Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. У березні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому просила суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2018, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у розмірі 15\~000,00 грн щомісяця від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2018 р. та до повноліття дитини. У період з 09.07.2018 по 01.03.2019 відповідач аліменти на сплачував та у зв`язку з виниклою заборгованістю йому було обмежено у праві виїзду за кордон. В подальшому, у зв`язку із погашенням заборгованості по сплаті аліментів, 17.05.2019 скасовано заходи примусового виконання. Позивачка з донькою мешкають окремо від відповідача, проживають у Республіці Польща. Позивачка орендує житло за 1500 злотих/міс, донька навчається у приватному ліцеї, для додаткового розвитку відвідує садочок у м. Вроцлав. Для навчання доньки онлайн позивачка вимушена була придбати їй ноутбук. Крім того, доньці встановлено діагноз вальгусна деформація колінних суглобів, що потребує додаткових витрат на дитину. Зауважила, що повернутися до м. Херсону і проживати там наразі немає можливості у зв`язку з активними воєнними діями та постійними обстрілами міста. Відпровідач обов`язки по утриманню дитини не виконує, з дитиною не спілкується, належної матеріальної допомоги не надає. При цьому, відповідач може надавати допомогу у більшому розмірі, однак цього не робить. Зокрема, у власності [PERSON] є автомобіль та 2-кімнатна квартира. Інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають. Відповідач працює моряком дальнього плавання за кордоном та має стабільний високий дохід в іноземній валюті. Беручи до уваги той факт, що після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у відповідача змінився матеріальний стан в бік значного покращення та збільшення, вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] до 15 000, 00 грн. щомісячно. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не подав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.07.2024 року. У зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 08.08.2024 року. У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач, у позовній заяві зазначала про розгляд справи без її участі та проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду не надсилав. У зв`язку із неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 27.08.2024 року. У зв`язку із неявкою відповідача та відсутності в матеріалах справи доказів належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, судове засідання відкладено на 25.09.2024 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого судді у відпустці розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 07.10.2024 року. У зв`язку із неявкою відповідача та відсутності в матеріалах справи доказів належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, судове засідання відкладено на 28.11.2024 року. У зв`язку із відсутністю електропостачання у м. Херсоні та Херсонській області судове засідання не відбулося. Розгляд справи призначено на 28.01.2025 року. У зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 24.03.2025 року. У зв`язку із неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 25.04.2025 року У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві зазначала про розгляд справи без її участі та проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечувала. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у її відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.04.2018 Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис №227. На виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2018 у справі №766/13018/18, 14.12.2018 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2018 року до повноліття дитини. Відповідно до довідки Суворовського РВ ДВС міста Херсона ГТУЮ у Херсонській області від 24.04.2019, [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 09.07.2018 по 01.03.2019 згідно з виконавчим листом у справі №766/13018/18. На підставі договору оренди від 01.12.2023, [PERSON] орендує однокімнатну квартиру у м. Вроцлаві, орендна плата визначена у розмірі 1\~500,00 злотих на місяць. Відповідно до довідки від 13.02.2024 вих. №15, [PERSON] навчається в ТОВ «Київській приватний ліцей «Перша українська школа» з 06.02.2024 в Зерувці (підготовка до першого класу). За даними засвідчення від 02.02.2024, [PERSON] з 14.06.2023 по 31.08.2023 відвідувала «Spynki» - групу догляду та виховання дітей, яку очолює Фонд розвитку дитини ім.. Я.А. Коменського у партнерстві з UNICEF. За даними посвідчення від 12.02.2024, [PERSON] відвідує дитячий садок в м. Шленза з 01.09.2023. На підставі договору дарування квартири, посвідченого 31.01.2015 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пономарчук І.Я., відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , відповідач з 19.09.2020 є власником автомобіля BMW X5, номерний знак [NUMBER] . Посвідчення особи моряка серії [NUMBER] , видане 14.03.2012 [PERSON] , чинне до 28.02.2017 та відповідно до відмітки на посвідченні продовжено до 28.02.2022. На підставі трудового договору від 22.12.2020 [PERSON] був працевлаштований другим механіком на судно Bedford Castle строком до 25.02.2021, з оплатою 5700 дол. США всього. На підставі трудового договору від 28.01.2020 [PERSON] був працевлаштований другим механіком на судно Eleen Neptune строком до 28.05.2020, з оплатою 6 000 дол. США всього. На підставі договору працевлаштування моряка від 07.08.2021 [PERSON] був працевлаштований другим механіком на судно Edwin строком на 5 місяців, з разовою платою за місяць 7 000 дол. США всього. ІV. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз цих норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилалася на зміну матеріального стану відповідача, який після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у 2018 році у сумі 2\~500, 00 грн. працює моряком, ходить в закордонні рейси та отримує заробітну плату, розмір якої дозволяє сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 15\~000, 00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 з 01.01.2024 року встановлено у розмірі 3\~196,00 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»). Аналогічний прожитковий мінімум визначено Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік». Зважаючи на те, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, суд вважає, що збільшення розміру аліментів забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови проживання дитини, її гармонійний розвиток, і при цьому дитина сторін буде захищеною та буде отримувати матеріальне утримання від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище. При цьому аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку, і не можуть слугувати для безпідставного збагачення одержувача аліментів. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Долучені позивачкою трудові договори на підтвердження отримуваних [PERSON] доходів у доларах США датовані 2020, 2021 роками, та з урахуванням того, що посвідчення моряка відповідача було дійсним до 28.02.2022, не свідчать про те, що відповідач і на час звернення [PERSON] до суду з цим позовом (березень 2024 року) отримує такий дохід та працює моряком. Суд також відхиляє посилання позивачки про наявність у [PERSON] у власності 2-кімнатної квартири, адже остання набута ним до народження спільної із позивачкою доньки та за договором дарування (який за своєю природою є безоплатним правочином). Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження збільшення отримуваних відповідачем доходів, які б давали йому можливість сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному позивачкою, доказів поліпшення матеріального стану відповідача, для стягнення аліментів у заявленому розмірі, позивачка, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, не надала. Щодо доводів позивачки на наявність у доньки захворювань та необхідність несення у зв`язку з цим додаткових витрат, суд зазначає, що такі витрати виходять за межі аліментів та є додатковими витратами, які стягуються на підставі ст.. 185 СК України. Оскільки, відповідно до ст.. 12 ЦПК України, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, а [PERSON] не заявлено позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки, які пов`язанні із лікуванням тощо, суд не вирішує питання обґрунтованості доводів позову у цій частині. Поряд з цим, з урахуванням засад змагальності цивільного процесу, суд вважає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, враховує, що на час розгляду справи сплачувана відповідачем сума аліментів значно знецінилася і її не вистачає на забезпечення малолітньої [PERSON] в належному обсязі та на належному рівні, з урахуванням віку останньої та її зростаючих потреб у навчанні, розвитку, харчуванні. За встановлених обставин та із досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.11.2018 року (справа №766/13018/18) та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції. Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial