Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Заявник просить встановити факт проживання однією сім'єю не менше ніж п'ять років до відкриття спадщини [PERSON] з нерідним дідом [PERSON] в період з травня 2016 року по день відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заяву вказала, що [PERSON] хоч був їй нерідним дідом (був чоловіком її бабки), але разом з її бабкою виростив її до повноліття, як рідну онуку, оскільки її батько помер майже одразу після її народження, а матір покинула її. Своїх дітей у діда не було, а їй він замінив батька. Проживали вони в будинку за адресою: [ADDRESS] , де вона була зареєстрована до 2004 року. Після смерті бабки в 2012 році переїхала проживати в м. Лисичанськ Луганської області. Через окупацію міста в 2014 році та постійні обстріли у травні 2016 року її дід забрав з дитиною до себе додому, де вона проживала з ним однією сім`єю по день його смерті більше ніж 6 років. Однак зареєструвалась у будинку вона тільки в листопаді 2017 року, бо не могла раніше через військові дії знятися з реєстрації в м. Лисичанськ. Вони жили з дідом дуже дружно, він допомагав їй з дітьми, відносився до неї, як до рідної онуки, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом несли витрати на їжу, ліки, одяг, ремонти тощо. Коли дід захворів, то вона опікувалась ним, поховала його за власні кошти. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки за вищевказаною адресою, де позивач продовжила проживати після смерті діда по сьогоднішній день. Вважає себе єдиною спадкоємицею, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років до його смерті, прийняла спадщину фактичним шляхом. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки треба довести, що вона проживала зі спадкодавцем протягом останніх п'яти років до дня його смерті, тобто що вона є спадкоємицею четвертої черги. Вищевказаний факт їй необхідно встановити для оформлення спадщини на вищевказане майно. Іншим шляхом встановити його немає можливості. Ухвалою від 05.03.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Представник заявника в суді пояснила, що у 1986 році рідна бабка заявниці [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] ». Нерідний дід не мав своїх дітей. Вони виростили заявницю до повноліття. До 2004 року заявниця була зареєстрована у їхньому будинку, а потім внаслідок навчання виїхала і знялася з реєстрації. Згодом померла баба. З 2016 року по день смерті [PERSON] [INFO] заявниця проживала з ним однією сім`єю, але зареєструвалася у будинку у 2017 році. Заявник судове засідання 17.04.2025 просила провести за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити (а.с. 90). Представник заінтересованої особи просив розглянути справу за їхньої відсутності (а.с. 81). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Особа заявника засвідчується: паспортом громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка з 14.11.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Бабуся заявника по батьку [PERSON] 08.08.1986 уклала шлюб з [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, укладення шлюбу та смерть (а.с. 9-11, 13). [PERSON] померла ще раніше чоловіка [PERSON] [INFO] , а її син [PERSON] (батько заявника) помер [INFO] (а.с. 12, 14). Згідно з договором купівлі-продажу від 22.04.1988 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 17-19). На підставі Державного акту серії Р2 № 761135, виданого 30.04.2002 Андріївською селищною радою народних депутатів, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,31 га, розташована на території [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства (а.с. 16). Із домової книги вбачається, що [PERSON] з 04.04.2000 до моменту своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою з 04.04.2000 була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , з 14.11.2017 зареєстрована заявник [PERSON] та з 21.11.2017 [PERSON] , [INFO] (а.с. 20-24). Реєстрація місця проживання заявника за вищевказаною адресою з 14.11.2017 також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 24.03.2025 (а.с. 91). Згідно з довідками Андріївського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 26.01.2024 на момент своєї смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , який на момент своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за цією ж адресою з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 70, 71). З відповіді державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області О.Печка, наданої 11.03.2025 на запит суду, вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] ніхто із спадкоємців з будь-якими заявами до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не заводилась (а.с. 60). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори) від 23.01.2024 встановлено, що відомості відносно [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 67). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.01.2024 після смерті [INFO] [PERSON] . 23.01.2024 приватним нотаріусом Голуб В.М. було заведено спадкову справу № 14/2024, номер у спадковому реєстрі 71885428 (а.с. 68). Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.М., наданої 28.03.2025 на запит суду, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 23.01.2024 нею була заведена спадкова справа № 14/2024 на підставі заяви [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Будь-яких інших заяв до вищевказаної спадкової справи не надавалось (а.с. 88). Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.М. від 23.01.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] , оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду, нотаріус не може безспірно встановити зазначені обставини (а.с. 66). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою заявниці. У травні 2016 року заявниця приїхала з м. Лисичанськ в с-ще Андріївку до свого діда [PERSON] і жила з ним. Після чого він приписав її з дітьми у себе. Жили вони, як дід з онукою, в одному будинку, садили город, харчувалися, у них були спільні гроші, тобто вели спільний бюджет, спільно вели домашнє господарство. Взагалі вона з дитинства, а саме з 2-х років проживала з бабусею та дідусем у них вдома. Пару років була у матері в РФ. А до закінчення школи жила з ними. Діда поховала заявниця. Коли дід був живий, то ходили у гості, підтримували зв`язок (свідок з заявницею). Заявниця допомагала діду, коли він хворів, як він допомагав їй з дитиною. Влітку 2022 року заявниця пару місяців не проживала з дідом, у зв`язку з пологами виїхала у с-ще Слобожанське, але приїздила провідувала діда. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявниці через 2 будинки, яка у грудні 2016 року переїхала до діда [PERSON] . Навесні, десь у березні-квітні 2017 року, вперше побачила заявницю на огороді, познайомилась, почала спілкуватися, тим більш у них діти одного віку. У свідка була корова і [PERSON] купував у неї молоко для онука. На початку війни дід уже не ходив, тому приходила заявниця за молоком для нього. Знає, що у 2017-2018 роках [PERSON] забирав онука з дитсадка, вони разом з заявницею обробляли город, робили теплицю. Не чула, щоб вони сварилися, між ними були добрі відносини. Коли дід хворів, то його лікувала заявниця, яка його і поховала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є тіткою заявника, яка пару років у дитинстві була у матері в РФ. Потім проживала у бабусі з нерідним дідусем [PERSON] . Після закінчення школи поїхала навчатися. Потім вийшла заміж і жила у м. Лисичанськ. Коли почалася війна у 2016 році дід забрав її до себе, де вони і проживали разом до смерті діда. Заявниця готувала, прасувала для них, а дід допомагав їй з дитиною, спільно займалися городом, платили комунальні платежі, вели спільне господарство, все у них було спільне. Поховала діда також заявниця, яка залишилась у будинку діда, де проживає по теперішній час. Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З вимог ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наявних матеріалів справи вбачається, що заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після його смерті, матеріали справи не містять.Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Судом встановлено, що заявник на момент смерті була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою та лише за її заявою була заведена спадкова справа після його смерті, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті її нерідного діда [PERSON] , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиці четвертої черги, оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] є нерідною онукою [PERSON] , з яким рідна бабуся заявника перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1986. Зазначені особи разом проживали у будинку, який було придбано під час шлюбу спадкодавця з бабусею заявника, заявник проживала з ними з народження, вони замінили їй батьків. Після закінчення школи поїхала навчатися, потім вийшла заміж і жила у м. Лисичанськ. У 2016 році дід [PERSON] забрав її до себе і вони почали проживати разом до смерті діда, але зареєструватися у будинку діда вона змогла лише в листопаді 2017 року, бо не могла знятися з реєстрації за попереднім місцем проживання . Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показанням свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що заявник не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем [PERSON] у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, принаймні не пізніше 2016 року, вони жили дружно в одному будинку, разом харчувалися, мали спільний бюджет, спільно займалися городом, платили комунальні платежі, вели домашнє господарство, заявник опікувалась станом здоров`я спадкодавця, піклувалась та доглядала його, а він допомагав їй з дитиною, поховала діда також заявник та після його смерті продовжила проживати в його будинку. Отже наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між заявником та померлим [PERSON] протягом тривалого часу склались усталені сімейні стосунки як між дідом та онукою, які існували до часу смерті спадкодавця. Заявник та спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані в одному будинку, заявник повністю опікувалась життям спадкодавця, що з огляду на їх тривале спільне проживання та наявність спільних інтересів, є ознакою ведення спільного господарства. За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що між заявником та спадкодавцем виникли відносини, які є більш близькими, аніж надання допомоги одинокій літній людині. З огляду на те, що спадкодавець не переоформлював право користування своїм будинком на заявника, їх відносини ґрунтувались на довірі та не мали формального характеру. З урахуванням вищевказаного слід визнати доведеним юридичний факт, що заявник була пов`язана зі спадкодавцем [PERSON] спільним побутом та взаємними правами і обов`язками - проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право спадкування за законом у четверту чергу. На підставі викладеного,

Outcome: approved