Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

11.12.2024 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року у розмірі 31 622,20 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 30.12.2022 року між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«Мілоан» був\~укладений кредитний\~договір №8697138,\~згідно з\~умовами якого\~відповідач отримала\~10\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умови Кредитного договору. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору є також Анкета-заява на кредит №8697138 від 30.12.2022 року, що заповнена відповідачем. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т від 27.04.2023 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року були передані позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т від 27.04.2023 року. Відтак, сума заборгованості відповідача становить 31 622,20 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8 600,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 23\~022,20 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 13.12.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. В судове засідання 29.04.2025 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву та пояснення і додаткові пояснення, в яких визнала факт укладення кредитного договору і несплати заборгованості за кредитним договором, однак вказала, що двічі робила пролонгацію договору, після чого так і не змогла сплатити всю суму заборгованості. Як зазначила відповідач, на теперішній час вона знаходиться закордоном, де працює, просить визнати вимоги позивача щодо відсотків неправомірними та здійснити їх перерахунок відповідно до розумних меж, врахувати законодавчі обмеження, встановлені під час воєнного стану щодо нарахування штрафних санкцій і врахувати, що на момент отримання коштів відповідачу тільки виповнилось 18 років. Також відповідач просила розглянути справу у її відсутність. Представник позивача надав додаткові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги в повному обсязі, додатково обґрунтовуючи викладені в позові обставини. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Анкети - заяви №8697138 від 30.12.2022 року (а.с.15 (зворот)), між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 30.12.2022 року був укладений Договір про споживчий кредит №8697138, згідно з умовами якого відповідач отримала 10\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. (а.с.8-14). При цьому [PERSON] підписала Договір про споживчий кредит №8697138 від 30.12.2022 року електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора F69287 (дата: 30.12.2022 року о 18:55:46) (а.с. 15). Графік сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №8697138 від 30.12.2022 року) і паспорт споживчого кредиту (Додаток №2) також підписано відповідачем електронним підписом (а.с.13-14). Згідно з п.1.3 кредит надається загальним строком на 100 днів з 30.12.2022 р і складається з пільгового та поточного періодів, які визначені в п.п.1.3.1.-1.4 договору, а саме: пільговий період - 10 днів до 09.01.2023 року і поточний період - 90 днів з дати закінчення пільгового періоду і до 09.04.2023 року. Згідно з п.1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 100,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3. проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно з п.1.6 тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п2.2, 2.3 договору. Між тим, відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, наддавши відповідачеві кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №90247528 від 30.12.2022 року (а.с. 16 (зворот)). 27.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т (а.с. 19-23). Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (а.с.24 (зворот)). Розрахунок заборгованості за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року здійснено ТОВ «Мілоан» і передано права на отримання вказаної заборгованості згідно Договору відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т від 27.04.2023 року, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 27.04.2023 року до Договору відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т від 27.04.2023 року та витягу з реєстру боржників (а.с. 23, 24 (зворот)). З виписки з особового рахунку за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 31 622,20 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 600,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 23\~022,20 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн. (а.с. 17-18). Позивачем ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~на адресу\~відповідача [PERSON] \~було надіслано\~письмову Претензію\~про погашення\~кредитної заборгованості\~вих.\~№ 22679395/7058\~від 05.11.2024\~року (а.с.\~25),\~однак,\~заборгованість за\~кредитним договором\~відповідачем не\~погашена,\~що визнано\~відповідачем в\~письмових поясненнях. Належних доказів сплати частини заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надала, як не надано відповідачем і контррозрахунку відсотків, які відповідач просить зменшити. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідально до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У\~ ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~ передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Оскільки в матеріалах справи на підтвердження укладення кредитного договору наявні докази, які містять всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, процентну ставка за користування кредитом, графік платежів, заявка та підтвердження кредитного договору підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписала кредитний договір та був проінформований про всі істотні його умови, що відповідачем визнається. Згідно з\~ п.п.\~1,\~2\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою,\~зокрема,\~внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. При цьому, відповідно до положень ст. 1082 ЦК України\~ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.\~ Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.\~ Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 30.12.2022 року уклали договір про споживчий кредит №8697138, право вимоги за яким перейшло в подальшому до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги №95-МЛ/Т. Відповідач не виконала умови кредитного договору, що підтверджено дослідженими в\~судовому засіданні\~доказами і\~визнано відповідачем,\~яка не подала відзиву з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, а надала лише пояснення. Між тим, доказів навіть часткової сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, тому у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача щодо проведення перерахунку заборгованості. Більш того, під час розгляду справи контррозрахунок відповідачем наданий не був, отже позовні\~вимоги,\~які ґрунтуються\~на умовах\~договору та\~закону,\~підлягають задоволенню\~в повному\~обсязі,\~аз відповідача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №8697138 від 30.12.2022 року у розмірі 31 622,20 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 600,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 23\~022,20 грн. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що позовні вимоги не стосуються стягнення з відповідача штрафних санкцій за кредитним договором, у суду відсутні підстави для застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які поширюються лише на застосування штрафних санкцій і положень ст.. 625 ЦК України в період дії воєнного стану в Україні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved