Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що відповідно до укладеного кредитного договору №13.04.2024-100000217 від 13.04.2024 р., відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (без виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що 13.04.2024 р. між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір №13.04.2024-100000217, відповідно до якого товариство надає позичальнику кредит у розмірі 3000,00 грн., строком на 62 дні, денна процентна ставка 2,25%, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.11-13). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №13.04.2024-100000217\~ від\~13.04.2024\~р.,заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 8685 грн. 00 коп., яка складається з: 3000 грн.00 коп. суми основного боргу; 4185 грн. 00 коп. суми заборгованості за процентами, 1500 грн. 00 коп. - неустойка (а.с.8). Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином... Проте відповідач не повернув суму кредиту, тим самим порушив умови договору. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1\~ст.634\~ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п.4\~ч.1\~ст.1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»:\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за\~супровідні послуги\~кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. У відповідності до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»: До загальних\~витрат за\~споживчим кредитом\~включаються: доходи кредитодавця\~у вигляді\~процентів; комісії кредитодавця,\~пов`язані\~з наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо; інші витрати споживача на\~супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості з відповідача 1500 грн. неустойки за період з 13.04.2024 р. по 13.06.2024 р., суд не вбачає за можливе стягнути із відповідача вказану заборгованість за вищезазначений період часу виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про не можливість стягнення заборгованості неустойки. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 82,72 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 2003 грн. 48 коп.

Outcome: partial