Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

1. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`ю без реєстрації шлюбу. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира в с. Сульжин та земельна ділянка. Для прийняття спадщини позивачка звернулася до Першої Шепетівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом. Позивачка зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше 5 років на час відкриття спадщини та включення її до першої черги спадкоємців, проте рішенням суду у позові було відмовлено. Позивач оплатила всі витрати по похованню [PERSON] . Зокрема, позивач витратила 10860 грн за організацію поховання і ритуальну атрибутику (труну, хрест, подушку, покривало, рушник на хрест, тапочки, кашкет, хустину, носові хустини, рушники, прохідний набір, свічки, вінок, стрічка, катафалк), 1800 грн за копання могили. Також позивач замовляла та оплатила поминальний обід у кафе на суму 15\~117 грн, за придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення на могилі 3650 грн. Також оплатила за поминальний обід (40 днів) у сумі 8400 грн, оренда приміщення 3000 грн, поминальний обід (річниця) 9300 грн. Загальна сума, яку позивач понесла у зв`язку з цими витратами становить 52127 грн. Відповідач, яка є дружиною [PERSON] , жодної участі у похованні, поминальних обрядах, встановлення могили не брала, та, як єдиний спадкоємець померлого за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. На підставі ст. 1232 ЦК України, просила стягнути з відповідача на її користь 52127 грн витрат на поховання [PERSON] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Позивачка пояснила, що після смерті [PERSON] вона отримала матеріальну допомогу від ТОВ «Лотівка» в розмірі 3000 грн, а також 10\~000 грн пенсії [PERSON] , які вона витратила на поминальні обіди. Кошти на поховання вона позичала у свого сина. Відповідач, отримавши спадщину, не відшкодувала їй понесені витрати. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов. У відзиві\~на позов\~зазначено,\~що зважаючи\~на визначення\~понять поховання\~та предметів\~ритуальної належності,\~ритуальні послуги,\~можуть бути\~віднесені до\~таких витрат\~лише витрати\~які понесла\~позивачка на\~ритуальну атрибутику:\~труну,\~хрест,\~подушку,\~покривала,\~рушника на\~хрест,\~тапочок,\~кашкета,\~хустини,\~носових хустин,\~полотенці,\~прохідного набору,\~свічок,\~вінка,\~стрічок,\~катафалку,\~що становить\~10\~860\~грн.;\~на копання\~могили у\~сумі 1800\~грн.;\~придбання бетонної\~гробниці,\~перемички,\~бетону та\~її встановлення\~у сумі\~3650\~грн.\~Однак дані\~витрати є\~завищеними відносно\~розумних ринкових\~цін і\~не відповідають\~критерію розумності. Крім того, підлягають вирахуванню із вказаної суми витрат отримана позивачем допомога на поховання у разі смерті пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, а також грошова допомога на поховання отримана від ТОВ «ЛОТІВКА ЕЛІТ» та допомога на поховання від рідної сестри покійного у розмірі 10 000 грн. Відповідно всі витрати на поховання покриваються отриманими від держави позивачкою на поховання коштами та іншими виплатами на ці потреби. Витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємці зобов`язані відповідно до ст. 1232 ЦК України, тому понесені позивачем витрати на проведення поминальних обідів на загальну суму 35 817 грн стягненню з відповідача не підлягають. 2. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання та 24.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.02.2025, витребувано спадкову справу. 05.02.2025 до суду надійшла копія спадкової справи №216/2023, заведеної після смерті [PERSON] 24.02.2025 надійшов відзив на позов. 27.02.2025 надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 27.02.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 27.03.2025, витребувано докази. 04.03.2025 надійшла заява представника відповідача про продовження строку для подання відзиву. Ухвалою суду від 04.03.2025 продовжено строк для подання відзиву та долучений до справи відзив на позов. 04.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яке задоволено протокольною ухвалою від 14.04.2025. 09.04.2025 від представника ГУ ПФУ в Хмельницькій області надійшли витребувані судом докази, які долучені до матеріалів справи. 3. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.09.2023. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме квартира в с. Сульжин Шепетівського району та земельна ділянка. Позивачка зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше 5 років на час відкриття спадщини та включення її до першої черги спадкоємців, проте рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2024 у позові було відмовлено. Цим рішенням встановлено, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та двоє синів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.1982 року і по день смерті. Як слідує зі спадкової справи №216/2023 09.10.2023 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка мала місце 23.09.2023 та зареєстровано її у Спадковому реєстрі за заявою його дружини [PERSON] . Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори письмові заяви про відмову від належної їм долі спадкового майна на користь матері [PERSON] . 19.10.2024 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, що підтверджується довідкою нотаріуса від 25.03.2024. Відповідно до довідки Судилківської сільської ради від 28.09.2023 №1109 [PERSON] була заявником при реєстрації смерті [PERSON] та здійснювала його поховання. Для поховання [PERSON] позивач оплатила за ритуальні товари і послуги (труну, хрест, подушку, покривало, рушник на хрест, тапочки, кашкет, хустину, носові хустини, рушники, прохідний набір, свічки, вінок, стрічка, автокатафалк) для ФОП [PERSON] на загальну суму 10860 грн, що підтверджується накладною від 24.09.2023. 26.09.2023 позивач сплатила для ФОП [PERSON] 1800 грн за копання могили, що підтверджується накладною від 26.09.2023. Згідно з довідкою ФОП [PERSON] від 09.05.2024, [PERSON] 26.09.2023 замовляла та оплатила прминальний обід в кафе « [INFO] » с. Судилків для ФОП [PERSON] 15\~117 грн. За придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення на могилі [PERSON] позивач сплатила ФОП [PERSON] 3650 грн, що підтверджується накладною №30 від 28.09.2023. За поминальний обід (40 днів) позивач понесла витрати у сумі 8400 грн, оренда приміщення 3000 грн, поминальний обід (річниця) 9300 грн, що підтверджується товарними чеками ФОП [PERSON] від 22.11.2023, 22.09.2024, ФОП [PERSON] від 26.09.2023. Отже, загальна сума, яку позивач понесла у зв`язку з витратами на поховання [PERSON] становить 52127 грн. Відповідач є дружиною [PERSON] , жодної участі у похованні, поминальних обрядах, встановлення могили для свого чоловіка не брала, та, як єдиний спадкоємець померлого за законом першої черги, прийняла спадщину. Відповідно до довідки ТОВ «Лотівка Еліт» від 27.02.2025 товариство здійснило виплату допомоги на поховання [PERSON] у розмірі 3000 грн, яку отримала [PERSON] . Крім того, [PERSON] отримала 10133,68 грн допомоги на поховання у зв`язку із смертю [PERSON] , що підтверджується даними Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.04.2025. 4. \~ \~ \~ \~Норми права, які застосував суд. Відповідно до частини першої\~статті 1232 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язків щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосуються їхнього розміру та необхідності здійснення. Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу», організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. За ст. 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу», надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Згідно з «Необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг», затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193, до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили; монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації під поховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. 5. \~ \~ \~ \~Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідачка як спадкоємиця [PERSON] не здійснювала поховання останнього та не відшкодувала позивачу, яка не є спадкоємцем, понесені нею витрати на поховання, що є підставою для їх стягнення в судовому порядку на підставі ст. 1232 ЦК України. Документально підтверджені витрати на поховання становлять 16\~310 грн та складаються з витрат на ритуальну атрибутику в розмірі 10 860 грн.; на копання могили у сумі 1800 грн.; придбання бетонної гробниці, перемички, бетону та їх встановлення у сумі 3650 грн. Вказані витрати були необхідними, не є завищеними і відповідають критерію розумності, а тому суд дійшов висновку стягнути їх з відповідача на користь позивача. За змістом норм Закону України\~«Про поховання\~та похоронну\~справу» церемонія поховання і церемонія поминання є різними поняттями, поминальні обіди та вечері не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця та не є необхідними в розумінні чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення витрат за організацію та здійснення поминальних обідів у розмірі 20700 грн не підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про вирахування із вказаної суми витрат допомоги на поховання у разі смерті пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії, яку отримала позивачка, а також грошової допомоги на поховання від ТОВ «ЛОТІВКА ЕЛІТ», суд відхиляє з огляду на таке. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Тлумачення змісту як статті 3\~ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України\~свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Допомоги на поховання від юридичної особи та пенсійного органу були отримані позивачкою лише у жовтні 2023 року, тобто після понесення позивачкою необхідних витрат на поховання, та фактично витрачені нею на організацію традиційних поминальних обідів, що підтверджено документально. Факт отримання позивачкою допомоги не звільняє спадкоємця відшкодувати розумні витрати, які були зроблені на поховання спадкодавця. Доказів отримання позивачкою допомоги на поховання від рідної сестри покійного у розмірі 10 000 грн матеріали справи не містять та не впливають на висновки суду. За загальним правилом допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, позов задоволено частково на 31,3%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 379,11 грн судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такого висновку дійшла ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 20.11.2024 року між [PERSON] та адвокатом Сташук М.О. укладено договір про надання правової допомоги . Звертаючись до суду з відзивом на позов, представник відповідача зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000 грн, на підтвердження понесення яких зазначила розрахунок витрат: ознайомлення з позовною заявою, узгодження позиції, подання відзиву на позов 2 години вартість 2000 грн, підготовка клопотання про витребування доказів 30 хв 500 грн, участь в судових засіданнях 4500 грн. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Представник відповідача брала участь в підготовчому судовому засіданні, в подальшому просила розглянути справу за її відсутності. Позивачка та її представник у судовому засіданні просили суд зменшити витрати на правову допомогу. Складання адвокатських запитів охоплюється послугою складення та подання до суду відзиву на позов, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 2500 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, витрати на правову допомогу слід стягнути з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial