Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди, яка завдана малолітньою особою вчиненим суспільно-небезпечним діянням, в обґрунтування зазначивши наступне. Сім`я позивача та відповідачів проживають в селі Аполянка Уманського району Черкаської області. Син відповідачів [PERSON] навчався в одному класі із сином позивача [PERSON] та вони проводили вільний від уроків час разом. Приблизно в квітні-травні 2023 року, у післяобідній час, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуваючи у закинутому приміщенні ферми, що в с. Аполянка, Уманського району, Черкаської області, разом з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та своїм малолітнім братом [PERSON] , [INFO] , здійснюючи протиправний психічний вплив на їхню свідомість, шляхом погрози розголосити відомості, які останні хотіли б залишити в таємниці, тим самим обмежуючи їх можливість діяти за своєю волею, діючи умисно, протиправно, змусила малолітнього [PERSON] та свого брата, малолітнього [PERSON] зняти свій одяг та нижню білизну та всупереч їхньої волі примусила зайнятись оральним сексом та доторкатись один до одного статевими органами, а сама в цей час спостерігала за ними, перебуваючи поруч. За вчинення вказаних дій відносно малолітньої [PERSON] до Уманського міськрайонного суду Черкаської області направлено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення соціально-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 705/5740/23 встановлено, що винуватість [PERSON] у вчиненні соціально-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України доведена та відносно неї застосовано примусові заходи виховного характеру. Вказаними неправомірними діями [PERSON] завдала непоправної шкоди психічному здоров`ю малолітньому [PERSON] , батьки якого прикладали і прикладають значних зусиль для відновлення психічного здоров`я [PERSON] . Після вчинення сексуального насильства [PERSON] над [PERSON] . Наприкінці травня 2023 року останній в собі замкнувся та почав всього боятися, батьки одразу не могли зрозуміти, що сталося з дитиною. Про вищевказані події, вони дізналися випадково від старших дітей, яким розповсюдила інформацію сама ж [PERSON] . Після чого старші діти почали цькувати [PERSON] . З 14 по 25 серпня 2023 року [PERSON] разом з мамою перебував на лікуванні в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради». Згідно епікризу з медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що від мами хлопчика надійшли скарги на те, що хлопчик замкнувся в собі, часто плаче (вночі також), став боятися залишатися сам, почав спати з мамою (постійно перевіряє чи мама поруч). Просить щоб в хаті постійно було увімкнено світло. Останнім часом майже не виходить на вулицю (діти його дражнять, ображають). Психстатус дитини визначений як такий, який доступний контакту. Повідомив лікарю, що останнім часом йому сняться монстри «в яких обличчя [PERSON] », скаржиться на страхи. Згідно консультації спеціаліста встановлено, що стан дитини може бути результатом пережитої психотравмуючої події сексуального скривдження. Вказані дії [PERSON] в дійсності привели до різких змін у психічному здоров`ї дитини, більш того, умисно поширивши відомості про події [PERSON] змусила відчувати у [PERSON] приниження перед дітьми, вину та змінила його звичайний спосіб життя, своїми діями фактично примусила змінити звичне оточуюче середовище, перейти до іншого класу. Вважає, що до таких дій [PERSON] , призвело недостатнє її виховання з боку батьків, недостатнє їх роз`яснення, які вчинки є правильними та як треба відноситися до оточуючих людей, тим паче дитини. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 1178 ЦК України, між винними та протиправними діями [PERSON] та заподіянням шкоди психічному здоров`ю [PERSON] наявний причинно-наслідковий зв`язок. Нормами діючого законодавства, зокрема цивільного та кримінального, обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, слід врахувати глибину душевних страждань малолітнього [PERSON] , який зазнав сексуального насильства з боку [PERSON] , у зв`язку з чим змушений був звертатися за психологічною допомогою та отримує її надалі, зазнав насмішок та образ з цього приводу з боку інших дітей, а отже, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій, порушився звичайний устрій його життя. Розмір моральних страждань своєї дитини [PERSON] оцінює у розмірі 200\~000,00 грн. Крім того, сім`я [PERSON] також понесла і матеріальні витрати. Документально підтвердженими витратами є витрати на відвідування різноманітних розваг, таких як, відвідування зоопарку та інше, за рекомендаціями лікаря, які відображено у виписному епікризі, а також витрати на квиток з лікарні додому, загальна сума яких становить 662,00 грн. Враховуючи те, що [PERSON] на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння була малолітньою особою, відповідальність за завдану нею шкоду несуть її батьки. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , моральну шкоду в сумі 200\~000,00 грн. та матеріальну шкоду в сумі 662,00 грн. за шкоду, завдану малолітньою [PERSON] вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Заболотній В.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позов вважає необґрунтованим посилаючись на наступне. У відповідності до вимог ст. 1178 ЦК України, за своєю правовою природою, зобов`язання щодо відшкодування батьками шкоди, завданої малолітньою дитиною, є деліктним зобов`язанням. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за ряду певних умов, в тому числі: протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди та вини особи, яка завдала моральної шкоди. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. У законодавстві України відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей або злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною передбачена ст. ст. 184, 166 КУпАП. Тобто, вважає, що обов`язковою умовою відповідальність батьків за ст. 1178 ЦК України є встановлення їх вини у вчиненні правопорушення, за яке передбачено відповідальність вищевказаними статтями. Разом з тим, як вбачається із відповіді на адвокатський запит Уманської окружної прокуратури, слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області протягом 2023 -2024 років досудове розслідування за фактом злісного невиконання батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , що спричинило тяжкі наслідки, не розпочиналось та не здійснювалось. Також вони не притягувалися за вказаний період за фактом ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дочки [PERSON] . У відповідності до ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2023 щодо застосування до [PERSON] примусових заходів виховного характеру, [PERSON] навчається і за місцем навчання та проживання характеризується добре. Разом з тим, будь-яка шкода, яка могла б бути завдана потерпілому у кримінальному провадженні не встановлена. Також не встановлено причини і умови, які сприяли вчиненню [PERSON] діяння, яке підпадає під ознаки діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 154 КК України. Крім того, слід взяти до уваги, що на момент вчинення дій, які підпадають під ознаки діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 154 КК України, навчалася у Бабанському ліцеї Бабанської селищної ради, тобто перебувала під наглядом навчального закладу, однак, роль навчального закладу щодо можливих умов та причин вчинення цього діяння належним чином не досліджувалась та не встановлена. Крім того, згідно наданих позивачем письмових доказів, між [PERSON] та [PERSON] , яка є сестрою потерпілого, тривалий час була конфліктна ситуація, яка спричинена, зокрема тим, що [PERSON] без дозволу заходила до домоволодіння [PERSON] . За таких обставин, батьки потерпілого [PERSON] за умови належного виконання своїх обов`язків по нагляду за дитиною, зважаючи на неприязні відносини між сім`ями, могли забезпечити уникнення спілкування між своєю дитиною та [PERSON] . Позивачем на підтвердження розміру моральної шкоди саме в сумі 200\~000,00 грн. жодного доказу не надано та жодним чином не обґрунтовано. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та викладені у позові обставини в повному обсязі. Пояснила, що внаслідок суспільно-небезпечного діяння, вчиненого неповнолітньою [PERSON] відносно малолітнього сина її довірителя [PERSON] , останньому було завдано непоправну шкоду психічному здоров`ю, у зв`язку з чим хлопчик проходив курс лікування та проблема остаточно не вирішена. Змінилася його поведінка, він замкнувся в собі, від нього відвернулися друзі, оскільки [PERSON] не тільки вчинила відносно нього суспільно-небезпечне діяння, але і розповідала усім дітям про вказаний інцидент. У відповідності до висновку спеціаліста, такий психічний стан [PERSON] може бути результатом пережитої психотравмуючої події, а саме сексуального скривдження. Усі ці події завдали моральної шкоди потерпілому, яку оцінюють у розмірі 200\~000,00 грн. Крім того, таким суспільно-небезпечним діянням, потерпілій стороні завдано і матеріальну шкоду, яка пов`язана з витратами на купівлю квитків на автобус до лікарні та купівлю ліків. Також були інші витрати, пов`язані із забезпеченням дитини за рекомендаціями лікарів, різноманітними розважальними заходами. Загалом її довіритель оцінює такі витрати у розмірі 662,00 грн. та в підтвердження надає копії квитків у зоопарк та квитків на автобус. Оскільки винна особа [PERSON] є неповнолітньою, завдана шкода має стягуватися з її батьків, тому її довіритель і звернулася до суду з цим позовом. Позов вважає обґрунтованим та просить задовольнити його в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію свого представника. Вважає, що неправомірними діями дочки відповідачів, що підтверджено ухвалою суду, якою відносно [PERSON] застосовано заходи виховного характеру, її син зазнав моральних страждань, проходив лікування, змінив свій спосіб життя, став нервовим, погіршився його сон, звузилося коло друзів, тому просить суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає, що стороною позивача не доведено та не обґрунтовано наявність моральної та матеріальної шкоди. Донька його довірителей [PERSON] є ученицею [PERSON] ліцею, тобто на поведінку дитини впливає не лише батьківське виховання, але і виховання вчительського складу ліцею. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] , донькою позивача, тривалий час мав місце конфлікт, в тому числі, у зв`язку з тим, що [PERSON] заходила на подвір`я його довірителів. Також незрозумілим є чому позивач не ставила питання про стягнення будь яких витрат під час розгляду кримінального провадження, при тому, що під час його розгляду судом не було виявлено наявність матеріальної чи іншої шкоди, завданої суспільно-небезпечним діянням. Зазначив також, що при заявлені моральної шкоди її розмір має бути обґрунтованим, що позивачем не зроблено, у зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію свого представника, позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. Вважає, що позивач не обґрунтувала своїх позовних вимог та вважає, що за вчинене її донька понесла певне покарання згідно судового рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивача по справі та батьком потерпілого [PERSON] . Після суспільно-небезпечного діяння вчиненого [PERSON] відносно їх сина [PERSON] , останній зазнав моральних страждань, не спав, плакав вночі, в зв`язку з чим вони возили його в психлікарню, де він пройшов курс лікування. Представник третьої особи служби у справах дітей Бабанської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника, при вирішення спору покладається на думку суду. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідка, врахувавши позицію представника третьої особи та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2023 відносно малолітньої\~ [PERSON] , уродженки с. Аполянка, Уманського району Черкаської області, учениці 6-го класу Бабанського ліцею Бабанської селищної ради, були застосовані примусові заходи виховного характеру у кримінальному провадженні №12023250320001273 від 28.07.2023, за скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України, у виді передачі під нагляд матері [PERSON] . Згідно зазначеної ухвали від 16.11.2023, яка є чинною на час розгляду справи, в кінці травня 2023 року в післяобідній час, малолітня [PERSON] , перебуваючи у закинутому приміщенні ферми, що в с. Аполянка, Уманського району Черкаської області, разом з малолітнім [PERSON] та своїм малолітнім братом [PERSON] , здійснюючи протиправний психічний вплив на їхню свідомість, шляхом погрози розголосити відомості, які останні хотіли б залишити в таємниці, тим самим обмежуючи їх можливість діяти за своєю волею, діючи умисно, протиправно, змусила малолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] зняти свій одяг та нижню білизну та всупереч їхньої волі примусила зайнятись оральним сексом та доторкатись один одного статевими органами, а сама в цей час спостерігала за ними, перебуваючи поруч. Своїми умисними діями [PERSON] вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 154 КК України, тобто примушування особи без її добровільної згоди до здійснення акту сексуального характеру з іншою особою, поєднане з погрозою розголошення відомостей, що ганьблять її. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області, батьками потерпілого хлопчика [PERSON] , [INFO] , є: матір`ю [PERSON] , батьком [PERSON] . Актовий запис про народження № 1. Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 1049 [PERSON] , [INFO] , хлопчик був госпіталізований до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» 14.08.2023 з надання психіатричної допомоги за усвідомленою згодою батьків та виписаний був із вказаного медичного закладу 25.08.2023. Діагноз хворого: розлад адаптації у вигляді емоційних порушень. У відповідності до епікризу: психстатус хворого: повідомив, що останнім часом йому сняться монстри, «в яких обличчя «Діани». Скаржиться на страхи. Емоційно живий, емоційно-вольова сфера з рисами незрілості. У розділі «консультації спеціалістів», зазначено, що при проведенні консультації встановлено, що у хлопчика рівень тривожності значно завищений і такі показники тривожності можуть бути результатом пережитої психотравмуючої події сексуального скривдження. Після проходження лікування [PERSON] виписаний з полегшенням. Крім того, позивачем до матеріалів справи додані копію історії розвитку дитини щодо проходження [PERSON] медогляду, а також копії квитків на автобус із зазначенням на таких пунктів вибуття та прибуття, дати та номер рейсу, без вказівки вартості таких квитків та копії квитків в парк атракціонів та в цирк, які датовані 14.08.2023, 16.08.2023 та 18.08.2023 та містять інформацію про вартість цих квитків, як дорослих так і дитячих. У відповідності до повідомлення Служби у справах дітей Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області від 29.02.2024 № 01-15/3 наданого на адвокатський запит, станом на 29.02.2024 до Служби у справах дітей Бабанської селищної ради звернення від [PERSON] не надходили. Однак, як тільки Службі у справах дітей стало відомо про обставини справи, сім`ю [PERSON] було взято на облік, як сім`ю, що потрапила в складні життєві обставини. За період з серпня 2023 року по лютий 2024 року сім`ї було надано соціальні послуги консультування та соціального супроводу (проведено 4 консультації, відвідано родину 6 разів), про що свідчать акти обстеження умов проживання, акті оцінки потреб та індивідуальний план соціального захисту дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.ч. 1, 2 ,4 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років), відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до п.6 постанови Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках навчальні заклади. Батьки несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; навчальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім у час знаходження його під їхнім наглядом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1994 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 80 цього Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з неправомірними діями малолітньої [PERSON] її син [PERSON] зазнав важких душевних переживань та страждань, змінився звичний ритм його життя, погіршився сон, він став пригніченим, зазнав приниження від однолітків, з якими перебував у дружніх стосунках, у зв`язку з чим вона та її чоловік змушені були вживати додаткових зусиль для відновлення психологічного стану своєї дитини, завезли його на лікування до психіатричної лікарні, що також позначилось на психічному стані здоров`я хлопчика. Суд приймає до уваги такі доводи позивача та, враховуючи характер і обсяг понесених малолітнім [PERSON] психічних страждань, зафіксованих в наданих медичних документах яких зазнав останній, а також характер тривалості та можливості відновлення немайнових втрат, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за доцільне в даному випадку стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. При цьому, суд відхиляє як безпідставні посилання відповідачів та їх представника в частині покладення відповідальності за вчинене неповнолітньою [PERSON] суспільно-небезпечне діяння на педагогічний колектив начального закладу, а також на самих позивача та її чоловіка, батьків потерпілого, які нібито мали можливість уникнути події, яка сталася, у зв`язку з тим, що між [PERSON] і їх донькою раніше мав місце конфлікт, тобто вони б мали нібито вчинити дії та заборонити спілкування їх дітей з Діаною. Зазначене, на думку суду, не зменшує відповідальність батьків за вчинене їх донькою суспільно-небезпечне діяння, що підтверджується ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2023, якою до [PERSON] застосовано заходи виховного характеру та яка визнається судом з цього приводу належним та достатнім доказом. Вирішуючи вимоги позову в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 662,00 грн., як витрат на дорогу в лікарню в інший населений пункт, та з лікарні додому, та купівлю квитків у розважальні заклади (цирк та дитячі атракціони), суд вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано достатніх та належних доказів вказаних витрат. Як\~\~встановлено судом, позивач в підтвердження таких витрат надає копії квитків на автобус та у розважальні заклади, із яких неможливо зробити висновок про вартість квитків на автобус, належність цих квитків саме позивачу та потерпілому, а отже й той факт, що вказані витрати пов`язані з вчиненим неповнолітньою [PERSON] суспільно-небезпечним діянням. Такий же висновок стосується і наданих позивачем копії білетів до цирку та дитячого колеса огляду, хоча такі квитки і містять посилання на їх вартість, але не підтверджують факту належності цих квитків останнім і так само необхідність таких витрат внаслідок завданої моральної шкоди дитиною відповідачів, адже жодних доказів наявності медичних рекомендацій щодо таких розважальних заходів стороною позивачів не надано. Також суд враховує, що відповідно до ухвали суду про застосування до малолітньої [PERSON] примусових заходів виховного характеру не було встановлено, що вчиненим останньою суспільно-небезпечним діянням завдано будь якої матеріальної шкоди потерпілому чи його батькам. З огляду на викладені обставини, суд позбавлений можливості на час розгляду справи встановити наявність завданої матеріальної шкоди та, у разі підтвердження такої, розмір її вартості. Зважаючи, що в силу ч.6 ст.82 ЦПК України, в даній справі обставини що підлягають доказуванню в загальному порядку, при цьому надані позивачем докази з цього приводу викликають обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності та належності, суд, враховуючи положення ст. 81 цього Кодексу, приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в загальному розмірі 662,00 грн., в зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду із цим позовом на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в частині звернення з позовом про відшкодування, в тому числі, матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При розподілі судових витрат у виді судового збору, слід виходити із ставок судового збору, визначених у ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на 2024 рік. Так, згідно ч.2 ст.4 та ч.5 ст.4 вказаного Закону за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору визначена у розмірі 1 відсотка\~\~ціни позову,\~але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений на рівні 3028,00 грн. грн. Зважаючи на це, розмір судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить\~1,5 відсотка ціни позову, але не менше 3028 грн. В зв`язку з цим, зважаючи, що позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволено на 10%, з останніх на користь держави слід стягнути солідарно судовий збір у розмірі 302,80 грн., а з позивача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2725,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial