Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТзОВ "ФК "Фінстраст Україна" звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 27.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено Договір позики відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ». Згідно умов договору сума кредиту складає 7800 грн., строк кредиту 30 днів, до 27.05.2021. ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 25000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27.05.2021 відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації кредиту, чим порушив умови Договору. 10.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові операції» було укладено Договір факторингу №10-09/2021, згідно з умовами якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ «Українські Фінансові операції» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором щодо відповідача. В подальшому, 11.07.2022 ТОВ «Українські Фінансові операції» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на підставі Договору факторингу №1. На даний час відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 24 117,60 грн. Також, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 8175,87грн. та 3% річних у розмірі 1437,14 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою головуючого судді Панчука М.В. від 30.05.2023 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.07.2024 ухвалою судді Панчука М.В. провадження у справі було зупинено до закінчення перебування відповідача у ЗСУ. Ухвалою від 31.01.2024 справу прийнято в провадження головуючого судді Ральця Р.В., провадження залишено зупиненим. 07.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю, провадження у справі відновлено та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 29.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, що надійшли до суду 21.02.2025. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним, відзиву на позовну заяву не подав, заяв та клопотань до суду не надходило. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 27.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено Договір позики №2215444. Згідно умов вказано Договору сума кредиту складає 7800 грн., строк кредиту - 30 днів, до 27.05.2021. Базова процентна ставка за позикою фіксована та становить 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки (а.с.9-10). У Додатку №1 до Договору сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна вартість кредиту становить 19 164,00 грн. (а.с.12 зворот-13). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «МАНІФОЮ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (т. 12). Видача грошових коштів у сумі 7800 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи квитанцію про перерахування коштів на банківську картку [NUMBER] (14). Належність банківської картки [NUMBER] [PERSON] та зарахування на платіжну картку коштів у сумі 7800 грн. підтверджується інформацією , наданою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.94). Також, судом встановлено, що 10.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські Фінансові операції» було укладено Договір факторингу №10-09/2021, відповідно до ТОВ «МАНІФОЮ» передає ТОВ «Українські Фінансові операції» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські Фінансові операції» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.15-17). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 10.09.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «Українські Фінансові операції» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.17 зворот). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 10.09.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Українські Фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 24117,60 грн., з яких: 7800 грн. - сума виданого кредиту; 12417,60 грн. - заборгованість за процентами за користування позикою, 3900 грн. - заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с.18). Про відступлення права вимоги [PERSON] повідомлявся представниками позивача шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладені Кредитного договору (а.с.19). 11.07.2022 між ТОВ «Українські Фінансові операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до ТОВ «Українські Фінансові операції» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.2324). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 11.07.2022, підтверджує факт переходу від ТОВ «Українські Фінансові операції» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.25). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 11.07.2022 до Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 24 117,60 грн., з яких: 7800 грн. - сума виданого кредиту та 16 317,60 грн. - заборгованість по відсотках (а.с.26). Про відступлення права вимоги [PERSON] повідомлявся представниками позивача шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту, зазначену при укладені Кредитного договору (а.с.27). Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок позивача щодо стягнення з [PERSON] інфляційних витрат та 3% річних, що становить: інфляційні витрати за червень 2021 та квітень 2023 складають 8 175,87 грн., 3% річних з 28.05.2021 по 23.05.2023 становлять 1437,14 грн. (а.с.4). Також, судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, згідно довідки в/ч [NUMBER] №1595 від 26.06.2023, [PERSON] перебуває на військовій службі з 01.03.2022 по даний час (а.с.53). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, 27.04.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору позики №2215444. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що також підтверджується матеріалами справи. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. Доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту суду не надано. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду окрім витягу з реєстру боржників, не надано жодного розрахунку у тому числі і від первісного кредитора. Тому суд вважає не підтвердженою заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування, не вбачається можливим. Разом з тим, Договором визначений строк дії Договору - 30 днів. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно графіку платежів, який міститься у Договорі проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 4656,60 грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 4656,60 грн. за 30 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. Також, суд враховує, що відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується №1595 від 26.06.2023, виданою в/ч [NUMBER] , проходить військову службу з 01.03.2022 по теперішній час, у зв`язку з чим, на нього поширюються пільги встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відтак, нарахування відсотків за користування позикою з 01.03.2022 є неправомірним. 5.3 Щодо вимоги про стягнення збитків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з червня 2021 року по квітень 2023 року в розмірі 8 175,87 грн., а також стягнути 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 28.05.2021 по 23.05.2023 в розмірі 1437,14 грн., то позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних після початку дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Судом здійснено розрахунок інфляційних втрат відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 грн., із урахування суми заборгованості у розмірі 12 456,60 грн. за період з червня 2021 року по лютий 2022 року та 3% річних з 28.05.2021 по 23.02.2024. Так, сума 3% річних становить 278,48 грн., інфляційні втрати - 635,37 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] . 5.4. У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.5 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені ТОВ «ФК 2Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги 07/07-2022 від 07.07.2022; Звітом про надання правової допомоги від 22.05.2023; рахунком на оплату по замовленню №387/22/05 від 22.05.2023; платіжною інструкцією від 24.05.2023 про сплату за послуги з правової допомоги (а.с.32-35). Позовні вимоги задоволено судом на 40%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3200 грн.

Outcome: partial