Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач Донецький державний\~університет внутрішніх\~справ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за невиконання договору №10/10-22 про розстрочення платежу витрат на утримання від 10.10.2022 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 10 жовтня 2024 Донецький державний університет внутрішніх справ уклав з [PERSON] договір №10/10-22 про розстрочення платежу витрат на утримання на 12 місяців. Строк вказаний у договорі становить з 10.10.2022 року до 09.10.2023 року, із визначенням платежів за перший місяць в сумі 7067,82 грн. та 6900,00 грн. у наступних місяцях. 09 жовтня 2023 року сплив останній строк належної сплати заборгованості відповідача на користь позивача. Згідно укладеного договору між позивачем та [PERSON] , заборгованість відповідача складає 82\~967,82\~грн. Враховуючи, що відповідач всупереч умов договору, не здійснив своєчасну сплату розстрочених сум, свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 82\~967,82\~грн. На підставі наведеного, посилаючись на ст.ст. 526, 530, 610-612\~ЦК України, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №10/10-22 від 10.10.2022\~року в розмірі 82\~967,82\~грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином, у відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України та згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повідомленою про дату, час і місце судового засідання, будь-яких заяв чи клопотань не подавала, правом надання відзиву не скористалася. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, на підставі ухвали суду, справу розглянуто в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, та позивач проти такого вирішення справи заперечень не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10 жовтня 2024 Донецький державний університет внутрішніх справ (далі також навчальний заклад) уклав з [PERSON] (далі також боржник) договір №10/10-22 про розстрочення платежу витрат на утримання. Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору навчальний заклад надає боржнику розстрочку на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, строком на 12 календарних місяців з 10.10.2022 року до 09.10.2023 року. Згідно п. 1.2. договору визначено, що сума витрат на утриманням складає 82\~967,82\~грн. Згідно п. 1.3. вищевказаного договору, заборгованість боржник погашає до 30 числа кожного місяця за встановленим у цьому договорі графіком. Пунктом 2.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Матеріалами справа підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за договором №10/10-22 від 10.10.2022 року, укладеним між позивачем та [PERSON] . Під час судового розгляду судом встановлено, що всупереч умов підписаного нею договору №10/10-22про розстрочення платежу витрат на утримання від 10.10.2022 року, не здійснила своєчасну сплату розстрочених сум, тобто, свої зобов`язання за договором не виконала у повному обсязі, а сума витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в розмірі 82\~967,82\~грн., що нарахована у відповідності до Довідки витрат на утримання курсанта [PERSON] , не погашена. Окрім того встановлено, що між відповідачкою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (актовий запис про шлюб №140 від 27.03.2024 року, складений Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), у зв`язку з чим, після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на [PERSON] . Доказів виконання відповідачкою зобов`язань за договором №10/10-22 від 10.10.2022 року матеріали справи не містять і відповідачкою суду не надано. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved