вінницька обл., Тульчинський район, сщ/рада. Шпиківська (а.с. 113-114); - земельної ділянки, загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер 0524355600:05:000:0153, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 115-116); - житлового будинку, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 117-118); - 1/2 частки квартири, загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., яка складається з 2 (двох) кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 119-120); - 1/4 частки квартири, загальною площею 57,60 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., яка складається з 3 (трьох) кімнат та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 121-122). Відповідач є батьком трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача на користь третьої особи стягуються аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 і до досягнення дітьми повноліття, на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.05.2021 року у справі № 753/2896/21 (а.с. 27, 35). 25.10.2021 року Дарницьким ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження [NUMBER], в якому боржником є відповідач [PERSON] , стягувачем третя особа - [PERSON] (а.с. 27, 35). Відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати. Правовідносини сторін виникли з приводу утримання повнолітнім сином своєї матері. У статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Отже непрацездатні батьки вправі розраховувати на допомогу від своїх дітей, адже утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. Зазначена конституційна норма конкретизована, зокрема, у статті 202 Сімейного кодексу України, у якій зазначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отже, за вказаною нормою для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки необхідна сукупність двох критеріїв: 1) непрацездатність та 2) потреба у матеріальній допомозі. Щодо критерію непрацездатності, суд зауважує наступне. Стаття перша Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Отже, відповідно до закону позивачка є непрацездатною особою, адже є особою з інвалідністю та досягла пенсійного віку. Щодо критерію потреби у матеріальній допомозі суд зауважує наступне. У частині четвертій статті 75 Сімейного кодексу України, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 року закріплена норма, що особа потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд у своїй у своїх висновках, зауважуючи, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (постанови КЦС ВС від 10.10.2018 у справі № 301/160/17, від 11.10.2018 у справі № 161/16931/16, від 16.04.2018 у справі № 759/1315/17). Статтею 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у розмірі 2361 грн. Пенсія за віком, яку отримує позивачка, становить 4 773,35 грн., тобто в двічі перевищує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Тобто, відповідно до закону позивачка не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, суд окремо зауважує, що примусове стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки унеможливлено також тією обставиною, що із заробітку відповідача щомісячно вираховується за рішенням суду частка у вигляді аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей, утримувати яких відповідач зобов`язаний до їх повноліття. А у разі задоволення позову, загальний розмір відрахувань із заробітної плати відповідача становитиме 75 відсотків (50 відсотків або - на утримання дітей та 25 відсотків або - на утримання матері). Стаття 26 Закону України «Про оплату праці» встановлює обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, які полягають у наступному. Відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Аналогічна норма міститься в статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», у якій зазначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За вказаних обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, оскільки для цього відсутні передбачені законом підстави. Визнання позову відповідачем не має значення для вирішення справи, оскільки таке визнання само по собі не є безумовною підставою для задоволення позову судом. Щодо судових витрат, суд зауважує наступне. Позивачка при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір по цій справі відповідно до закону відноситься на рахунок держави та не потребує стягненню або компенсації. Щодо інших судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, то питання про їх розподіл підлягає вирішенню окремо з постановленням додаткового рішення відповідно до статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, у якій зазначено наступне. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Outcome: dismissed