Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2020 року між Повним товариством «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №1.104, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу на її поточного рахунок грошові кошти (фінансовий кредит) у національній валюті України у сумі 170000,00 грн., строком до 25.11.2024 року. В якості забезпечення виконання кредитного договору, 25.11.2020 року сторонами було укладено Договір іпотеки квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., реєстровий №6451. Позивач належним чином виконав умови про надання фінансового кредиту, а відповідач порушила зобов`язання за договором та її заборгованість перед позивачем станом на дату звернення до суду становить 391153,19 грн., з яких: сума основного боргу 170000,00 грн.; сума заборгованості за процентами 118330,00 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2024 року, ухваленим по справі за позовом Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія до [PERSON] про стягнення заборгованості, позов задоволено та стягнуто із [PERSON] , на користь Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія: заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №1.104 від 25.11.2020 року у сумі 391153 (триста дев`яносто одна тисяча сто п`ятдесят три) гривні 19 копійок, яка складається із: суми основного боргу 170000,00 грн.; суми заборгованості за процентами 118330,00 грн.; суми заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; суми заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 5867 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 30 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок. Ухвалою суду від 22.08.2024 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2024 року, ухвалене по справі за позовом Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано та призначено справу до розгляду. Представником позивача Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія адвокатом Лопатько С.В. 17.09.2024 року подано до суду заяву, відповідно до якої позивачем зменшено позовні вимоги до відповідачки [PERSON] , оскільки остання частково сплатила наявну заборгованість, а саме: 28.03.2024 року 4000,00 грн.; 29.04.2024 року 5000,00 грн. та 28.06.2024 року 4000,00 грн.. Таким чином позивач Повне товариство «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у розмірі 378153,19 грн., із яких: сума основного боргу 157000,00 грн.; сума заборгованості за процентами 118330,00 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.. У подальшому, 10.03.2025 року представником позивача Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія адвокатом Лопатько С.В. уточнені позовні вимоги, на підставі яких позивач Повне товариство «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 378153,19 грн., з яких: сума основного боргу 170000,00 грн.; сума заборгованості за процентами 105330,00 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Васильєв П.С. надав до суду заяву (відзив), відповідно до якої заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір №1.104 від 25.11.2020 року було укладено між позивачем Повним товариством «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія та відповідачем [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять доказів про перерахування відповідачу [PERSON] грошових коштів у сумі 170000,00 грн.. Звертає увагу суду на нікчемність окремих пунктів кредитного договору №1.104 від 25.11.2020 року, а саме п.п.1.2, 1.3 та 2.2, оскільки вони не відповідають принципу справедливості, суперечать принципам розумності та добросовісності. Щодо стягнення судових витрат представник відповідачки [PERSON] адвокат Васильєв П.С. просив суд виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім цього, представник відповідачки [PERSON] адвокат Васильєв П.С. просив застосувати позовну давність до усіх позовних вимог позивача Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, [PERSON] і Компанія. Представник позивача Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія адвокат Лопатько С.В. у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила проводити розгляд справи за її відсутності, про що надала до суду письмову заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Васильєв П.С. у судове засідання не з`явився, неодноразово надавав заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав, однак будь-яких доказів поважності своєї неявки до суду, не надав. До суду також не надходили заяви або клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Васильєв П.С. про неможливість розгляду справи за його відсутності. Суд вважає, що такі дії адвоката Васильєва П.С., свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки у судове засідання, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Також, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003). Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій відповідачки Кривко Н.А. та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, вважаю за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідачки [PERSON] адвоката Васильєва П.С.. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25.11.2020 року між Повним товариством «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №1.104, згідно з умовами якого позивач передав у власність відповідачу на її поточного рахунок грошові кошти (фінансовий кредит) у національній валюті України у сумі 170000,00 грн., строком до 25.11.2024 року (а.с.19-23). Згідно з п. 1.2. Договору, із метою компенсації збитків, пов`язаних з можливим здешевленням національної валюти України, відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України сторони вирішили визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті - доларах США. Сторони дійшли до згоди, що під курсом долару США в контексті цього Договору розуміється курс продажу долару США, розміщений на офіційному сайті Приватбанку (https://privatbank.ua) на 10:00 годину ранку на день укладання цього договору (надалі курс долару США), та на день здійснення платежів (погашення заборгованості), та у будь-яких інших випадках, передбачених цим Договором. Станом на момент підписання (укладання) цього договору, курс долару США становить 28,49 грн. за 1 долар США. Відповідно до п. 1.3. Договору, у випадку зростання (підвищення) курсу долару США відносно гривні на момент погашення заборгованості згідно з графіком та/або остаточного погашення кредиту, сума заборгованості на момент погашення буде визначатися (перерахуватись) за формулою: Сума погашення в гривні на день платежу = сума платежу згідно з графіком х індекс. Індекс = курс долару США на 10:00 годину ранку на день платежу/курс долару США на 10:00 годину ранку на день складання цього договору. Пунктом 1.4 договору визначено, що забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором є застава (іпотека) майна Позичальника згідно з Договором застави (іпотеки). У випадку, якщо після звернення стягнення та реалізації предмету застави (іпотеки), виручених коштів буде недостатньо для повного задоволення вимог Кредитодавця, останній може отримати задоволення за рахунок іншого майна Позичальника. В якості забезпечення виконання кредитного договору, 25.11.2020 року сторонами було укладено Договір іпотеки квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., реєстровий №6451 (а.с.26-31). Також, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. 25.11.2020 року було накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна №2210856412101, за реєстровим №6457 (а.с.26-31). Відповідно до п. 2.2. договору, одноразова комісія за обслуговування договору - 3% від суми кредиту, яка утримується Ломбардом під час перерахування фінансового кредиту та за рахунок Позичальника. Пунктом 3.1.2. визначено, що кожний черговий платіж сплачується Позичальником на поточний рахунок Ломбарду в термін до двадцять п`ятого числа місяця включно, в національній валюті України з урахуванням положень пунктів 1.3. та 2.5. цього Договору. Отже, Договір про надання фінансового кредиту має чіткий графік погашення суми основного зобов`язання та сплати процентів за користування кредитом. Сторони договору визначили конкретний розмір та порядок одержання процентів за користування кредитом. Відповідач, відповідно до графіку повернення грошових коштів щомісячно мала сплачувати проценти у розмірі 5950,00 грн. та компенсацію від курсової різниці, що кожного місяця встановлювалась відповідно до Договору за офіційними показниками. Однак, [PERSON] було порушено умови повернення грошових коштів по вищезазначеному графіку. Відповідачем за весь період сплачено грошових коштів у сумі 81602,00 грн., із яких відповідно до Додатку №1: сума процентів 74053,00 грн.; сума компенсації збитків від знецінення валюти 7549,00 грн.. У зв`язку із несплатою чергового платежу, передбаченого п.3.1.1. Договору про надання фінансового кредиту №1.104 від 25.11.2020 року, позивачем 05.08.2023 року було направлено на адресу [PERSON] претензію щодо дострокового погашення існуючої заборгованості у розмірі 377712,00 грн. із розрахунком такої заборгованості станом на 04.08.2023 року (а.с.14-15). Згідно із розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №1.104 від 25.11.2020 року, за відповідачем по укладеному договору наявна заборгованість на загальну суму 378153,19 грн., із яких: сума основного боргу 170000,00 грн.; сума заборгованості за процентами 105330,00 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч.1 ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь Повного товариства «Ломбард-ЮА» Коваленко, Кирпичова і Компанія заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №1.104 від 25.11.2020 року у розмірі 378153,19 грн., з яких: сума основного боргу 170000,00 грн.; сума заборгованості за процентами 105330,00 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за тілом кредиту 60624,78 грн.; сума заборгованості по компенсації збитків від зміни курсу за відсотками 42198,41 грн.. Щодо клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Васильєва П.С. про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 ГК України продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього, Законом України від 8 листопада 2023 року № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Також, з урахуванням здійснення відповідачкою [PERSON] часткової сплати наявної заборгованість, а саме: 28.03.2024 року 4000,00 грн.; 29.04.2024 року 5000,00 грн. та 28.06.2024 року 4000,00 грн., тоді станом на дату звернення позивача до суду із зазначеною позовною заявою, прострочені платежі зі сплати процентів починаються із 25.02.2022 року, а тому розмір процентів за користування кредитом був заявлений позивачем у межах строку позовної давності. Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн., то суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн., та у якості доказів які б підтверджували вищезазначені витрати по справі надав суду: договір про надання послуг з адвокатської діяльності №11/03 від 11.03.2024 року; договір про співробітництво №11/03-24 від 11.03.2024 року; акт наданих послуг з адвокатської діяльності від 27.06.2024 року; рахунок №27/06 від 27.06.2024 року; додаткову угоду №1 до договору про надання послуг з адвокатської діяльності №11/03 від 11.03.2024 року; рахунок №01/11 від 01.11.2024 року; акт наданих послуг з адвокатської діяльності №21/01 від 21.01.2025 року, відповідно до яких сума оплати за надані адвокатські послуги становить 16000,00 гривень та понесена позивачем. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 січня 2019 року в справі №910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень відповідатимуть критеріям пропорційності задоволеним позовним вимогам, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням обставин справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 5867,30 грн..

Outcome: partial