Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради (м. Черкаси вул. Б. Вишневецького, 36), третя особа [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема у вигляді 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності. Позивач зазначає, що він являється сином [PERSON] . У розумінні ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP, він є спадкоємцем за законом першої черги після [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , йому виповнилося повних 9 років, тобто він був малолітньою дитиною. В усній розмові з приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., йому повідомлено, що наразі видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, у зв`язку з тим, що він вважаюся таким, що пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки після смерті [INFO] [PERSON] законний представник малолітнього, тобто [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. 29 листопада 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. з заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я на 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , а у разі неможливості видати таке свідоцтво надати письмове роз`яснення щодо того, на якій правовій підставі неможливо його видати. Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. від 02 грудня 2024 року відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину зй законом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON] , оскільки в силу свого малолітнього віку, від його імені дії щодо подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після [PERSON] мав вчинити в інтересах малолітньої дитини його законний представник. З огляду на те, що після смерті [PERSON] законний представник [PERSON] до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини, тому останній вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того, він являється співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеної квартири є [PERSON] (його дід та батько [PERSON] ); [PERSON] (його баба та мати [PERSON] ); [PERSON] (його мати). Згідно листа Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (період реєстрації з 29.03.1991 до 01.11.1996). Станом на день смерті [INFO] [PERSON] не був зареєстрований за вказаною адресою. [INFO] помер його дід [PERSON] , а [INFO] померла його баба [PERSON] , спадкоємцем після їх смерті є його мати [PERSON] . Позивач зазначає, що на дату смерті його батька [PERSON] [INFO] , його законним представником була його мати [PERSON] . Він в силу свого малолітнього віку не мав можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого батька. Однак, [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , оскільки важжала, що він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач у квартирі [ADDRESS] зареєстрований дотепер та дійсно проживає за вказаною адресою з народження і до теперішнього часу. Встановлення даного факту необхідне йому з метою реалізації свого права на юридичне оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті батька. Просить встановити факт прийняття ним спадщини у порядку, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу [PERSON] в управління та володіння спадковим майном, а саме 1/5 часткою квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його адвокат Хмельницька Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Третя особа\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні не\~заперечувала проти\~задоволення позовних\~вимог,\~та зазначила,\~що на\~дату смерті\~ [INFO] [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~його син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~був малолітнім\~(виповнилось\~9\~років),\~а його\~законним представником\~являлась вона,\~однак не\~подавала до\~нотаріальної контори\~заяву про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [INFO] батька\~позивача,\~оскільки вважала,\~що він\~прийняв спадщину\~шляхом фактичного\~вступу в\~управління та\~володіння спадковим\~майном. Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до наступного. \~ \~ \~ \~В судовому\~засіданні встановлено,\~що батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~є [PERSON] \~та [PERSON] ,\~що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] видане повторно. \~ \~ \~ \~18.06.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності. Встановлено, що станом на 01.01.2013 р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у КП «ЧООБТІ» за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується інформацією з КП «ЧООБТІ» № 52814 від 02.05.2024 року. Відповідно до спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заяву про прийняття спадщини 30.10.2024 року подав син [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. з заявою від 29.11.2024 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON] . Нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.12.2024 № 206/02-14, відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В постанові зазначено, що в силу малолітнього віку, від імені [PERSON] , дії щодо подачі до нотаріальних контори заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , мав вчинити, в інтересах малолітньої дитини, законний представник [PERSON] . З огляду на те, що після померлого [INFO] [PERSON] законний представник малолітнього [PERSON] , до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому [PERSON] , вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини, тому у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Додатково в постанові зазначено, що з метою захисту законних інтересів [PERSON] , він має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер, [INFO] , або ж позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно листа Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (період реєстрації з 29.03.1991 до 01.11.1996). Станом на 27.10.2003 року [PERSON] не був зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до\~листа Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 16662 №28573-01-10 від 08.11.2024, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15.11.2002 до 07.11.2003. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 24.01.1995 дотепер. Факт проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] з дати народження і до теперішнього часу підтверджується Актом опитування сусідів № 2773 від 11.11.2024. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що син \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~коли той\~помер,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~був малолітнім\~(виповнилось\~9\~років),\~а його\~законним представником\~являлась його\~мати.\~ [PERSON] проживає\~в кварти\~рі з\~дня його\~народження. Таким чином, на дату смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , його син [PERSON] , [INFO] , був малолітнім (виповнилось 9 років), а його законним представником являлась [PERSON] , яка не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки вважала, що він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Отже,\~на дату\~смерті [INFO] [PERSON] , в силу свого малолітнього віку, [PERSON] не мав можливості самостійно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно із ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528,534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину». Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526, 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що передбачений статтею 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. У своїй постанові від 25 березня 2020 року Верховний Суд за результатами розгляду справи № 305/235/17 прийшов до висновку про те, що «під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем». Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилається, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки внаслідок смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на 1/5 частки квартири, що знаходиться в [ADDRESS] і позивачем доведено факт вступу ним у володіння та управління спадковим майном після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved