Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

В січні 2025 року позивач звернувся з даним позовом до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області. Позов мотивований тим, що громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьки проживають за адресою: [ADDRESS] , шлюб вони не реєстрували. [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, непрацевлаштовані, зловживають алкогольними напоями, з дітьми не проживають, не утримують їх матеріально, не приймають участі у вихованні, не цікавляться станом здоров`я дітей, їх фізичним, моральним розвитком біля 3 років. Згідно характеристики №28-07/52 від 11.12.2024 року, виданої старостою села Бучки, [PERSON] та [PERSON] за час проживання на території села Бучки зарекомендували себе не з кращої сторони. [PERSON] зловживає спиртними напоями. Батьки здійснювали неналежний догляд за дітьми, відмовилися від евакуації, що унеможливлює взяття участі ними у вихованні дітей, оскільки будь-який зв`язок відсутній. На пропозиції переїхати у безпечну зону, щоб мати можливість забирати дітей на канікули, підтримувати телефонний зв`язок з дітьми та педагогами, батьки категорично відмовились, що свідчить про їх байдужість до дітей. Дітьми під час канікул опікуються дід [PERSON] т бабуся [PERSON] , які після повномасштабного вторгненні перемістилися до села Слобідка Новгород-Сіверського району. Відповідно до інформації відділення соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Новгород-Сіверської міської ради №01-06/691 ві| 10.12.2024, сім`я [PERSON] та [PERSON] проживає на кордоні з Росією на обстрілюваній території, на зв`язок не виходять вже 2,5 року, життям дітей не цікавляться, що унеможливлює складення акту оцінки потреб сім`ї. Наказом №1 від 03.02.2021 року діти були взяті на облік служби у справа дітей Новгород-Сіверської міської ради, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухилянням батьків від виконання своїх обов`язків, а до цього з 15.03.2018 року діти перебували на обліку ССД Новгород-Сіверської районної державної адміністрації. Діти навчаються та знаходяться на цілодобовому перебуванні комунальному закладі «Черешенський ліцей» Чернігівської обласної ради. Згідно характеристики [PERSON] , він навчається у ліцеї з 2018 року за останні два роки батьки не відвідували дитину, не телефонували, не цікавилися його навчанням і життям. Дитину відвідували дідусь і тітки, привозили солодощі, подарунки. Відповідно до характеристики [PERSON] вона навчається в ліцеї 2020 року, батьки ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють зацікавленості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами, її навчанням підготовкою до самостійного життя, станом здоров`я, не спілкуються з дитинок в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно характеристики [PERSON] вона навчається в заклад четвертий рік, батьки дівчинки не приділяють належної уваги виховання дочки, жодного разу не відвідували школу, у телефонному режимі також не спілкуються. Згідно характеристики [PERSON] за час перебування дівчинки і ліцеї з 01,09.2022 року батьки жодного разу не відвідали Варю, не цікавились її успіхами, здоров`ям, на вихідні і канікули не забирали доньку, з учителькам зв`язок не підтримували, додзвонитись до батьків неможливо, так як телефон постійно знаходиться не в мережі. Батьки не беруть участі у навчанні та вихованні дитини. Згідно інформації, наданої Новгород-Сіверським районним відділом поліції за №10164/124/46 від 21.06.2023 року, на громадянку [PERSON] , 1986 р.тт., мешканку с. Бучки, було складено адміністративній протокол за ч. 1 ст. 184 КупАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та стягнути на їх утримання аліменти на користь особи, яка буде опікуном дітей. При автоматичному розподілі головуючим по справі № 739/210/25 визначено суддю Іващенко І.К. Ухвалою судді Іващенка І.К. від 17 лютого 2025 року цивільна справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судовий розгляд справи здійснюється з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні не з`явився надав заяву про розгляд справи без участі позивача, свої позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову, проти заочно розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи в судовому засіданні підтвердила факт невиконання відповідачами своїх батьківських зобов`язань, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання на виклики суду неодноразово не з`являлися. Про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзив до суду не направляли. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьки проживають за адресою: [ADDRESS] , шлюб вони не реєстрували. [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, непрацевлаштовані, зловживають алкогольними напоями, з дітьми не проживають, не утримують їх матеріально, не приймають участі у вихованні, не цікавляться станом здоров`я дітей, їх фізичним, моральним розвитком біля 3 років. Згідно характеристик зарекомендували себе не з кращої сторони. Діти навчаються та знаходяться на цілодобовому перебуванні у комунальному закладі «Черешенський ліцей» Чернігівської обласної ради. Батьки відмовилися від евакуації. На пропозиції переїхати у безпечну зону, щоб мати можливість забирати дітей на канікули, підтримувати телефонний зв`язок з дітьми та педагогами, батьки категорично відмовились, що свідчить про їх байдужість до дітей. Відповідачі не змінили своє ставлення до належного виховання дітьми. Як вбачається зі змісту висновку виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 23.01.2025, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідачів від виконання своїх обов`язків із виховання дітей. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 п.6 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них та/або засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків у відношенні дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, не спілкується з дітьми, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей зловживають спиртними напоями. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідачі по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері та батька по відношенню до своїх дітей, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачів, окрім позбавлення їх батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Стаття 193 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 30 січня 2025 року, то аліменти слід стягувати з цієї дати. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, в зв`язку з тим що позивач звільнений від сплати судових витрат, за нормами статті 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved