Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

13.09.2022 року до Ленінський районний суд міста Полтави області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому позивачем заявлено позовні вимоги: - розірвати договір №25 від 25.06.2019 з адвокатом Мітченок Ю.О. про надання юридичних послуг; - стягнути з [PERSON] на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 28 470,00 гривень, три відсотки річних за період з 13.09.2019 по 07.09.2022 у розмірі 2557,62 гривень, інфляційні втрати за період з 13.09.2019 по 07.09.2022 у розмірі 10 917,51 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь Генерального штабу Збройних Сил України моральну шкоду у розмірі 1 700 000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з адвокатом Мітченок Юрієм Олексійовичем уклав договір № 25 від 25.06.2019 про надання юридичних послуг щодо представлення його інтересів і надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 12019090160000364. Станом на дату укладення договору адвокат Мітченок Ю.О. діяв на підставі свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю № 409, виданого 24.11.2004 Полтавською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія [NUMBER] , виданого 11.03.2005 виконавчим комітетом Полтавської міської ради. Адвокат Мітченок Ю.О. оформив 27.06.2019 ордер серія ПТ № 27062019 про надання правової допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 25.06.2019 у Долинському районному суді Івано-Франківської області, всупереч того, що рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 затверджено положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, яка передбачала єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів та єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, п. 16 якого визначено, що відповідно до регіону в якому знаходиться Рада адвокатів Полтавської області ордеру присвоюється серія: ВІ. Факт участі відповідача, в якості адвоката, в Долинському районному суді Івано-Франківської області в режимі відеоконференції підтверджується ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2019 по справі № 343/1262/19, провадження 1-кс/0343/619/19. Позивач зазначає, що адвокат Мітченок Ю.О. був уповноважений надавати йому правову допомогу в Долинському районному суді Івано-Франківської області у кримінальному провадженні № 12019090160000364. [PERSON] , як батько позивача, в присутності [PERSON] в м. Полтаві 13 вересня 2019 року передав адвокату Мітченку Ю.О. зазначену останнім грошову винагороду (гонорар) в сумі 17 500 гривень та 300 доларів США, що по курсу НБУ 36,5686 станом на 06.09.2022 в перерахунку на гривні складає 10970,00 грн., зазначені кошти належали позивачу та були передані відповідачу, за майбутню правову допомогу, яку повністю буде надана адвокатом Мітченок Ю.О. для клієнта [PERSON] у кримінальному провадженні № 12019090160000364 в Долинському районному суді Івано-Франківської області до винесення судом виправдувального вироку. Передачу грошових коштів зможуть підтвердити в суді в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] . Після отримання коштів адвокат Мітченок Ю.О. не надавав належним чином правову допомогу [PERSON] в Долинському районному суді Івано-Франківської області у кримінальному провадженні № 12019090160000364, а пізніше взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки. 08.09.2022 йому стало відомо, що право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Мітченок Ю.О. зупинено згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 20.07.2021 по 20.01.2022 на підставі рішення КДКА Полтавської області від 20.07.2021 згідно інформації з єдиного реєстру адвокатів України, що свідчить про те, що адвокат безвідповідально ставився до своїх обов`язків та не міг надавати належну правову допомогу, але про це не повідомив ні його, ні Долинський районний суд Івано-Франківської області. В результаті адвокат [PERSON] обманом заволодів грошовими коштами позивача у сумі 28 470,00 грн. і не надав в повному обсязі правову допомогу. Він та його батько зверталися до відповідача про повернення грошових коштів, однак кошти відповідач повертати відмовляється. Позивач посилається на норми ч. 1 ст. 1212, ч. 2 ст. 1214, ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦПК України, наводить відповідні розрахунку та зазначає, що [PERSON] має повернути йому 41 945,13 грн., з яких: отримані кошти - 28 470,00 грн., три відсотки річних за період з 13.09.2019 по 07.09.2022 у розмірі - 2 557,62 грн., інфляційні втрати за період з 13.09.2019 по 07.09.2022 у розмірі - 10 917,51 грн. Оскільки відповідач користувався і до тепер користується його коштами і не надає домовлену йому правову допомогу у кримінальному провадженні № 12019090160000364, що є бездіяльністю відповідача, в свою чергу, без цих коштів позивач не має можливості заплатити іншому адвокату кошти за правову допомогу, чим позбавляється права отримати кваліфіковану правову допомогу від іншого адвоката, крім цього частину цих коштів в сумі 17 500 грн. було отримано, як позику і у нього виникає обов`язок повернути ці позичені кошти, крім цього вказує, що не працює і має невелику пенсію по інвалідності, що в цілому наносить йому моральну шкоду, яка оцінюється в розмірі 1 700 000 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м. Полтави зазначену справу передано в провадження судді Грошової Н.М. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 20.09.2022 в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 23.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 26.12.2022 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, який було сформовано 26.12.2022 в системі «Електронний суд». В якому відповідача зазначає, що заперечує проти заявлених [PERSON] вимог з наступних підстав. За особистим проханням поліцейського Кропивки О.М. погодився надати позивачу правову інформаційно-консультативну допомогу з юридичних питань, пов`язаних із витребуванням автомобіля, що належав батьку позивача [PERSON] та знаходився у володінні [PERSON] у м. Долина, Івано-Франківської області. Відповідно, 25.06.2019 за № 25 такий договір був укладений, про що свідчіть наявність підписів сторін. Судження позивача про те, що ним начебто було отримано грошову винагороду (гонорар) в сумі 17500 грн. та 300 доларів США за майбутню правову допомогу у кримінальному провадженні № 12019090160000364 в Долинському районному суді Івано-Франківської області до винесення судом виправдувального вироку не відповідає дійсності та спростовується відсутністю належного документу (квитанції або розписки) і змістом п. 1.1. та п. 3.1 Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, а також ордером ПТ № 27062019 від 26.06.2019, що міститься в матеріалах справи та визнається укладеним самим позивачем. Вважає, що з його боку були здійснені всі необхідні та можливі дії з метою виконання п. 1.1. договору про надання юридичних послуг № 25 від 25.06.2019. Також вказує, що 14.01.2022 [PERSON] , діючи в інтересах свого сина [PERSON] розірвав в односторонньому порядку Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, будь яких претензій вони не мали. Дана розписка про розірвання договору додається. Таким чином, усі позовні вимоги слід залишити без задоволення і відмовити в зв`язку із їх не доведенням. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх порушених прав з його боку. Просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 02.01.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, сформовану 30.12.2022 в системі «Електронний суд», в якій зазначає, що вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не визнаються з наступних причин. Відповідач не подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позов, не наводить поважних причин такого пропуску, не додає доказів на їх підтвердження, а тому у суду відсутні підстави для прийняття відзиву на позов, який слід залишити без розгляду. Зазначає, що свідки [PERSON] та [PERSON] зможуть підтвердити факт отримання грошової винагороди (гонорар) в сумі 17500 грн. та 300 доларів США за надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 12019090160000364 розгляд якого проводився в слідчому відділенні Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області і в Долинському районному суді Івано-Франківської області. Після отримання грошової винагороди (гонорар) в сумі 17500 грн. та 300 доларів США відповідач [PERSON] багаторазово обіцяв оформити і надати квитанції на ці суми коштів, однак так і не видав ці квитанції, а тому їх і немає. Згідно підпункту « в) » пункту 2.2 Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 року передбачено, що «Виконавець зобов`язаний: представляти в установленому порядку інтереси Замовника в суді першої інстанції при розгляді справи за позовом Замовника;» Факти систематичного постійного надання відповідачем адвокатом Мітченок Ю.О. правової допомоги позивачу [PERSON] у кримінальному провадженні № 12019090160000364 в Долинському районному суді Івано-Франківської області на підставі договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 та ордеру ПТ № 27062019 від 26.06.2019 підтверджується наступними доказами: скаргою адвоката Мітченок Ю.О. до Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2019 р. вх.№ 4090/2019 про бездіяльність слідчого; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області за скаргою адвоката Мітченок Ю.О. від 27.06.2019 по справі № 343/1262/19 провадження № 1-кс/0343/478/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 01.07.2019 по справі № 343/1262/19 провадження № 1-кс/0343/478/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про відмову у скарзі адвоката Мітченок Ю.О. від 05.07.2019 по справі № 343/1262/19 провадження № 1-кс/0343/478/19; ухвала Долинського районного суду Івано-Франківської області про задоволення клопотання адвоката Мітченок Ю.О. від 23.08.2019 по справі № 343/1262/19 провадження:№1-кс/0343/643/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про відвід від 27.08.2019 по справі № 343/1262/19 провадження: 1-кс/0343/643/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про задоволення клопотання адвоката Мітченок Ю.О. від 04.09.2019 р. по справі № 343/1262/19 провадження №1-кс/0343/620/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про задоволення клопотання адвоката Мітченок Ю.О. від 05.09.2019 по справі № 343/1262/19 провадження №1-кс/0343/619/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області про відвід головуючого судді від 12.09.2019 по справі № 343/1262/19 провадження: 1-кс/0343/695/19; ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2019 по справі № 343/1262/19 провадження №1-кс/0343/619/19; скріншотом судових справ в яких адвокат Мітченок Ю.О. надавав правову допомогу [PERSON] , а саме в Долинському районному суді Івано-Франківської області по справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/694/19, по справі № 343/1262/19 провадження № 1-кс/0343/695/19 у кримінальному провадженні №12019090160000364. Отже, можна зробити висновок, що відповідач постійно і багаторазово надавав правову допомогу [PERSON] на підставі договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 та ордеру ПТ № 27062019 від 26.06.2019 р. в Долинському районному суді Івано-Франківської області по справі № 343/1262/19 в різних провадженнях, що стосуються кримінальному провадженні №12019090160000364. Те, що [PERSON] , діючи в інтересах свого сина [PERSON] розірвав в односторонньому порядку Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 не відповідає дійсності, так як він не доручав і не уповноважував [PERSON] розривати в односторонньому порядку Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, щодо цього немає довіреності і немає доказів. Долучений відповідачем до відзиву документ не є розпискою і не підтверджує того, що Горбань П.М. діяв в його інтересах і не підтверджує того, що [PERSON] розірвав в односторонньому порядку договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019. Даний документ під назвою 001.jpg містить багато виправлень і датований майбутній 2029, якого, ще не існує, та не зрозуміло (через виправлення) прізвище [PERSON] від якого [PERSON] отримав виключно папку з документами по кримінальному провадженні і аж ніяк не розривав в односторонньому порядку вищевказаний договір на що не мав жодного доручення від [PERSON] . Такого юридичного визначення, як розписка про розірвання договору про надання юридичних послуг взагалі не існує в законодавстві України. Тому даний документ є неналежним та недопустимим доказом. Вказав, що не вимагав одностороннього розірвання даного договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, однак вимагав надання квитанцій за отриману грошову винагороду (гонорар) і вимагав виконувати умови даного договору і продовжувати надавати правову допомогу по кримінальному провадженні №12019090160000364. Просив відзив на позовну заяву [PERSON] у справі № 553/4206/22 залишити без розгляду, а у випадку визнання судом поважними причинами пропуску подання відзиву на позовну заяву і у випадку поновлення строку звернення із відзивом на позов - відмовити в задоволенні відзиву в повному обсязі. Щодо питання про прийняття відзиву на позов, судом в ході підготовчого засідання з`ясовано, що відзив подано у встановлені строку. В судовому засіданні 17.11.2023, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про задоволення клопотання позивача про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 15.01.2024 за клопотання позивача витребувано від Ради адвокатів Полтавської області та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області інформацію щодо номера свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю від 24.11.2004, яке видане КДКА Полтавської області Мітченок Юрію Олексійовичу (згідно засвідченої копії рішення КДКА Полтавської області від 20.07.2021 про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності зазначено в резолютивній частині свідоцтво № 406). В іншій частині клопотання відмовлено. 08.02.2024 від Ради адвокатів Полтавської області до суду надійшли витребувані матеріали згідно ухвали суду 15.01.2024. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.04.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Також вказав, що сума за виконання умов договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 була узгоджена усно, вважає, що відповідач мав надати квитанції щодо отриманих згідно договору коштів. Зазначив , що не уповноважував батька розірвати договір, угода офіційно не була розірвана, послуги надані не у повному обсязі. Відповідач обіцяв надати квитанції про оплату послуг та акт про виконані роботи, однак вказаного зі сторони відповідача не було зроблено. [PERSON] зловживаючи його та батька довірою заволодів грошовими коштами. Представник позивача [PERSON] - адвокат Корнієнко Н.Ю. у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує з підстав викладених у позові та відповіді на відзив та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві. Наполягав на тому, що договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 був укладений з приводу повернення незаконно вилученого транспортного засобу під керуванням якого був позивач на момент ДТП. На час укладення угоди [PERSON] не мав статусу підозрюваного, обвинуваченого чи свідка, а тому не міг представляти його інтереси з цього приводу. Умови договору він обговорював з позивачем та його батьком. На виконання умов угоди ним було здійснено виїзд на місце ДТП за участю позивача та звернення до суду із скаргою на дії слідчого щодо вилучення транспортного засобу. Акт виконаних робіт між ним та позивачем не складався. За виконану роботу отримав кошти в сумі 10 000 грн., без врахування витрат на два відрядження, які включали в себе витрати на проїзд, проживання та харчування, дані витрати були обговорені з батьком позивача. В день написання розписки приєднаної до відзиву йому зателефонував батько позивача та просив повернути всі наявні документи посилаючись на розірвання договору, в цей же день вони зустрілись він повернув наявні в нього документи та отримав розписку від [PERSON] . Наполягав на тому, що виконав всі умови договору та вчинив всі можливі дії щодо повернення транспортного засобу, ніяких моральних страждань позивачу не спричинив. Вказав, що від батька позивача отримував кошти в сумі 10 000 грн, це всі кошти отримані ним згідно договору. Батько позивача не вимагав у нього повернення коштів та з цього приводу зустрічі між ними не було. Щодо призупинення дії його свідоцтва позивача не повідомляв, оскільки сам не знав про відповідне рішення КДКА Полтавської області. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 24.10.2024 пояснив, що 18.06.2019 його син [PERSON] потрапив у ДТП, він звернувся до знайомого [PERSON] з проханням допомогти знайти адвоката. [PERSON] порадив адвоката Мітченка Ю.О. та надав його номер телефону, організував зустріч. Адвокат Мітченок Ю.О. взявся за справу. 25.06.2019 [PERSON] та [PERSON] підписали договір в м. Долина Івано-Франківської області, при цьому він не був присутній. Відповідач повідомляв, що вартість послуг як потерпілого так і учасника ДТП до кінцевого рішення становить 500 доларів США та 2 000 грн. вартість приїзду до м. Долина. Вказану суму відповідач обговорював з сином, а його повідомів при зустрічі. 13.09.2019 він передав відповідачу 17500 грн. та 300 доларів США на зупинці громадського транспорту «ЖБІ» по вул. Маршала Бірюзова в м. Полтаві в присутності свідка [PERSON] , передача коштів письмово не оформлювалась. Кошти були передані в рамках угоди укладеної з сином. До 14.01.2022 відповідач надавав послуги сину, а 14.01.2022 зателефонував йому та повідомив, що передасть документи по ДТП. В цей день відбулась зустріч, під час якої відповідач повернув всі документи, а він написав розписку, що не має претензій з приводу отримання документів. Після повернення документі він та позивач намагалися зв`язатися з відповідачем, щоб уточнити причину повернення документів та вирішити питання щодо не завершення ним оплаченої роботи, але спроби були невдалі. Також він приходив до ради адвокатів в м. Полтаві по вул. Котляревського та спілкувався з головою, який повідомив, що [PERSON] непорядна людина та надав номер телефону батька [PERSON] . Цього ж дня він зателефонував батьку [PERSON] , який повідомив, що його син їздив в м. Долина, у зв`язку чим ним були понесені витрати, а тому відшкодовувати він нічого не буде та відмовив у організації зустрічі з ним. Після чого, позивач зв`язувався з [PERSON] з метою його допомоги в організації зустрічі з адвокатом Мітченок Ю.О., але він не зміг допомогти. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 24.10.2024 пояснив, що у другій половині 2019, точної дати не пам`ятає, до нього звернувся батько [PERSON] , з яким він раніше займався спортом, та повідомив, що син потрапив у ДТП та для захисту його прав як потерпілого потрібен адвокат. Він надав номери телефонів декількох адвокатів, які спеціалізуються на даній категорії справ серед яких був [PERSON] також надав контакти адвокатів [PERSON] та Козленка. Через декілька днів батько повідомив, що телефонував адвокату [PERSON] , йому сподобався саме даний адвокат. Він зателефонував позивачу та уточнив всі обставини ДТП, яка мала місце за західній Україні. [PERSON] пояснив, що вважає себе потерпілим. Далі він зустрівся з батьком позивача та адвокатом [PERSON] під час зустрічі відбулась передача коштів в гривні та доларах. Як сказав батько позивача в суму переданих коштів входила оплата послуг адвоката та оплата експертизи. Вказав, що йому не відомо чи угода була підписана з позивачем чи з його батьком. [PERSON] повідомив, що є експерт, який під час проведення експертного дослідження зможе змоделювати обставини дорожньо-транспортної пригоди. Через певний час позивач та його батько почали телефонувати та повідомляти про незадоволення роботою адвоката. Скарги були на неналежний захист та розходження позицій. Повідомив, що вони можуть розірвати договір. Наскільки йому відомо угоду з [PERSON] було розірвано. Позивач телефонував та просив посприяти щодо повернення [PERSON] більшої половини коштів отриманих за неналежно отриману допомогу, але на той час він перебував в зоні проведення бойових дій. Коли повернувся із зони бойових дій в 2020 чи 2021 році, бачив адвоката Мітченка Ю.О. один раз та він сказав, що розбираються з приводу вказаної ситуації.. З реєстру адвокатів йому відомо, що адвокат Мітченок Ю.О. зупинив свою діяльність за заявою. Зазначив, що йому не відомо на яких умовах був укладений договір та чи повинен був адвокат Мітченок Ю.О. захищати інтереси [PERSON] до винесення рішення у справі. Про хід подій щодо захисту йому відомо зі слів позивача та його батька. Коли повернувся із зони бойових дій між позивачем та адвокатом вже відбулись непорозуміння. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 409, виданого 24 листопада 2004 Головою Полтавської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, відповідно до Закону України «Про адвокатуру» Мітченок Юрій Олексійович має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24 листопада 2004 року № 10. 25.06.2019 між [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено Договір № 25 про надання юридичних послуг щодо представлення інтересів, як потерпілого у кримінальному провадженні № 1201909160000364, та як учасника ДТП. Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати йому, у відповідності за умовами цього договору, правову інформаційно-консультативну допомогу з юридичних питань, пов`язаних із витребуванням автомобіля із незаконного володіння та повернення власнику, а Замовник зі своєї сторони зобов`язаний прийняти зазначені послуги та оплатити їх. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Замовник зобов`язаний: - звертатися до Виконавця за інформаційно-консультативною допомогою, в п. 2.2.; - у кожному відокремленому випадку надавати заявку, в якій чітко формулювати завдання перед Виконавцем; - за вимогою Виконавця надавати в розпорядження останнього необхідні документи та інформацію, з метою достатнього та в повному об`ємі надання консультацій; - своєчасно забезпечувати Виконавця всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених цією угодою, в тому числі документами у необхідній кількості примірників, нормативними актами, що регламентують діяльність Замовника; - оплачувати виграти, необхідні для виконання його доручень; - своєчасно оплачувати послуги Виконавця, у відповідності до п.3 цього договору Згідно п. 2.2 Договору виконавець зобов`язаний: за пропозицією Замовника, у відповідності до заявки оформленої в письмовому вигляді надавати наступну правову допомогу: а) перевіряти відповідність вимогам діючого законодавства та внутрішніх документів Замовника, надавати допомогу у правильному оформлені документів; б) надавати консультації, висновки, довідки з правових питань; в) представляти в установленому порядку інтереси Замовника в суді першої інстанції при розгляді справи за позовом Замовника; г) готувати всі необхідні процесуальні документи (заяви, запити, клопотання, пояснення, скарги апеляційні тощо), які стосуються судового розгляду справи в суді першої інстанції в межах повноважень осіб, які беруть участь у справі, що передбачені ст. ст. 27, 31, 38, 40, 42, 44 Цивільного процесуального кодексу України; д) інформувати Замовника про хід судового розгляду. З пункту 3.1 Договору вбачається, що Замовник сплачує 100 % передоплату Виконавцю грошову винагороду (гонорар) в еквівалентній ___ Дол. США, а саме:___ грн. /______. 3а невиконання чи неналежне виконання обов`язків по Договору сторони несуть відповідальність відповідності до чинного законодавства України, що визначено п. 4.1 Договору. Пунктами 5.1 - 5.3 Договору передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання усіх зобов`язань. Цей договір може бути розірваний достроково за згодою сторін. Цей договір може бути розірваний достроково за вимогою Замовника, але гонорар, зазначений в 3.1 Договору Виконавцем не повертається. Надання адвокатом Мітченок Ю.О. правової допомоги [PERSON] у кримінальному провадженні № 12019090160000364 від 19.06.2019 підтверджується наступними доказами: копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 13.09.2019 в справі №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/619/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І.М. від 27.06.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/478/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І.М. від 05.07.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/478/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 27.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/643/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 23.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/643/19; копією скарги адвоката Мітченка Ю.О. в інтересах [PERSON] на бездіяльність слідчого від 26.06.2019 отриманої Долинським районним судом Івано-Франківської області; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 12.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/695/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 04.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/620/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 13.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/619/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 27.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/642/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 12.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/694/19; скриншотом з сайту «Судова влада», відповідно до якого [PERSON] приймав участь у розгляді справи №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/694/19 та справи №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/695/19. 14.01.2022 [PERSON] , в інтересах свого сина [PERSON] отримав папку з документами по кримінальному провадженню № 12019090160000364 від [PERSON] , претензій немає, що підтверджується відповідною розпискою та не заперечується сторонами. Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру адвокатів право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , свідоцтво № 409, видане 24.11.2004 Полтавською обласною КДКА зупинено згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 21.01.2022 на підставі заяви адвоката від 14.05.2021. Стосовно позовної вимоги позивача про розірвання Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 суд зазначає наступне. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 25.06.2019 між [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) уклали Договір № 25 про надання юридичних послуг. Пунктами 5.2 та 5. 3 Договору визначено, що цей договір може бути розірваний достроково за згодою сторін. Цей договір може бути розірваний достроково за вимогою Замовника, але гонорар, зазначений в 3.1 Договору Виконавцем не повертається. За змістом п. 5.1 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання усіх зобов`язань. Відповідно до частини першої статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. За частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Судом встановлено, що рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 20.07.2021 розглянувши дисциплінарну справу порушену за поданням голови Ради адвокатів Полтавської області [PERSON] стосовно адвоката [PERSON] у зв`язку з порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики встановлено, що станом на 01.05.2021 у адвоката [PERSON] виникла заборгованість зі сплати внеску за період з 2018-2021 у сумі 8055,00 грн (у тому числі перед РАПО - 5638,50 грн., перед НААУ -2416,50 грн). Жодних дій щодо виконання обов`язку по сплаті внесків на забезпечення діяльності адвокатського самоврядування не вчиняє. Вирішено притягнути адвоката Мітченка Юрія Олексійовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 406 від 24.11.2024, видане КДКА Полтавської області) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 3, 6 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та застосовати дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю з 20.07.2021 по 20.01.2022. Крім того, даним рішенням встановлено, що 10 листопада 2020 за рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області адвокат Мітченок Ю.О. притягався до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 3, 5 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та до нього застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на 6 місяців з 10.11.2020 по 10.05.2021. Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 02.02.2024 виправлено описку в тексті рішення КДКА Полтавської області від 20 липня 2021 стосовно адвоката Мітченка Юрія Олексійовича, а саме вказано у вступній та резолютивній частині рішення: «стосовно адвоката Мітченка Юрія Олексійовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 409 від 24.11.2024, видане КДКА Полтавської області)» замість: «стосовно адвоката Мітченка Юрія Олексійовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 406 від 24.11.2024, видане КДКА Полтавської області)» Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру адвокатів право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , свідоцтво № 409, видане 24.11.2004 Полтавською обласною КДКА зупинено згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 20.07.2021 по 20.01.2022 на підставі рішення КДКА Полтавської області від 20.07.2021. Частиною 2 статті 32 Правил адвокатської етики, затверджених звітно виборчим з`їздом адвокатів України 09.06.2017, зі змінами, затвердженими з`їздом адвокатів України 15.02.2019, договір про надання правової допомоги, укладений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, припиняється у разі зупинення та/або анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, крім випадку укладення договору з адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням. У цьому разі головою адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання здійснюється заміна адвоката. Відповідно до ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. До таких висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 18.11.2019 зі справи № 910/16750/18, від 07.08.2018 зі справи № 910/7981/17, від 14.07.2021 зі справи № 911/1442/19, від 21.06.2022 зі справи № 911/3276/20. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 зі справи № 910/8413/21 виснувала щодо недоцільності розірвання договору, який є припиненим (нечинним) на час звернення до суду з відповідною вимогою, зазначивши, що задоволення вимоги про розірвання договору, який вже є припиненим, не тільки не поновить порушені права позивача, але є неможливим як таке. Враховуючи вищевикладене, оскільки на час звернення до суду Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 є припиненим згідно вищевказаних норм, так як судом встановлено, що право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Мітченка Ю.О. було зупинено з 10.11.2020 по 10.05.2021 та з 20.07.2021 по 20.01.2022, позовна вимога [PERSON] про його розірвання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмета спору, так як договір № 25 про надання юридичних послуг був розірваний позивачем в односторонньому порядку14.01.2022 року задовго до пред`явлення позову суд зазначає наступне. У постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 зазначено, що прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Враховуючи, що, на час звернення до суду Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 є припиненим, однак між сторонами залишились неврегульовані питання щодо прав та обов`язків згідно даного договору, то очевидно, що між сторонами існує спір який може бути вирішений виключно під час судового розгляду. Тому відсутні підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами. Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі результат розгляду справи судом як складову предмета договору про надання юридичних послуг. Таке обмеження жодним чином не звужує зміст та обсяг права сторін договору у цій справі самостійно визначати прийнятні для них умови оплати послуг за договором, загальну вартість послуг тощо. Суд враховує, що укладаючи Договір, сторони розраховували на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц (провадження № 61-14507св18) зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц (провадження № 61-14507св18). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №280/5176/20, справі № 440/4206/19. У цій справі такі докази позивач суду не надав. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Стаття 31 Правил адвокатської етики конкретизує ст. 29 Закону про адвокатуру: клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, має право розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку на умовах, передбачених договором. При цьому, клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, зобов`язаний сплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар за всю роботу, що була виконана (надані послуги) чи підготовлено до виконання, а також компенсувати усі витрати за цим договором. Розірвання договору про надання правової допомоги з ініціативи клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, не є показником незадовільної роботи адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об`єднання). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений за взаємною домовленістю. Адвокат має право вимагати від клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, попередньої виплати гонорару та/або компенсації можливих витрат, пов`язаних з виконанням доручення. (ст.28 Правил). Право адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару не залежить від результату виконання доручення, якщо інше не передбачене договором про надання правової допомоги (ст.30 Правил). Аналіз викладених норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики свідчить про те, що розмір гонорару визначається адвокатом, погоджується з клієнтом і може бути змінений за взаємною домовленістю. Правила сплати гонорару та його повернення прописуються в договорі. Право адвоката на гонорар не залежить від результату виконання доручення. 25.06.2019 між [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) уклали Договір № 25 про надання юридичних послуг. Суд звертає увагу, що в пункті 3.1 Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 сума передоплати Виконавцю грошової винагороди (гонорару) не визначена. У відповідних графах пункту 3.1 Договору проставлені риски, жодних сум не зазначено. Доказів укладення між [PERSON] та [PERSON] додаткових договорів до Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 або будь-яких інших Договорів про надання юридичних послуг суду не надано. Надання адвокатом Мітченок Ю.О. правової допомоги [PERSON] за Договором № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, у кримінальному провадженні № 12019090160000364 від 19.06.2019 підтверджується наступними доказами: копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 13.09.2019 в справі №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/619/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І.М. від 27.06.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/478/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І.М. від 05.07.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/478/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 27.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/643/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 23.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/643/19; копією скарги адвоката Мітченка Ю.О. в інтересах [PERSON] на бездіяльність слідчого від 26.06.2019 отриманої Долинським районним судом Івано-Франківської області; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 12.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/695/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 04.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/620/19; копією ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М. від 13.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/619/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 27.08.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/642/19; копією ухвали судді Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцького І.І. від 12.09.2019 в справі № 343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/694/19; скриншотом з сайту «Судова влада», відповідно до якого [PERSON] приймав участь у розгляді справи №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/694/19 та справи №343/1262/19, провадження № 1-кс/0343/695/19. Разом з тим, акт виконаних робіт Договір № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 суду надано не було. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінюючи докази, а саме показання свідка [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні, суд зазначає, що даний свідок вказав, що був присутній під час зустрічі батька позивача [PERSON] з адвокатом Мітченок Ю.О. в ході якої відбулась передача [PERSON] коштів [PERSON] в валюті гривня та долари США, але щодо суми переданих коштів та їх цільового призначення йому відомо зі слів батька позивача [PERSON] , у даному випадку вказані показання, з урахуванням положень ч.2 ст.78 ЦПК України, не можуть підтверджувати факти про які заявляє позивач та які входять до предмету доказування. Показання свідка [PERSON] , який під час допиту повідомив, що 13.09.2019 передав відповідачу 17500 грн. та 300 доларів США на зупинці громадського транспорту «ЖБІ» по вул. Маршала Бірюзова в м. Полтаві в присутності свідка [PERSON] , передача коштів письмово не оформлювалась, кошти були передані в рамках угоди укладеної з сином,з урахуванням положень ч.2 ст.78 ЦПК України, не можуть підтверджувати факти про які заявляє позивач та які входять до предмету доказування. Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт передачі коштів замовником виконавцю згідно договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 569/24347/18 (провадження № 61-16630св19). Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Так, судом встановлено, що у договорі № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 сума винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) не визначена, відомості та докази, що між сторонами було укладено додаткові договори до Договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 відсутні, письмових доказів про проведені розрахунки між сторонами договору суду не надано, акт виконаних робіт за Договором № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 з описом робіт та їх вартістю сторонами не затверджувався. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, оскільки позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження узгодження суми винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) та інших витрат за договором № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019, а також проведення розрахунків між сторонами за вказаним договором. Позовна вимога про стягнення трьох відсоток та інфляційних втрат є похідною від вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у зв`язку з чим, відсутні підстави для її задоволення. Посилання позивача на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 756/6373/18, відхиляється судом, оскільки в справі на яку посилається позивач судом було встановлено, що суду не було надано доказів на підтвердження доводів відповідача, що він надавав правову допомогу (додатково чи з інших юридичних/правових питань), яка була вчинена усно чи у вигляді письмової консультації, як і не було надано підтвердження того, що між адвокатом та клієнтом на виконання вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» укладено письмовий договір у письмовій формі протягом трьох днів після усного погодження про це. Правові позиції Верховного Суду, викладені у вказаній постанові, не є релевантними до обставин цієї справи та відповідне судове рішення приймалися за іншої фактично-доказової бази. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Пунктом 3 частини 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно п.5 та п.9 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними і залежать від задоволення позовної вимоги про розірвання договору № 25 про надання юридичних послуг від 25.06.2019 та стягнення грошових коштів у розмірі 28470 грн., то з урахуванням відмови у задоволенні основних позовних вимог, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права шляхом стягнення моральної шкоди з відповідача на користь Генерального штабу Збройних сил України не відповідає вимогам ст.ст. 16, 23 ЦК України, так як відшкодування моральної шкоди невід`ємно пов`язано з особою, яка зазнала страждань внаслідок порушення її прав, та не може бути стягнута на користь третіх осіб. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України» від 18 липня 2006 року; «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed