Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 21.07.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06-GR\, предметом якого є страхування транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] . 10.02.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , який рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб SKODA OCTAYIA, державний номерний знак [NUMBER] . За результатами даної ДТП її учасники склали електронний європротокол. \~ \~ \~ \~До ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання події звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту. 18.02.2022 року представником Позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу SKODA OCTAVІA, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу, яким зафіксовано всі пошкодження внаслідок вказаної ДТП. 11.08.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримав заяву [PERSON] , відповідно до якої останній просив здійснити виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі рахунку на оплату №781 від 05.08.2022 року здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі - 21 772 гривні, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Фактичне здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] , підтверджується актом надання послуг №898 від 11.08.2022 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER] , а саме Відповідача, на момент скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у AT "СГ "ТАС" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/000672594. 13.12.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до AT "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування вих. №03/3315 з вимогою здійснити виплату в порядку суброгації страхового відшкодування у розмірі - 21 772 гривні. 20.01.2023 року AT "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі - 13 459 гривень 10 копійок. Враховуючи те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого внаслідок вище вказаної ДТП транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі - 21 772 гривні, а AT "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі - 13 459 гривень 10 копійок, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою розраховується наступним чином: 21 772 - 13 459,10 = 8 312 гривень 90 копійок, яка має бути стягнута з відповідача як з особи винної у вчиненні ДТП. У зв`язку з цим, просить Стягнути з Відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, здійсненою AT "СГ "ТАС", у розмірі - 8\~312 грн. 90 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~028 грн. Ухвалою від 28 червня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач та його адвокат Прядка В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення відповідача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 21.07.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- Гарант» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №06-GR\, предметом якого є страхування транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] . 10.02.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , який рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб SKODA OCTAYIA, державний номерний знак [NUMBER] . За результатами даної ДТП її учасники склали електронний європротокол. \~ \~ \~ \~До ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання події звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту. 18.02.2022 року представником Позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу SKODA OCTAVІA, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу, яким зафіксовано всі пошкодження внаслідок вказаної ДТП. 11.08.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримав заяву [PERSON] , відповідно до якої останній просив здійснити виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі рахунку на оплату №781 від 05.08.2022 року здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі - 21 772 гривні, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Фактичне здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] , підтверджується актом надання послуг №898 від 11.08.2022 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак [NUMBER] , а саме Відповідача, на момент скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у AT "СГ "ТАС" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/000672594. 13.12.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до AT "СГ "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування вих. №03/3315 з вимогою здійснити виплату в порядку суброгації страхового відшкодування у розмірі - 21 772 гривні. 20.01.2023 року AT "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі - 13 459 гривень 10 копійок. У своєму позові позивач вказує, що оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого внаслідок вище вказаної ДТП транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі - 21 772 гривні, а AT "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі - 13 459 гривень 10 копійок, різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою розраховується наступним чином: 21 772 - 13 459,10 = 8 312 гривень 90 копійок, яка має бути стягнута з відповідача як з особи винної у вчиненні ДТП. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи правову позицію Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, висловлену при розгляді справи № 6-2587цс15 від 23.12.2015 року: «За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказав, що оскільки на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у АТ «СГ «ТАС», то обов`язок відшкодувати шкоду позивачу покладається саме на неї. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була дійсно, застрахована у АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АТ/0672594 (Договір страхування КАСКО). \~ \~ \~ \~ \~Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"\~). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Так, відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями\~3\~і\~5\~вказаного\~Закону\~реалізує право вимоги, передбачене\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. З огляду на вказане суд погоджується з доводами відповідача, який заперечував проти стягнення з нього вже виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, оскільки саме на АТ «СГ «ТАС» як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Враховуючи наведене, за наявності у [PERSON] полісу обов`язкового страхування № АТ/000672594 ПрАТ «СГ«ТАС», суд вважає, що належним відповідачем у даній справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~705/3876/18 Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed