Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

представник ТОВ "Факторинг Партнерс" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами № 555165343501 від 20.01.2022, №4591935 від 12.01.2022 у розмірі 17556,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та оплатою професійної правничої допомоги. Позов мотивовано тим, що 20.01.2022 між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та [PERSON] було укладено договір №555165343501, згідно з яким позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 1400 грн. Знижен процентна ставка - 560 % річних від суми позики, стандартна процентна ставка - 950 % річних від суми позики. 12 січня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір № 4591935, згідно з яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5500 грн. Проценти за користування кредитом - 4125,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договорами, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 18 грудня 2023 року було укладено договір № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" відступило на користь ТОВ "Факторинг партнерс" право вимоги за договором № 555165343501. 26 липня 2024 року було укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги за договором № 4591935. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами в розмірі 17556,40 грн, з яких: 3586,40 грн - заборгованість за договором № 555165343501, 13970 грн - заборгованість за договором № 4591935. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до суду не з`явилася, повідомлялася про дату, час і місце судового засідання належним чином. 29 квітня 2025 року відповідачка подала до суду заяву (а.с. 22 - 23), згідно з якою просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить суд стягнути з неї 50 % судового збору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4591935, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5500 грн строком на 30 днів з 12.01.2022, дата повернення кредиту - 11.02.2022. Комісія за надання кредиту - 1045 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 4125 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Як вбачається з довідки про ідентифікацію ТОВ "Мілоан", [PERSON] підписала договір 12.01.2022 за допомогою одноразового ідентифікатора J10117, відправленого на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до квитанції від 12.01.2022, ТОВ "Мілоан" перерахувало на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5500 грн, призначення - Кошти згідно договору 4591935. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4591935, заборгованість за договором становить 13970 грн, з яких: 5500 грн - заборгованість за кредитом, 7425 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1045 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту. 20 січня 2022 року між ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та [PERSON] було укладено договір позики № 555165343501, згідно з умовами якого на підставі Заявки на позику від 20.01.2022, підписаної Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 1400 грн., які у випадку проведення пролонгації/реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за Договором позики №555165343501 від 20.01.2022, укладеного між сторонами (далі позика), на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Стандартна процентна ставка становить 2,60 % за день (950,00 % річних) від суми позики. Як вбачається з довідки про ідентифікацію по договору № 555165343501 від 20.01.2022, [PERSON] підписала договір 20.01.2022 за допомогою одноразового ідентифікатора 7403, відправленого на номер телефону [NUMBER] . Згідно з листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Вих. №3162_240202194123 від 02.02.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 20-01-2022 10:01:05 на суму 1400,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 132379347, призначення платежу: Зачисление 1400 грн на карту [NUMBER] . Відповідно до довідки по договору позики № 555165343501 від 20.01.2022, заборгованість за договором становить 3586,40 грн. 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу № 18/12-2023, у відповідності до умов якого, за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113637981,90 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. 21 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська торгово-інвестиційна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено додатковий договір № 1 до договору факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, згідно з яким у зв`язку із виявленням технічних помилок (описок) сторони вирішили внести зміни до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року. Як вбачається з наданого акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, реєстр боржників переданий повністю відповідно до умов вищезгаданого договору, зауважень у сторін немає. Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" передало ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги за договором № 555165343501, боржник - [PERSON] . Загальна сума заборгованості за договором становить 3586,40 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 07.03.2025, заборгованість [PERSON] за договором № 555165343501 становить 3586,40 грн. 26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого, за цим договором клієнт - первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287052895,25 грн, а фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками. Як вбачається з наданого акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, реєстр боржників переданий повністю відповідно до умов договору, зауважень у сторін немає. Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ "Мілоан" передало ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги за договором № 4591935, боржник - [PERSON] . Загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит становить 13970,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 07.03.2025, заборгованість [PERSON] за договором № 4591935 становить 13970 грн. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, під час підписання кредитних договорів, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких Договорів на таких умовах шляхом підписання Договору Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісними кредиторами та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредитів. Право вимоги за договорами було відступлено позивачу по справі, заборгованість не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "Факторинг Партнерс" підлягають задоволенню. Відповідачка відзиву чи заперечень на позов не подала, а позовні вимоги визнала в повному обсязі, тому надані позивачем розрахунки заборгованості за відсутності заперечень щодо таких розрахунків від відповідачки приймаються судом як достовірні. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Тож [PERSON] не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені ТОВ "Факторинг Партнерс" витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 02-09/2024-5 від 02.09.2024, тарифами на послуги фізичної особи-підприємця [PERSON] , заявкою на надання юридичної допомоги № 39 від 01.02.2025, витягом з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0505520002. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтвержується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0507330026. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведеного, стягненню з відповідача підлягають 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved