Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] , 3. [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 400,87 грн, що виникла за період з 01.05.2015 по 30.06.2024; - 3% річних у розмірі 833,25 грн; - інфляційні втрати в розмірі 2 242,10 грн. Позовну заяву обґрунтував таким. Керуюча компанія створена на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270. Відповідно до п. 6 рішення, комунальними підприємствами «Господар Дарницького району міста Києва», «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва» та «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» передано новоствореній Керуючій компанії житловий фонд, що переданий до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі станом на 01 серпня 2014 року. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 №2 затверджено Статут Керуючої компанії. Відповідно до Статуту Керуючої компанії, предметом діяльності Керуючої компанії є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Керуючою компанією на праві господарського відання; надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів; надання послуг з аварійного обслуговування внутрішньо будинкових та зовнішніх інженерних мереж, обслуговуванню ліфтового господарства та систем диспетчеризації, обслуговування димовентиляційних каналів; надання послуг із ремонту житлового та нежитлового фонду, інженерного й ліфтового обладнання; проведення підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період та таке інше, а також здійснення контролю за додержанням, встановленого законодавством, порядку користування житловими та нежитловими приміщеннями. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючої компанією на праві господарського відання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у тому числі багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою працівники структурного підрозділу Керуючої компанії ЖЕД № 203 забезпечують надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям - співвласникам житлового будинку з 01.05.2015. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та фактичним споживачем послуг. Право власності відповідача-1 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 384710182 від 27.06.2024, згідно з якою за [PERSON] з 23.10.2020 зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно даних з Реєстру територіальної громади м. Києва у вищезазначеній квартирі на день подачі позовної заяви, всі Відповідачі зареєстровані, а саме: [PERSON] зареєстрований з 13.09.1994; [PERSON] зареєстрована з 09.09.1997; [PERSON] зареєстрований з 09.09.1997. Відповідно до частини третьої статті 156 Житлового кодексу України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надаються Відповідачу на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (далі - утримання), який опубліковано у газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695) та який є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VII від 09.11.2017 року набув чинності 10.12.2017 року та був введений в дію 01.05.2019 (далі Закон №2189-VIII). До цього часу чинним був Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ГУ від 24.06.2004 (далі Закон №1875-Г\\0. Отже при вирішені питання про стягнення заборгованості, яка утворилася до 01.05.2019 слід керуватися загальними актами цивільного законодавства та положеннями Закону №1875-ГУ, а після 01.05.2019 - тими ж актами та положеннями Закону №2189- VIII. Відповідно до п.3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Зокрема, індивідуальний споживач - фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного суду України (справа № 6-59це13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Вказана правова позиція також висловлена Верховним судом України у постанові від 10.04.2016 у справі №6-2951цс15 та підтверджена у постанові Великої палати Верховного суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц. Отже, відсутність договірних відносин не є перешкодою для стягнення з Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 заборгованості та не звільняє їх від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. Послуги Керуючої компанії надаються власникам/наймачам, зареєстрованим у квартирах відповідно до кв.м. житлової чи нежитлової площі, що перебувають у їх власності чи користуванні. Положення статей 66, 68, 162 Житлового кодексу України покладають на наймача чи власника житла обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Зі свого боку ЖЕД-203 надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі. На підтвердження своїх вимог Керуюча компанія надає акти, складені працівниками ЖЕД-203, та які містять підписи сусідів Відповідачів, таких же співвласників багатоквартирного будинку. Це акти від 30.11.2020 та від 29.04.2023, згідно якого сходові клітини та прибудинкова територія житлового будинку [ADDRESS] щоденно прибрані, знаходяться у задовільному санітарному стані, претензій до прибирання з боку мешканців-немає. Відповідачі, щомісячно отримуючи рахунки на оплату наданих Позивачем послуг, жодного разу не звернулися із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або якості, отже були згодні з їх обсягом, якістю, та фактично визнавали їх вартість, тобто сума нарахованої заборгованості є безспірною. Актів-претензій щодо ненадання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від Відповідачів не надходило. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, який набрав чинності з 02.04.2020 та яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), строки, зокрема, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на час дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, продовжується на підставі пункту 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). При розрахунку стягнення індексу інфляції та 3% річних, Позивачем враховано подовження строків позовної давності на період дії в Україні карантину (з 12.03.2020 по 30.06.2023) та воєнного стану (з 24.02.2022) на підставі пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Водночас згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житловобудівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. №285). Кабінет Міністрів України Постановою № 1405 від 29 грудня 2023, яка вступила в дію з 01.01.2024, скасував заборону на нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну оплату за житлово-комунальні послуги. Відповідачам нараховані 3 відсотки річних та індекс інфляції на заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що утворилася за періоди: - 12.03.2017 (карантин) по 23.02.2022 (початок мораторію, у зв`язку із воєнним станом в Україні); - 01.01.2024 (зняття мораторію на нарахування штрафних санкцій, у зв`язку із воєнним станом в Україні) по 30.06.2024. Позивач просить стягнути з відповідачів: - борг за послуги - 17 400,87 грн. (сімнадцять тисяч чотириста гривень вісімдесят сім копійок), що виникла за період з 01.05.2015 по 30.06.2024; - індекс інфляції - 1604,07 грн. (одна тисяча шістсот чотири гривні сім копійок) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022; - індекс інфляції - 638,03 грн. (шістсот тридцять вісім гривень три копійки) за період 3 01.01.2024 по 20.07.2024; Загалом індекс інфляції - 2242,10 грн. (дві тисячі двісті сорок дві гривні десять копійок). - три відсотки річних - 585,19 грн. (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень дев`ятнадцять копійок) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022; три відсотки річних - 248,06 грн. (двісті сорок вісім гривень шість копійок) за період з 01.01.2024 по 20.07.2024. Загалом три відсотки річних - 833,25 грн. (вісімсот тридцять три гривні двадцять п`ять копійок). За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 28.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті;установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. 26.11.2024 відповідач-1 подав клопотання про відкладення судового засідання. 26.11.2024 суд задовольнив клопотання відповідача-1 та відклав проведення судового засідання на 12 год. 40 хв. 17.12.2024. 12.12.2024 відповідача-1 засобами поштового зв`язку подав клопотання, в якому зазначив таке. З березня 2022 відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач-1 з грудня 2022 року працює у в/ч [NUMBER] у [ADDRESS] , про що позивача повідомив в грудні 2023 року. Просив позивача зробити перерахунок заборгованості. Щодо перерахунку отримав від позивача негативну відповідь. Відповідач-1 почав частково сплачувати заборгованість, проти якої він не заперечує. Сплатив 1 665,00 грн. Просив суд при розгляді справи: - наслідки спливу строку позовної давності; - ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». 17.12.2024 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Документ сформований в системі «Електронний суд». 17.12.2024 відповідач-1 подав заяву про розгляд справи без його участі. 17.12.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 14 год. 00 хв. 13.02.2025. 23.12.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив таке. 1. Щодо вимоги Відповідача-1 про перерахунок за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Керуюча компанія відповідно до Статуту, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 № 2, здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності Дарницького району міста Києва, що переданий на повне господарське відання підприємства, а також здійснює контроль за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду та виконання громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-УІІІ комунальне підприємство є виконавцем житлової послуги, а саме з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2015 по теперішній час. Калькуляційною одиницею при визначенні вартості цих послуг є 1 кв.м загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи. Оскільки вартість послуг встановлена на 1 кв.м загальної площі квартири, то нарахування оплати за їх надання виконується на загальну площу квартири незалежно від кількості зареєстрованих/проживаючих у квартирі осіб. Саме тому Відповідачу-1 неодноразово на його звернення надавалася аргументована відмова у перерахунку. Довідки, які Відповідач надав до суду як додатки до клопотання, дають право на перерахунок лише комунальних послуг, які Керуючою компанією Відповідачу не нараховуються. Наприклад, вивіз сміття. 2. Щодо застосування позовної давності до заборгованості Відповідача-1. Законодавством встановлений обов`язок власника/споживача сплачувати в повному обсязі спожиті послуги, а Позивач має право вимагати від Відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідачі здійснювали часткові оплати спожитих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій протягом 2015- 2024 років, що свідчить про визнання суми боргу. Відсутні підстави для застосування строку позовної давності до основної суми боргу у розмірі 17 400,87 грн. Крім того, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, який набрав чинності з 02.04.2020 та яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на час дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України. Отже, строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, продовжується на підставі пункту 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19). Тобто, період стягнення боргу, щодо якого застосовується позовна давність - за вимогами до 12.03.2017. При розрахунку стягнення індексу інфляції у розмірі 2242,10 грн та 3% річних у розмірі 833,25 грн., Позивачем враховано подовження строків позовної давності на період дії в Україні карантину та воєнного стану на підставі пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Жодної заборони стягнення боргів за житлово-комунальні послуги під час воєнного стану на підставі Постанови Кабінету міністрів України №206 від 05.03.2022 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не має, заборону на ведення претензійно-позовної роботи послуги під час воєнного стану в порядку Цивільного процесуального кодексу України постановою не передбачено, що підтверджується відкриттям судового провадження по справі. 3. Щодо оплати боргу Відповідачем - 1 у розмірі 1665,00 грн. Відповідачем здійснено оплату у розмірі 1665,00 грн. (765,00 грн. в липні 2024 року + 600,00 грн. у вересні 2024 року + 300 грн. у жовтні 2024). Проте, дана сплата зарахована за оплату нарахування за послуги Керуючої компанії за період липень 2024- листопад 2024. Отже, підстави для зменшення позовних вимог у Позивача відсутні. 4. Щодо застосування дії статті 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості саме комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Керуюча компанія є виконавцем житлової послуги, а не комунальної, правові підстави для перерахунку розміру оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, спожиті відповідачами за період з 01.05.2014 по 30.06.2024 у зв`язку зі зміною фактичної кількості проживаючих відсутні. 13.02.2025 представник позивача подав заяву про проведення судового засідання 1302.2025 без його участі. Документ сформований в системі «Електронний суд». 13.02.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 22.04.2025 представник позивача подав заяву про проведення судового засідання 22.04.2025 без його участі. Документ сформований в системі «Електронний суд». Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляд справи не надавали, причини неявки не повідомили. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. На підставі розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського віддання закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у тому числі багатоповерховий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). За адресою: [ADDRESS] працівники структурного підрозділу позивача ЖЕД № 203 забезпечують надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям - співвласникам житлового будинку з 01.05.2015. Відповідач-1 є власником квартири [ADDRESS] з 23.10.2020, що підтверджується інформаційною довідкою № 384710182 від 27.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не укладали з позивачем письмовий договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. 14.07.2015 в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) оприлюднено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України (а.с.16). Отже, відповідачі є користувачами послуг, які надавав позивач у спірний період. Позивач зазначає, що відповідачі неналежним чином виконували обов`язок щодо сплати коштів за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 400,87 грн за період з 01.05.2015 по 30.06.2024, на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості (а.с.11). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач у клопотанні, яке надійшло до суду 16.12.2024 та зареєстроване за вх. № 87742, зазначив, що звертався до позивача з заявами, в яких вказував, що відповідачі не проживають за вказаною адресою та не користуються послугами, які надавав позивач у спірний період. Просив застосувати дію ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідач-1 надав докази звернення до позивача з заявою про не проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] з березня 2022 року (а.с.56-64). Позивач розглянув заяви відповідача-1 та надав письмові відповіді від 11.12.2023 № 101/50-101/50/Б-854-1145 та від 03.06.2024 № 101/50-101/50-Б-864-480, у яких позивач зазначив про порядок нарахування розміру щомісячного внеску з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та роз`яснено відповідачу-1 право звернутись до КП «Київкомунсервіс» з відповідною заявою щодо повідомлення про зменшення фактичної кількості споживачів з метою зменшення розміру плати за послугу з вивезення побутових відходів (а.с.60-61). Суд зазначає таке. Пунктом 6 частини 1 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії). Згідно зі статтею 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Позивач є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , тобто є виконавцем житлових послуг, тому підстави для неоплати вартості наданих послуг у спірний період, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відсутні. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49,83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Оскільки позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 по 30.06.2024, суд застосовує наслідки спливу позовної давності до заявлених вимог про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015 по 11.03.2017 та відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Отже, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 12.03.2017 по 30.06.2024 у розмірі 13 500,20 грн. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке. Позивач просить стягнути з відповідачів: - 3% річних, нараховані за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 585,19 грн; - 3% річних, нараховані за період з 01.01.2024 по 20.07.2024 у розмірі 248,06 грн; - інфляційні втрати, нараховані за період з 12.03.2017 по 23.02.2022у розмірі 1 604,07 грн; - інфляційні втрати, нараховані за період з 01.01.2024 по 20.07.2024 у розмірі 638,03 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У зв`язку з простроченням відповідачами оплати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, останні зобов`язані сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати в розмірі, згідно з наданим позивачем розрахунком. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 009,33 грн з кожного.

Outcome: approved