Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами укладено 27 січня 2024 року та зареєстровано у встановленому законом порядку. У шлюбі неповнолітніх дітей сторони не мають. Вказує на те, що протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося. На даний момент шлюбні стосунки фактично припинено: сторони проживають окремо, ведуть окремий побут, між ними відсутні взаєморозуміння, згода та виконання взаємних подружніх обов`язків. Позивач зазначає, що подальше спільне життя є неможливим та суперечить інтересам обох сторін. У зв`язку з наведеним, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.01.2024, шлюб зареєстровано Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №65. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. За змістом частини другої ст.ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved