Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У листопаді 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України /далі МТСБУ/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов обґрунтований тим, що 18.11.2022 близько 13:35 год на автодорозі Київ-Чоп [PERSON] керуючи автомобілем «Кіа», реєстраційний номер [NUMBER] , у напрямку селища Міжгір?я зі сторони м. Мукачева, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] разом із пасажиркою [PERSON] . Внаслідок цієї ДТП водій [PERSON] та пасажирка [PERSON] від отриманих травм загинули. Відповідно до вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.07.2023 дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Зазначало, що на час цієї ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стверджується інформацією з бази МТСБУ. 22 березня 2023 року представник потерпілих осіб Мелех Д. О. повідомив МТСБУ про дану ДТП та в подальшому звернувся з заявою про отримання відшкодування шкоди. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 120\~600 грн та 40\~200 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 29.06.2023. Стверджувало, що в розумінні підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а відтак з огляду на це положення закону, а також статті 11, 1166, 1187, 1191 ЦК України у відповідача [PERSON] виникло перед МТСБУ зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат. З цього приводу та з метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію про відшкодування збитків у порядку регресу, однак така ним була залишена поза увагою. Посилаючись на наведені вище обставини МТСБУ просило суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь у порядку регресу завдані збитки у розмірі 160\~800 грн, а також 3\~028 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді\~Хустського районного\~суду Закарпатської\~області від\~12\~грудня 2024\~року цю\~справу передано\~на розгляд\~до Міжгірського\~районного суду\~Закарпатської області\~за територіальною\~юрисдикцією (підсудністю),\~яка надійшла\~до останнього\~03\~лютого 2025\~року (а.с.61,-63, 73). Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.02.2025 відкрито провадження у справі за цим позовом МТСБУ за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.76, 77). Своїм правом подати відзив на позов МТСБУ відповідач [PERSON] не скористався. Представник позивача у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, однак безпосередньо у позовній заяві та клопотаннях від 05.02.2025, 04.03.2025, 07.04.2025 і 09.04.2025 просив суд розглянути цю справу без його участі. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник-адвокат\~Микулін М.\~М.\~також у\~судове засідання\~не з`явилися\~вкотре,\~хоча повідомлялися\~належним чином\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке. Судом\~установлено,\~що відповідно\~до вироку\~Свалявського районного\~суду Закарпатської\~області від\~12\~липня 2023\~року,\~який ще\~не набрав\~законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням \~права керування транспортними засобами на один рік. Водночас звільнено [PERSON] від покарання за цим вироком з випробовуванням у порядку ст. 75 КК України\~з іспитовим строком на два роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Цим вироком його визнано винуватим за те, що він 18.11.2022 близько 13:35 год керуючи автомобілем марки «KIA» моделі «Sorento», реєстраційний номер Словацької Республіки [NUMBER] , та рухаючись по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп» зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Міжгір?я поблизу населеного пункту с. Ганьковиця Мукачівського району Закарпатської області, усупереч вимогам Правил дорожнього руху не обрав безпечну швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його руху у конкретних дорожніх умовах, не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху та безпричинно, перетнувши дорожню горизонтальну розмітку виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення зі зустрічним автомобілем марки «ВАЗ 21130», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який разом із пасажиром [PERSON] рухався у зустрічному напрямку по своїй правій смузі руху, та який з моменту виникнення небезпеки для руху був позбавлений своїми односторонніми діями технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і тим самим уникнути зіткнення у даних дорожніх умовах. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21130» загинули та їх смерть є насильницькою і між цією дорожньо-транспортною пригодою та настанням їх смерті вбачається причинний зв`язок (а.с.7-11). Рішенням виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 29.11.2022 № 256 надано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] статус дитини-сироти (а.с.32). Рішенням виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 28.02.2023 № 293 встановлено опіку над дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , та призначено їх опікуном [PERSON] (а.с.33,\~34). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, у зв`язку з чим\~ 22 березня 2023 року представник потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про зазначену вище дорожньо-транспортну пригоду з одночасним поданням заяв про виплату страхового відшкодування пов`язане з утратою годувальника (а.с.12-15). Відповідно до розрахунку розміру відшкодування шкоди, пов`язаною з утратою годувальника /розрахунок розміру шкоди на утримання/ з приводу загиблої [PERSON] по відношенню до її дітей-потерпілих [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то останнім слід виплатити відшкодування по 40\~200 грн кожному, що разом складає 160\~800 гривень. При цьому отримувачем 120\~600 грн на [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є їх опікун [PERSON] , а 40\~200 грн на [PERSON] є отримувачем [PERSON] (а.с.35). Наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » від 28.06.2023 за № 3/11122 у справі № 91573 вирішено сплатити [PERSON] 120\~600 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП, а іншим наказом МТСБУ від цього ж дня за № 3/11115 у справі № 91573 вирішено сплатити [PERSON] 40\~200 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с.36,\~48). Як убачається з платіжної інструкції № 972718 від 29.06.2023 МТСБУ сплатило [PERSON] 120\~600 грн виплати у справі № 91573 згідно з наказом МТСБУ № 3/11122 від 28.06.2023 (а.с.46). Як видно з платіжної інструкції № 972719 від 29.06.2023 МТСБУ сплатило [PERSON] \~40 200 грн виплати у справі № 91573 відповідно до наказу МТСБУ № 3/11115 від 28.06.2023 (а.с.50). 18 жовтня 2024 року МТСБУ надіслало [PERSON] претензію про відшкодування збитків у порядку регресу на суму 160\~800 гривень (а.с.51,\~52). Спірні правовідносини регулюються нормами\~Цивільного кодексу України, а\~також Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 /надалі Закон № 1961-IV/. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За приписами пункту 23.1\~ст. 23 Закону № 1961-IV\~шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, зокрема пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до пунктів 27.1, 27.2, 27.5\~ст. 27 Закону № 1961-IV\~страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, установлених\~статтею 1200\~Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, аніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання майнової (матеріальної) шкоди. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2\~ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також відповідно до підпункту 38.2.1\~пункту 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, окрім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Слід зауважити і те, що відповідно до пункту 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Однак матеріалами справи не встановлено, що відповідач [PERSON] належить до числа вказаних вище осіб,\~що звільненні від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. З огляду на наведене\~у відповідача виникло перед МТСБУ зобов`язання відшкодувати шкоду в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, яким . Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Отже, з огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свою вимогу, яка знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак позов підлягає до задоволення повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58). Відповідно до ч. 1, пункту 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3\~028 гривень (а.с.54).

Outcome: approved