Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] про визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача та відповідача - [PERSON] , після смерті якого, залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 3,68 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, виданий 03.08.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією. Мати позивача та відповідача [PERSON] , будучи дружиною померлого [PERSON] , прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом з ним за однією адресою на день його смерті. Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області №2-1867/09 від 5.12.2009 року за [PERSON] визнано право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Однак при житті, [PERSON] не переоформила та не перереєструвала на себе належним чином спадкове майно, відповідного державного акту на право приватної власності на землю не отримувала у встановленому законом порядку. [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,68 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, виданий 03.08.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] . Позивач, син померлої, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , та прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі [PERSON] за однією адресою на день смерті останньої. Позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини та їй було роз`яснено, що через відсутність належної реєстрації спадкового майна та правовстановлюючих документів на спадкове майно, оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливо та це питання вирішується у судовому порядку.\~ Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 3,68 га, в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Десантненської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 03.08.2004 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, в межах чинного законодавства. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.07.1962 року зареєстрованого Десантненським бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , 1942 року народження та [PERSON] , 1939 року народження зареєстрували шлюб 23.07.1962 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №16 від 23.07.1962 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.8/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого 15.05.1963 року Десантненським сільбюро ЗАГС Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис № 19 від 15.05.1963 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого 30.01.1968 року Десантненським сіль бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис № 3 від 02.01.1968 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с.6/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 05.05.1990 року м. Кілія райвідділ загса Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05.05.1990 року, про що було складено відповідний актовий запис № 96 від 05.05.1990 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.06.2005 року Виконкомом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 34 від 29.06.2005 року, /а.с.9/. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, виданого 03.08.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адмінінстрації Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 09.07.2004 року № 364 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,68 гектарів, яка розташована на території Десантненської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6955, /а. с. 11-12/. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 25.12.2009 року по справі №2-1867/09 позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) розміром 3,68 гектарів, вартістю 44870 гривень, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, виданого на підставі рішення Кілійської районної адміністрації від 09 липня 2004 року за №364, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6955, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в порядку спадкування за законом. Рішення набрало законної сили 05.01.2010 року, /а.с.13/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.03.2021 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 159 від 17.03.2021 року, /а.с.7/. Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 722/01-16 від 14.06.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. 07.09.2021 року була заведена спадкова справа №141/2021 до майна померлої, однак свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77320270 від 13.06.2024 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77320277 від 13.06.2024 року інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , 1939 року народження, як заповідача - відсутня. З копії спадкової справи №141/2021, заведеної 07.09.2021 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що заявою за вх.. № 302 від 07.09.2021 року заявник [PERSON] , приймає спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] . Згідно довідки №904 від 24.03.2021 року наданої секретарем виконавчого комітету Кілійської міської ради встановлено, що дочка [PERSON] , на день смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом проживали за адресою: [ADDRESS] . На день смерті проживали спільно та вели сумісне господарство, /а.с.14/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення (Правова позиція ВС у складі КГС, постанова від 18 березня 2021 року, справа № 902/608/19). Отже вказані обставини, які були встановлені судом у рішенні від 25.12.2009 року, а саме право власності [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 3,68 гектарів, розташовану на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 070761, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не потребує повторного встановлення і дослідження. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач\~ як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] , прийняла спадщину відповідно до положень ст.. 1268 ЦК України, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину, у вигляді земельної діялнки, у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів, в зв`язку з чим суд, беручи до уваги визнання позову відповідачем та відповідно іншим спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] , приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved