Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

03.01.2025 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, АТ «Волиньгаз», про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.04.2016 року між нею та Газорозподільчою мережею ПАТ «ВОЛИНЬГАЗ» був укладений «Договір розподілу природнього газу для побутових споживачів» шляхом підписання «Заяви-приєднання до умов договору розподілу природнього газу (для побутових споживачів)» та присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу» №3533-VI від 16.06.2011 року, в редакції чинній станом на 01.04.2016 року, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природнього газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у т.ч. для опалення до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року. До 01 січня 2018 року ГРМ ПАТ «ВОЛИНЬГАЗ» не встановила лічильник обліку газу в її квартирі, що за адресою: [ADDRESS] , тобто, не забезпечила приладового обліку спожитого за вказаною адресою природнього газу, чим порушила вимоги чинного законодавства та її права споживача природнього газу. Тобто, АТ «ВОЛИНЬГАЗ» ігнорувало вимоги законодавства України та не забезпечило 100% облік споживання природнього газу шляхом встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників природнього газу побутовим споживачам. Зазначила також, що вона не відмовлялася від встановлення лічильника у вказану квартиру. Навпаки, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням встановити такий лічильник за кошти суб`єкта господарювання, що здійснює доставку газу, проте отримувала від АТ «ВОЛИНЬГАЗ» пропозицію встановити такий лічильник за власні кошти. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «ВОЛИНЬГАЗ» від 23.11.2023 року №2225: зупинено АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природнього газу, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію; зобов`язано АТ «ОГС «ВОЛИНЬГАЗ» до 31.12.2024 року передати відповідно до договору грошові кошти та майно, належне АТ «ВОЛИНЬГАЗ» на праві власності, для забезпечення виконання ТОВ «Газорозподільні мережі України» невиконаних АТ «ВОЛИНЬГАЗ» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «ВОЛИНЬГАЗ» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходу державного контролю НКЕКП діяльності АТ «ВОЛИНЬГАЗ» у 2022 та 2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ «Газорозподільні мережі України» вузли обліку природнього газу, що є на балансі АТ «ВОЛИНЬГАЗ», у тому числі ті, що були встановлені (замінені). 28.08.2024 року Волинська філія «Газорозподільні мережі України» встановила за власні кошти в її квартирі індивідуальний лічильник газу. В листопаді 2024 року їй надійшло повідомлення АТ «ВОЛИНЬГАЗ» з вимогою самостійно припинити постачання газу у зв`язку із заборгованістю в сумі 192,93 грн., однак не вказано за який період виникла вказана заборгованість. Тобто, відповідач, ліцензія якого зупинена з 01.12.2023 року, ігнорувало вимоги закону щодо обов`язку встановити лічильник газу в її квартирі та загальнобудинкового лічильника. Такі дії відповідача призвели до заподіяння їй моральної шкоди. Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати АТ «ВОЛИНЬГАЗ» списати з особового рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] заборгованість в сумі 192,93 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь 300 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрити провадження, ухвалено розгляд справи проводити, у відповідності до ч. 2 ст. 274 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 28.01.2025 року від відповідача, АТ «Оператор газорозподільної системи «ВОЛИНЬГАЗ», надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та невмотивованими, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного. АТ «Волиньгаз» стабільно надавало послуги з розподілу природного газу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Товариство надавало послуги з розподілу природного газу до оселі споживача до 01.12.2023 року, яка в свою чергу їх отримувала, а оплату проводила не в повному обсязі. Постановою НРЕКП №2225 від 29.11.2023 року АТ «Волиньгаз» зупинена дія ліцензії з розподілу природного газу з 01.12.2023 року. Пунктом 4 частини 2 розділу 3 кодексу ГРМ визначено, що укладення договору розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.04.2016 року, сплата за послуги Оператора ГРМ та документальне підтвердження споживання природного газу. За період з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року позивачу було розподілено природного газу в кількості 145,12 м3, величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023 рік становить 12,09 м куб на місяць. Постановою НКРЕП №2766 від 30.12.2020 року «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз» Товариству було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.01.2021 року в розмірі 1,57 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ). З врахуванням ПДВ (20%) вартість послуг з розподілу природного газу складає 1,884 грн. за 1 м3. В свою чергу, [PERSON] , будучи споживачем послуги з розподілу природного газу, в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем, своїх обов`язків по оплаті за розподілений їй природний газ не виконала в повному обсязі, у зв`язку з чим у неї станом на 30.11.2023 року перед відповідачем наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу в розмірі 192,93 грн. Дана заборгованість утворилась в зв`язку із неповним проведенням оплати зі сторони [PERSON] у 2023 році, (остання проплата на суму 62,90 грн. була проведена у вересні 2023 року).Таким чином, АТ «Волиньгаз» при здійненні нарахувань за розподіл природного газу за адресою: [ADDRESS] діяло у відповідно до норм чинного законодавства та Типового договору розподілу природного газу. На посилання позивача, про те що на її прохання їй не встановлювали лічильник газу за кошти відповідача, зазначає наступне, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснювалось виключно за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. За адресою [ADDRESS] , 30.05.2016 року представниками Оператора ГРМ за кошти Оператора ГРМ (ПАТ «Волиньгаз») було встановлено загальнобудинковий ВОГ (вимірювальний комплекс КВУ -1,02( G-40) заводський № 20370, згідно показів якого проводилось нарахування. 21.10.2016 року загальнобудинковий лічильник (вимірювальний комплекс КВУ-1.02, заводський №20370) за зверненням заводу-виробника СП «Радміртех» був розпломбований представниками ПАТ «Волиньгаз», знятий з адреси : м.Луцьк, вул. Дубнівська,12 та направлений на завод- виробника для оновлення програмного забезпечення та калібровки. Враховуючи вказане, Оператором ГРМ було проведено перерахунок об`єму використаного природного газу за період з 30.05.2016 року до 01.10.2016 року, споживачам, у яких відкрито особові рахунки по будинку [ADDRESS] , та у яких були відсутні індивідуальні прилади обліку газу, за нормами споживання, визначеними Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року. В зв`язку із тим, що в тарифі Оператора ГРМ не було передбачено витрати на встановлення індивідуальних лічильників, за адресами, де було передбачено встановлення загальнобудинкового ВОГ, до 01.12.2023 року АТ «Волиньгаз» споживачам, у яких відкрито особові рахунки по будинку [ADDRESS] , та у яких відсутні індивідуальні прилади обліку газу, в тому числі Позивачці, визначення об`єму використаного природного газу здійснювалось за нормами споживання, визначеними Постановою КМУ №203 від 23.03.2016 року, Постановою КМУ №143 від 27.02.2019 року, що не суперечить чинному законодавству. Жодних вимог щодо встановлення індивідуальних лічильників у період здійснення ліцензійної діяльності до відповідача позивачкою не пред`являлось. Більше того, позивачкою не заперечувалось визначення об`єму використаного природного газу за нормами споживання, визначеними Постановою КМУ №143 від 27.02.2019 року, за період 01.10.2021 року по 30.09.2022 року, для визначення величини річного обсягу замовленої потужності на 2023 рік, у 2023 році здійснювалась часткова оплата послуг РЗП, про що свідчить фінансовий стан розрахунків. Відтак посилання в позовній заяві на протиправну бездіяльність в частині не встановлення індивідуального лічильника природного газу, є безпідставною та необґрунтованою. Крім того, посилання щодо незабезпечення 100% обліку спожитого природного газу іншим споживачам в будинку [ADDRESS] , взагалі жодним чином не стосується предмету спору. Зазначено також, що додане позивачкою повідомлення жодним чином не порушує законні права та інтереси споживача та є різновидом претензії, щодо погашення заборгованості за послуги з розподілу природного газу, а викладені позивачкою доводи\~не дають підстав вважати, що отримання нею такого повідомлення призвело до порушення її законних прав та інтересів, що призвело до заподіяння моральної шкоди, а обраний нею спосіб захисту відповідає закону, оскільки жодних її прав у даному випадку відповідачем порушено не було. Крім того, станом на 30.11.2023 року у позивача перед відповідачем наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу в розмірі 192,93 грн. В разі несплати Товариство має право стягнути вказану заборгованість в судовому порядку, оскільки строк позовної давності не минув. Тому підстави для списання вищевказаної заборгованості відсутні. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів Позивачем на пітвердження факту заподіяння моральної шкоди, оскільки жодних дій по примусовому стягненню заборгованості та відключення від газопостачання відповідачем не вчинялось, а також її розміру в сумі 300\~000, 00 грн., який взагалі не відповідає вимоги розумності та справедливості , до позовної заяви не додано. Враховуючи вищевикладене, просить суд в позові [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди відмовити повністю. 04.02.2024 року [PERSON] через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у відзиві відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені у позовній заяві факти. 07.02.2025 року представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд не брати до уваги, викладені нові обставини та документи, які подані Позивачем до Відповіді на відзив, які не були викладені в позовній заяві та не були подані разом з позовом, як такі, що подані з порушенням ЦПК. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала із вказаних у позовній заяві та долучених до матеріалів справи підстав. Просила суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Козлюк З.Р. позовні вимоги не визнала із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та за даною адресою, окрім неї, зареєстровані ще три особи. Даний факт сторонами не заперечувався, а тому не потребує окремого доказування. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ВОЛИНЬГАЗ» надавало послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] до 01.12.2023 року, що не заперечувалося позивачем. Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу ( для побутового споживача) від 01.04.2016 року, сплата за послуги Оператора ГРМ та документальне підтвердження споживання природного газу. Постановою НКРЕКП №2225 від 29.11.2023 року АТ «Волиньгаз» зупинено дію ліцензії\~з розподілу\~природного газу з 01.12.2023 року. Відносини, які виникають між оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ), яким являється Товариство, та споживачами послуг розподілу природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та безпосередньо Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824, зі змінами (далі Кодекс ГРМ). Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи (далі ГРМ) для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 4 частини 2 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У відповідності до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В свою чергу абзац 2 даної норми встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору). Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природнього газу», постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у\~частині першій\~статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" (в редакції, яка діяла на момент визначення величини річного обсягу замовленої потужності на 2023 рік), постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2023 року. \~Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному\~статтею 10\~Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Згідно пп. 3, 6 п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украаїни № 620 від 16.05.2002 року, ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Згідно пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРМ, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] , 30.05.2016 року представниками Оператора ГРМ за кошти Оператора ГРМ (ПАТ «Волиньгаз») було встановлено загальнобудинковий ВОГ (вимірювальний комплекс КВУ -1,02 ( G-40) заводський № 20370, згідно показів якого проводилось нарахування, 21.10.2016 року загальнобудинковий лічильник (вимірювальний комплекс КВУ-1.02, заводський №20370) за зверненням заводу-виробника СП «Радміртех» був розпломбований представниками ПАТ «Волиньгаз», знятий з адреси : м.Луцьк, вул. Дубнівська,12 та направлений на завод- виробника для оновлення програмного забезпечення та калібровки. В подальшому, відповідачем, АТ «Волиньгаз», визначення об`єму використаного природного газу здійснювалось за нормами споживання, визначеними Постановами КМУ №203 від 23.03.2016 року, №143 від 27.02.2019 року. Таким чином, посилання позивача на протиправну бездіяльність в частині не встановлення індивідуального лічильника є не обґрунтованим, так як, враховуючи вищезазначені норми права, у відповідача, на момент визначення величини річного обсягу замовленої потужності на 2023 рік, який визначався за період з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року, був відсутній обов`язок на встановлення квартирного лічильника газу у квартиру позивача, оскільки за адресою [ADDRESS] вже було встановлено загальнобудинковий ВОГ. Більш того, на момент визначення величини річного обсягу замовленої потужності на 2023 рік (а також за попередні роки 2021, 2022), у відповідача не закінчився граничний строк, під час якого даний лічильник обліку природнього газу міг би бути встановлений у помешканні позивача, що також підтверджує правильність дій відповідача щодо визначення об`єму використаного природного газу саме відповідно до Постанови КМУ №143 від 27.02.2019 року. Щодо надсилання відповідачем на адресу позивача повідомлень про припинення розподілу природнього газу у зв`язку з наявною заборгованістю, суд зазначає, що це є правом особи, яка вважає себе стягувачем за надання тих, чи інших послуг (в даному випадку за надання послуг з розподілу природнього газу) оповіщати боржника про наявність заборгованості. Саме по собі повідомлення про припинення розподілу природнього газу у зв`язку з наявною заборгованістю, без вчинення реальних дій щодо припинення постачання природнього газу, не може свідчити про порушення якихось прав позивача, як споживача послуг. Таким чином, судом у ході розгляду даного спору не встановлено жодних фактів порушення відповідачем існуючих з позивачкою правовідносин. Щодо позовної вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд враховує, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходить позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Саме по собі зазначення у позові про відшкодування моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Висновок суду про відсутність факту порушення відповідачем прав позивача в межах заявлених нею позовних вимог, а також беручи до уваги відсутність доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed