Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

15 березня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про поділ майна подружжя (том 1, а. с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що сторони з 02 серпня 2003 року перебували у шлюбі. 14 березня 2024 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/1500/24 шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що у період перебування сторін у шлюбі ними було придбано легковий автомобіль Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3, право власності на який за договором купівлі-продажу № 1241/2022/3471402 від 22 жовтня 2022 року зареєстровано за [PERSON] , яка ним постійно користується. Вартість автомобіля на момент його придбання у жовтні 2022 року становила 400\~000 гривень. Вказує, що сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу даного автомобіля, тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом щодо поділу спірного майна шляхом визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль та стягнувши з останньої на його користь компенсацію частини вартості автомобіля у сумі 200\~000 гривень разом із судовими витратами по справі. Ухвалою суду від 21 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 45 хвилин 22 квітня 2024 року (том 1, а. с. 32), копія якої надіслана учасникам справи 21 березня 2024 року за вихідним № 7312/24-вих/2/204/2011/24 (том 1, а. с. 34). 04 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представниці [PERSON] адвокатки Васильєвої М.В. (том 1, а. с. 63-66), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що спірний автомобіль не може бути визнаний спільною власністю погруддя, оскільки він придбаний за особисті кошти [PERSON] , а [PERSON] взагалі не приймав у цьому участі, оскільки не мав бажання мати автомобіль. Стверджує, що між [PERSON] та [PERSON] , який є її рідним братом, було укладено договір позики, за яким останній 23 серпня 2022 року переказав їй кошти в сумі 11600 доларів США на її рахунок [NUMBER] . Вказує, що за позичені кошти [PERSON] 23 жовтня 2022 року придбала за 352657 гривень 47 копійок особисте майно - спірний автомобіль, а решта коштів нею були витрачені на потреби сім`ї. Разом з цим, зазначає, що позичені нею кошти [PERSON] не повернуті, а тому на даний час у неї існують боргові зобов`язання у розмірі 11600 доларів США. З цих підстав вважає, що спірний транспортний засіб не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, а позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Тому прохає суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. 27 червня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь представника [PERSON] адвоката Трайдука А.С. на відзив (том 1, а. с. 83-84). В обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що начебто укладений договір позики між [PERSON] та [PERSON] мав би бути нотаріально посвідчений із обов`язковим зазначення реквізитів сторін, місця й дати його укладення та, долучений до матеріалів справи, однак [PERSON] копії такого договору до матеріалів справи не надає. Також, вказує на те, що [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження перерахунку [PERSON] на її рахунок грошових коштів. Тому прохає суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 04 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (том 2, а. с. 2-11). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньок [PERSON] , [INFO] та, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з грудня 2023 року вона з дітьми мешкає окремо від [PERSON] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Стверджує, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] вони за спільні кошти подружжя на суму189840 гривень придбали майно: стіл-книжку 4-х хрон. ніжки; праску Tefal; кухню МДФ білого кольору; підйомний механізм Blum; м`який кухонний куточок з ДСП зі столом та двома табуретами; шафу-купе 4-х дверну з кутовими шафами та тумбами; газову плиту Ardo A5540G6wh; двоспальне ліжко «Валентина»; гладильну дошку; пральну машину Samsung WW80R42LHFWDUA; ваги підлогові Tefal; цифровий ефірний приймач Bravis; пилосос Philips; водонагрівач Gorenje GBF150SMV9; хліб опічку Scarlet; кухонний комбайн Mulinex; багатофункціональний пристрій Canon s-SENSYS 272DW (5621С013); швейну машинку Singer Studio12; фотоапарат Nicon J2; об`єктив Nicon 1 VR 10-30/3.5-5.6; карта пам`яті Tranced GB; сумка case logic (для фотоапарату); комод Mіllenium-2; тумби для ліжка Mіllenium-2 (2 шт.); пластикові вікна Rehau на кухню, спальню, віконний блок з дверима в залу, склопакет 4-Air-4i/ (4 шт.); пластикові вікна на балкон (5 шт.); домофон (встановлення трубки до аудіодомофона цифрал); жалюзі горизонтальні з тросовою фіксацією (11 шт.); стіл комп`ютерний з тумбою; стіл журнальний; монітор Samsung, системний блок, клавіатура, ваб-камера; розтер TP Link; мишка комп`ютерна бездротова; холодильник Beko; акустична система (колонки, сам буфер); крісло офісне; вентилятор підлоговий; конвектор; люстра для стелі на 5 плафонів; світильник стельовий накладний Brille BR (3 шт.); спот Вт G9 хром; спот Brilliant 1х40 Вт Е14 коричневий 39510/56; тример чоловічий «Філіпс»; телевізор Samsung (3 шт.); велосипед міський; штори в дитячу спальню, яке підлягає поділу між колишнім подружжям. Вказує, що все вказане майно перебуває у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та його матері, яка в даній квартирі не проживає. Стверджує, що в цій квартирі вони жили з [PERSON] та їх доньками, тому за власні кошти робили в ній ремонт та придбали всі меблі. Зазначає, що вищевказане майно не було поділено між сторонами, оскільки у грудні 2023 року [PERSON] вчинив відносно неї та їх доньки [PERSON] домашнє насилля, тому вона була вимушена змінити свої місце проживання та дітей та, забрати з квартири тільки особисті речі свої та дітей (одяг, взуття, підручники). Вказує, що оскільки вона з дітьми мешкає у своїх батьків, житло яких повністю облаштоване меблями та побутовою технікою, то вважає за необхідне та прохає суд залишити більшість речей [PERSON] , стягнувши на її користь грошову компенсацію. Крім того, в рахунок розподілу майна вважає за можливе виділити в їй наступні речі: пральну машину Samsung WW80R42LHFWDUA; ваги підлогові [NUMBER] ; пилосос Philips; хлібопічку Scarlet; кухонний комбайн Mulinex; вентилятор підлоговий; фотоапарат Nicon J2; об`єктив Nicon 1 VR 10-30/3.5-5.6; карта пам`яті Tranced GB; сумка case logic (для фотоапарату) на загальну суму 25939 гривень, а решту майна на суму 163901 гривня лишити у власності [PERSON] , компенсувавши їй 68981 гривню. Також зазначає, що між нею та її рідним братом [PERSON] , було укладено договір позики, за яким останній 23 серпня 2022 року переказав їй кошти в сумі 11600 доларів США на її рахунок [NUMBER] . Вказує, що за позичені кошти вона 23 жовтня 2022 року придбала за 352657 гривень 47 копійок особисте майно автомобіль Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3; два страхових поліси на 2022 та 2023 роки, проведена заміна лобового скла та куплені зимові та літні шини на всі колеса, проведено фарбування правої задньої двері, а решту коштів нею були витрачені на потреби сім`ї. Стверджує, що даний автомобіль був нею придбаний у її особисту власність. Разом з цим, зазначає, що позичені нею кошти [PERSON] не повернуті, а тому на даний час у неї існують боргові зобов`язання у розмірі 11600 доларів США. За період з 23 серпня 2022 року по 03 грудня 2023 року, на той час їх подружжя, не вчинило жодних дій на погашення боргових зобов`язань перед [PERSON] . Крім того, зазначає, що [PERSON] участі у придбанні автомобіля не приймав, автомобіль ніколи не був у його управлінні, а тому вважає, що вказане майно не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. Прохає суд визнати вищевказаний автомобіль її особистою власністю, провести розподіл майна подружжя і виділити в їй у власність наступні речі: пральну машину Samsung WW80R42LHFWDUA; ваги підлогові Tefal; пилосос Philips; хлібопічку Scarlet; кухонний комбайн Mulinex; вентилятор підлоговий; фотоапарат Nicon J2; об`єктив Nicon 1 VR 10-30/3.5-5.6; карта пам`яті Tranced GB; сумка case logic (для фотоапарату) на загальну суму 25939 гривень, а решту майна на суму 163901 гривня лишити у власності [PERSON] , компенсувавши їй за відступ від рівності часток у спільному майні подружжя у розмірі 68981 гривню та стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (том 2, а. с. 112), позивачці надано термін на усунення недоліків. 22 жовтня 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 14 жовтня 2024 року, позивачкою усунуто (а. с. 115-117). Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року у справі за позовом [PERSON] . До [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 годину 15 хвилин 05 грудня 2024 року (том 2, а. с. 118), копія якої надіслана учасникам справи 25 жовтня 2024 року за вихідним № 26170/24-вих/2/204/3530/24 (том 2, а. с. 119). 04 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника [PERSON] адвокат та [PERSON] на позовну заяву [PERSON] (том 2, а. с. 126-129), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначає, що спірний автомобіль придбаний [PERSON] 22 жовтня 2022 року за договором № 1241/2022/3471402 в ТСЦ, в період коли остання перебувала у шлюбі з [PERSON] , а тому вважає, що він є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак підлягає поділу на загальних підставах визначених у СК України. Вказує, що доводи [PERSON] про те, що нею був укладений договір позики з [PERSON] , не може бути взятий судом до уваги, оскільки у роздруківці з банківського рахунку відсутнє зазначення цільового призначення даних коштів, а тому слід вважати ці кошти не обов`язково були призначені для придбання спірного автомобіля. Вважає, що оскільки майно було придбано сторонами в період шлюбу, то воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності. Разом з цим, зазначає про те, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, зазначає, що газова плита, водонагрівач та пластикові вікна, що були встановлені у квартирі та на балконі є, невід`ємною частиною квартири та не можуть бути включені до переліку спільного майна подружжя, а відтак не можуть бути поділені між сторонами у справі. Також, вказує на те, що в переліку майна, що підлягає поділу відсутній стіл письмовий офісний 2009 року та ліжко односпальне 2009 року, загальною вартістю 6000 гривень, які [PERSON] вивезла, ще у грудні 2023 року. Крім того, зазначає, що фотоапарат Nicon J2; об`єктив до нього, карта пам`яті та сумка до нього є особистою власністю [PERSON] , о кільки він її подарував, тому він не заперечує передати їх їй в будь-який момент на її вимогу. В той же час, зазначає, що кухонний комбайн Mulinex був подарований йому його матір`ю, а тому це його особиста власність, яка не підлягає поділу. Вказує, що чоловічий тример «Філіпс» та міський велосипед Азімут перебуває у його постійному користуванні та є його особистою приватною власністю, а тому також не підлягають поділу. Наголошує на тому, що він заперечує щодо стягнення з нього компенсації у грошових коштах при поділі спільного майна подружжя, проте не заперечує щодо фактичної передачі зазначених у цьому відзиві особистих речей [PERSON] , а також про необхідність включити до переліку майна вивезені [PERSON] в грудні стіл та ліжко. Вважає, позов [PERSON] не обґрунтованим та таким, що жодним чином не підлягає задоволенню. Прохає суд у задоволенні позовних вимо8г відмовити в повному обсязі. 09 січня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь представниці [PERSON] адвокатки Васильєвої М.В. на відзив представника [PERSON] - адвоката Трайдука А.С. ( том 2, а. с. 143-145), в якій вона зазначає про те, що доводи представника [PERSON] не можуть бути прийняті судом, оскільки є необґрунтованими. Так, в обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що між [PERSON] та її рідним братом [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав їй грошові кошти у сумі 11600 доларів США для придбання останньою в особисту власність автомобіль, що підтверджується відповідним договором та транзакцією по банківському рахунку. Вказує, що [PERSON] достеменно знає, що грошових коштів у сім`ї було небагато, оскільки [PERSON] сплачував їй аліменти на двох дітей, а решту коштів витрачав на власний розсуд. Стверджує, що фактично сім`ю утримувала вона, бо вона купувала продукти харчування, речі першої необхідності, необхідні меблі та техніку, а також речі для дітей, себе та відповідача. Тому вважає, що в судовому порядку спірний автомобіль повинен бути визнаний її особистою власністю, а у разі визнання його спільною сумісною власністю подружжя, то вважає, що й зобов`язання по його придбанню повинні бути спільними. Разом з цим, зазначає, що в переліку майна, що підлягає поділу, лише майно придбане ними у шлюбі, речей подарованих [PERSON] його матір`ю не вказано. При цьому, зазначає, що кухонний комбайн Mulinex вона купувала особисто під час перебування у шлюбі з [PERSON] , а тому він є спільною сумісною власністю подружжя, а не особистою власністю відповідача. Крім того, вказує на те, що комплект меблів (ліжко та стіл письмовий) були придбані 04 жовтня 2008 року її матір`ю [PERSON] за 2132 гривні в подарунок їх старшій донці [PERSON] і є власністю дитини, оскільки в неї не було письмового столу, шафи для речей та ліжка, бо з ліжка для новонароджених вона за віком вже виросла. Стверджує, що [PERSON] в придбанні цих речей жодним чином участі не приймав ні матеріально, ні фізично. Вказує, що тример та велосипед не можуть бути особистими речами одного з подружжя, оскільки ці речі є достатньо коштовними і придбані за спільні кошти подружжя в шлюбі, тим більше, що він прохає їх лишити й його користуванні. Також, зазначає про те, що оскільки газова плита, водонагрівач, встановлені вікна в квартирі та на балконі були придбані в період перебування у шлюбі, то вони є спільною власністю подружжя, а зважаючи на те, що дані речі є неподільними, вона в позові прохала суд залишити їх у користування [PERSON] та стягнути з нього на її користь компенсацію її частки. Тому прохає суд позов задовольнити в повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 14 січня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання майна особистою власністю об`єднано в одне провадження, призначивши номер справи № 204/2453/24. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Трайдук А.С., позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, підтримав в повному обсязі, прохав суд його задовольнити, обґрунтування надав аналогічні текстам заяв по суті справи. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання особистою власністю визнав частково, межах поділу майна зазначеного у відзиві на даний позов У судовому засідання представниця [PERSON] адвокатка Васильєва М.В., позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна не визнала, проти їх задоволення заперечувала в повному обсязі, обґрунтування надала аналогічні текстам заяв по суті справи. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання особистою власністю підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити, обґрунтування надала аналогічні текстам заяв по суті справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 02 серпня 2003 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано повторно 14 лютого 2024 року (том 1, а. с. 5). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2024 року шлюб між сторонами розірвано (том 2, а. с. 17- та на звороті). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 квітня 2006 року (том 2, а. с. 13) та, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2017 року (том 2, а. с. 14). [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтва про народження (том 2, а. с. 18-19) та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] (том 1, а. с. 5). 22 жовтня 2022 року [PERSON] придбала за 300 000 гривень у [PERSON] за договором купівлі-продажу № 1241/2022/3471402 в ТСЦ МВС № 1241 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, автомобіль Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3 (том 1. А. с. 67 та на звороті; том 2, а. с. 22 та на звороті). Згідно з висновком № 9783 судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. по визначенню ринкової вартості КТЗ від 02 квітня 2024 року (том 1, а. с. 96-107; том 2, а. с. 23-32) вбачається, що ринкова вартість автомобіля Chevrolet Cаptiva, державний номерний знак [NUMBER] , vin [NUMBER] , становить 352\~657 гривень 47 копійок. Із заяви [PERSON] та доданих до неї документів, яка посвідчена нотаріусом Республіка Польща Матеуш Мареком (том 1, а. с. 138-144) вбачається, що між ним та його сестрою [PERSON] було укладено угоду від 23 серпня 2022 року, відповідно до якої він передав їй гроші у сумі 11\~600 доларів США, шляхом перерахування на її картковий рахунок. [PERSON] , в свою чергу, зобов`язалася на власний розсуд за зазначені кошти придбати легковий автомобіль в особисту власність та зобов`язалася використовувати для потреб їхніх батьків, а також повернути йому кошти у сумі 11\~600 доларів США за його першою вимогою. До вказаної заяви додано письмовий договір від 23 серпня 2022 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] передав [PERSON] гроші у сумі 11600 доларів США для придбання легкового автомобіля, які остання зобов`язується використати за призначенням та повернути [PERSON] за першою вимогою (том 1, а. с. 139). В свою чергу, із доданої до даної заяви виписки ING Bank (Республіка Польща) (том 1, а. с. 2) вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок у АТ «КБ «Приватбанк» № [NUMBER] 11 600 доларів США. З копії розписки [PERSON] від 23 серпня 2022 року (том 1, а. с. 117, том 2, а. с. 20-21 та на звороті) вбачається, що остання отримала в борг від [PERSON] гроші у сумі 11 600 доларів США для придбання на свій розсуд в особисту власність легковий автомобіль для особистих потреб та потреб їх батьків [PERSON] та [PERSON] . Вказано, що кошти їй перераховані на рахунок у АТ «КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , які вона зобов`язується повернути за першою потребою [PERSON] . Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторонами у шлюбі за спільні сумісні кошти було придбано: 27 червня 2009 року стіл-книжка 4-х хрон. ніжки за 440 гривень (ТОМ 2, а. с. 35); 27 червня 2012 року кухню МДФ за 6540 гривень (том 2, а. с. 38-42); 02 червня 2006 року плиту ARDO A5540 G6 wh за 1896 гривень (том 2, а. с. 49); 25 грудня 2005 року ліжко «Валентина» за 1200 гривень (том 2, а. с. 51); 27 квітня 2021 року пральну машинку Samsung за 11399 гривень 10 копійок (том 2, а. с. 54); 14 лютого 2022 року ваги напільні Tefal PP140V0 за 499 гривень (том 2, а. с. 56); 17 серпня 2019 року цифровий ефірний приймач BRAVIS T21658 за 529 гривень 90 копійок (том 2, а. с. 59); 30 березня 2019 року пилосос циклонний PHILIPS ЗА 3699 гривень (том 2, а. с. 60); 19 червня 2020 року водонагрівач Gorenje GBF за 5764 гривні (том 2, а. с. 62); 31 січня 2012 року хлібопічку Scarlet SC-400 за 600 гривень (том 32, а. с. 65); 04 жовтня 2008 року комод Mіllenium-2 та тумби для ліжка Mіllenium-2 (2 шт.) за 1166 гривень (том 2, а. 75); 31 березня 2008 року домофон (встановлення трубки до аудіодомофона цифрал) за 233 гривні (том 2, а. с. 79 та на звороті); пластикові вікна Rehau на кухню, спальню, віконний блок з дверима в залу, склопакет 4-Air-4i/ (4 шт.) та пластикові вікна на балкон (5 шт.) 25 квітні 2008 року 200 гривень, 05 травня 2008 року 5380 гривень та 200 гривень (том 2, а. с. 78), 04 червня 2008 року 7919 гривень (а. с. 81);15 квітня 2022 року жалюзі горизонтальні алюмінієві з тросовою фіксацією сірого кольору 11 шт. за 5271 гривню (том 2, а. с. 88). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 355 ЦК України визначено поняття і види права спільної власності. Так, зокрема, майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Приписами ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~356\~ЦК України\~встановлено,\~що власність\~двох чи\~більше осіб\~із визначенням\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною частковою\~власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з\~вимогами ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~357\~ЦК України,\~частки у\~праві спільної\~часткової власності\~вважаються рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~за домовленістю\~співвласників або\~законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного зі співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Тобто частка у праві спільної часткової власності встановлюється за домовленістю сторін або за законом, але з урахуванням вкладу кожного з них у його придбанні. Нормами ч.\~1\~ст.\~368\~ЦК України\~визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 368 ЦК України, суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України, майно набуте\~подружжям за\~час шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом . Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Нормами ст. 370 ЦК України визначено порядок виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Так,\~зокрема,\~співвласники мають\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Чинним законодавством України встановлюється режим спільної сумісної власності щодо майна, нажитого подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Приписами ст.\~60\~СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимогами п. 3 ч. 1 ст.\~57\~СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Тобто, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60\~СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Отже статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Крім того, нормою статті 60\~СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом з цим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Згідно з роз`ясненнями п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст. ст.\~69-72\~СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Пунктом 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Приписами ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Вищевказані норми узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, наведеними у цивільних справах № 6-2670цс16, № 6037цс13, № 6-2784цс15. Так, [PERSON] , звертаючись до суду із позовом про поділ майна подружжя, посилався на те, що оскільки [PERSON] придбала спірний автомобіль Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3 у період їх шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу на загальних підставах, одна суд не може погодитися з вказаним, з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а [PERSON] та його представником [PERSON] не спростовано того, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким останній зобов`язався передати [PERSON] грошові кошти у сумі 11\~600 доларів США для придбання нею в особисту власність на власний розсуд автомобіля, які він перерахував на рахунок [PERSON] у АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується відповідними виписками з банку, а [PERSON] зобов`язалася повернути йому гроші за першою вимогою. Таким чином судом встановлено, що дійсно [PERSON] придбала автомобіль Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3 у період її перебування у шлюбі з [PERSON] , але за особисті кошти, які вона отримала у позику від брата [PERSON] , чим, в свою чергу, спростувала належними, достатніми та допустимими доказами презумпцію правового режиму спільного сумісного майна на спірний транспортний засіб. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що спірний транспортний засіб Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3 не є спільним майном, придбаним під час шлюбу подружжям, оскільки не відповідає критеріям такого майна, оскільки придбано за особисті кошти [PERSON] , а відтак є її особистою власністю, у зв`язку з чим суд доходить переконливого висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спірного автомобіля не підлягають задоволенню, тоді як позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання за нею права особистої власності на спірний автомобіль підлягають задоволенню, шляхом визнання її особистою власністю транспортного засобу Chevrolet Cаptiva, 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , універсал, vin [NUMBER] , об`єм двигуна 2384 см3. Щодо поділу нажитого у шлюбі сторонами рухомого майна, суд зазначає наступне. Майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, при його розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого. Аналогічні висновки викладені постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 725/1776/18, від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 761/22696/17. Звертаючись із\~позовом до\~суду [PERSON] \~прохала суд\~в порядку\~поділу спільної\~сумісної власності\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] ,\~виділити їй\~наступне рухоме\~майно на\~загальну суму\~25939\~гривень:\~пральну машинку\~Samsung\~WW80R42LHFWDUA\~ 8500\~гривень;\~ваги підлогові\~Tefal\~ 420\~гривень;\~пилосос циклонний\~Philips\~ 2500\~гривень;\~хлібопічку Scarlet\~ 1000\~гривень; кухонний комбайн Mulinex 1800 гривень; вентилятор підлоговий 469 гривень; фотоапарат Nicon J2 6450 гривень; об`єктив Nicon 1 VR 10-30/3.5-5.6 2900 гривень; карта пам`яті Tranced GB 700 гривень; сумка case logic (для фотоапарату) 1200 гривень. При цьому, решту майна: стіл-книжку 4-х хрон. ніжки 750 гривень; праску Tefal 850 гривень; кухню МДФ білого кольору 10000 гривень; підйомний механізм Blum 1500 гривень; м`який кухонний куточок з ДСП зі столом та двома табуретами 4400 гривень; шафу-купе 4-х дверну з кутовими шафами та тумбами 20000 гривень; газову плиту Ardo A5540G6 wh 1200 гривень; двоспальне ліжко «Валентина» - 7000 гривень; гладильну дошку 318 гривень; цифровий ефірний приймач Bravis 649 гривень; водонагрівач Gorenje GBF150SMV9 13964 гривні; багатофункціональний пристрій Canon s-SENSYS 272DW (5621С013) 5300 гривень; швейну машинку Singer Studio12 2100 гривень; комод Mіllenium-2 3000 гривень; тумби для ліжка Mіllenium-2 (2 шт.) 800 гривень; пластикові вікна Rehau на кухню, спальню, віконний блок з дверима в залу, склопакет 4-Air-4i/ (4 шт.) 2500 гривень + 4*3500 гривень; пластикові вікна на балкон (5 шт.) 17500 гривень, домофон (встановлення трубки до аудіодомофона цифрал) 100 гривень; жалюзі горизонтальні з тросовою фіксацією 2200 гривень; стіл комп`ютерний з тумбою 3000 гривень; стіл журнальний 600 гривень; монітор Samsung, системний блок, клавіатура, ваб-камера 2500 гривень; розтер TP Link 250 гривень; мишка комп`ютерна бездротова 300 гривень; холодильник Beko 3000 гривень; акустична система (колонки, сам буфер) 3000 гривень; крісло офісне 300 гривень; конвектор 1700 гривень; люстра для стелі на 5 плафонів 400 гривень; світильник стельовий накладний Brille BR 3 шт.*580 гривень; спот Вт G9 хром 848 гривень; спот Brilliant 1х40 Вт Е14 коричневий 39510/56 332 гривні; тример чоловічий «Філіпс» - 2800 гривень; телевізор Samsung (3 шт.) 21000 гривень; велосипед міський 9500 гривень; штори в дитячу спальню 4500 гривень, на загальну суму 163901 гривня позивачка прохала суду лишити [PERSON] , стягнувши з нього на її користь компенсацію її частини вартості спільного майна у сумі 68981 гривня, оскільки дані речі їй не потрібні, бо вона живе з батьками, будинок яких облаштований меблями та побутовою технікою. Суд не може в повній мірі погодитися з доводами [PERSON] , з огляду на наступне. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторонами у шлюбі за спільні сумісні кошти було придбано: 27 червня 2009 року стіл-книжка 4-х хрон. ніжки за 440 гривень (том 2, а. с. 35); 27 червня 2012 року кухню МДФ за 6540 гривень (том 2, а. с. 38-42); 02 червня 2006 року плиту ARDO A5540 G6 wh за 1896 гривень (том 2, а. с. 49); 25 грудня 2005 року ліжко «Валентина» за 1200 гривень (том 2, а. с. 51); 27 квітня 2021 року пральну машинку Samsung за 11399 гривень 10 копійок (том 2, а. с. 54); 14 лютого 2022 року ваги підлогові Tefal PP140V0 за 499 гривень (том 2, а. с. 56); 17 серпня 2019 року цифровий ефірний приймач BRAVIS T21658 за 529 гривень 90 копійок (том 2, а. с. 59); 30 березня 2019 року пилосос циклонний PHILIPS за 3699 гривень (том 2, а. с. 60); 19 червня 2020 року водонагрівач Gorenje GBF за 5764 гривні (том 2, а. с. 62); 31 січня 2012 року хлібопічку Scarlet SC-400 за 600 гривень (том 32, а. с. 65); 04 жовтня 2008 року комод Mіllenium-2 та тумби для ліжка Mіllenium-2 (2 шт.) за 1166 гривень (том 2, а. 75); 31 березня 2008 року домофон (встановлення трубки до аудіодомофона цифрал) за 233 гривні (том 2, а. с. 79 та на звороті); пластикові вікна Rehau на кухню, спальню, віконний блок з дверима в залу, склопакет 4-Air-4i/ (4 шт.) та пластикові вікна на балкон (5 шт.) 25 квітні 2008 року 200 гривень, 05 травня 2008 року 5380 гривень та 200 гривень (том 2, а. с. 78), 04 червня 2008 року 7919 гривень (а. с. 81);15 квітня 2022 року жалюзі горизонтальні алюмінієві з тросовою фіксацією сірого кольору 11 шт. за 5271 гривню (том 2, а. с. 88). При цьому, суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження придбання сторонами решти майна, зазначеного в позові [PERSON] , останньою суду не надано, так само, як [PERSON] не надано доказів щодо придбання сторонами ліжка та стола, які [PERSON] вивезла ще в грудні 2023 року, а тому суд доходить висновку, що вимоги щодо його розподілу є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Суд зазначає, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Аналіз наведених правових норм дозволяє суду дійти висновку, що вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної\~його вартості на час розгляду справи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суді від 19 лютого 2020 року у справі № 405/3904/17. Натомість, суд зазначає, що позивачкою [PERSON] не надано суду жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження дійсної вартості\~майна (його характеристик, комплектності, стану, тощо), а лише роздруківки цін майна з сайтів Рromo, OLX, що не відповідають характеристикам майна. Так, зокрема, придбана сторонами кухня з МДФ, має розміри: 2000 см (довжина), 46 см (глибина) та 850 висота, нижня частина, якої складається з двох окремих частин (дві повноцінні шафи розміром 1000 см), тоді як підібрана [PERSON] на сайті OLX кухня, має розміри 2700 см (довжина) та 600 см (глибини), низ, якої складається з чотирьох повноцінних шаф, та містить окрему нішу для вбудованої варочної поверхні та духової шафи. Так само, придбаний сторонами: стіл-книжка 4-х хрон. ніжки, а надана роздруківка з сайту просто щодо столу-книжки без зазначення, які саме ніжки; плита ARDO A5540 G6 wh, а надана роздруківка з сайту щодо плити ARDO без зазначення моделі; ліжко «Валентина» за 1200 гривень, а надана роздруківка з сайту щодо ліжка двоспального, без зазначення моделі та його характеристик; пральна машинка Samsung WW80R42LHFWDUA, тоді як запропонована позивачкою ціна до пральної машинки Samsung з до завантаженням Samsung іншої моделі WW90K44205W/EG на 9 кг; ваги підлогові Tefal [NUMBER] , а запропоновані з ціною уцінки, бо надбитий куточок; пилосос циклонний PHILIPS, а запропонований фірми Samsung колбовий; водонагрівач Gorenje GBF, а запропонований Gorenje GBF 100 (GBF 100) на 100 л; комод Mіllenium-2 та тумби для ліжка Mіllenium-2 (2 шт.), а надана роздруківка з сайту щодо комоду на 5 ящиків та при ліжкових тумб та пуфика; домофон (встановлення трубки до аудіодомофона цифрал) за 233 гривні, а надана роздруківка з сайту щодо трубки домофону; жалюзі горизонтальні алюмінієві з тросовою фіксацією, а надана роздруківка з сайту щодо горизонтальних жалюзей без зазначення матеріалу та фіксації. Більш того, суд зазначає про те, що [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження нинішнього стану придбаних у шлюбі речей, що позбавляє суд можливості визначити їх реальну вартість на дату розгляду справи, у зв`язку з чим суд визначає вартість майна яке підлягає розподілу виходячи з його вартості на дату його набуття. З огляду на викладене, зважаючи на те, що [PERSON] заявлено вимогу щодо виділення їй у власність пральної машинки, пилососу та підлогових вагів, при цьому [PERSON] дані вимоги не заперечував, суд доходить висновку, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, [PERSON] підлягає виділенню наступне рухоме майно на загальну суму 15997 гривень 10 копійок: пральна машинка Samsung WW80R42LHFWDUA 11399 гривень 10 копійок; ваги підлогові Tefal 499 гривень та пилосос циклонний Philips 3699 гривень. В той же час, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя [PERSON] підлягає виділенню рухоме майно на загальну суму 36733 гривні 90 копійок, зокрема: стіл-книжка 4-х хром. ніжки 440 гривень; кухня МДФ білого кольору 6540 гривень; газова плита ARDO A5540G6 wh 1896 гривень; ліжко двоспальне «Валентина» 1200 гривень; цифровий ефірний приймач Bravis 529 гривень 90 копійок; водонагрівач Gorenje GBF150SMV9 5764 гривні; комод Millenium-2 756 гривень; тумби до ліжка Millenium-2 (2 шт.) 410 гривень; пластикові вікна на (кухню, спальню, віконний блок з дверима у зал) Rehau Evro Des 70, склопакет 4-16Ar-4i, пластикові вікна на балкон 13694 гривні; домофон 233 гривні; жалюзі горизонтальні з тросовою фіксацією 5271 гривня. Таким чином, різниця у вартості виділеного кожному із подружжя майна, становить 20736 гривень 80 копійок, з яких частина підлягає компенсації [PERSON] , шляхом стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми 10368 гривень 40 копійок. Оцінюючи у сукупності усі інші доводи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання особистою власністю підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог [PERSON] , з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 3790 гривень 23 копійки, виходячи із розрахунку 379022,97/447577,47*4475,77. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог [PERSON] , судовий збір не відшкодовується. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial