Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавляння батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2002 року виконавчим комітетом Липненської сільської ради Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що здійснено актовий запис №9. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Відносини між позивачем та відповідачкою фактично відсутні з 2021 року, що негативним чином відображається на вихованні та психологічному стані їх неповнолітнього сина [PERSON] . Представник позивача зазначає, що у відповідачки відсутнє прагнення до належного забезпечення виховання неповнолітнього сина [PERSON] , прийнятті участі у його подальшій долі. Відповідачка не цікавиться успіхами сина у навчанні та позакласному житті, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не займається його підготовкою до самостійного життя. Через залишення відповідачкою у 2021 році свого місця проживання та на той час двох неповнолітніх дітей, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був задоволений. Відповідачка виїхала за кордон та знаходиться у державі Ізраїль. За період з 23.06.2021 вона жодного разу не приїздила на територію України та жодного наміру повернутись в Україну [PERSON] не має, у тому числі і здійснювати утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідачка належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітнього сина, не займається його підготовкою до самостійного життя, що є неприпустимим. [PERSON] матеріальної та іншої допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає, у тому числі з метою забезпечення усім необхідним для навчання, оскільки [PERSON] являється учнем 11-го класу Липненського ліцею Любарської селищної ради Житомирської області. У період з 01.06.2021 по 03.09.2024 [PERSON] , чи інші особи, які діють в її інтересах, не здійснювали надання для [PERSON] грошових коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у тому числі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача. Представник позивача зазначає, що для здійснення відповідачем матеріального забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] об`єктивних перешкод немає, до прикладу: надсилати засобами поштового зв`язку речі та предмети необхідні для сина; здійснювати переказ грошових коштів на відомі банківські чи поштові реквізити [PERSON] ; проводити обмін із використанням засобів електронного зв`язку, особистими, сімейними фото/відео матеріалами із сином; спілкування засобами телефонного зв`язку із педагогічними працівниками де навчається син. Проживання відповідачки тривалий час за кордоном призводить до втрати психологічного контакту матері з дитиною, а як наслідок належного його виховання, відсутності впливу на формування його світогляду та підготовки до самостійного життя у майбутньому. Представник позивача переконаний, що заходи, які свідчать про інтерес відповідачки до сина [PERSON] , його виховання, навчання та утримання відсутні. Дії [PERSON] є неприпустимими та прямо свідчать про її умисне та свідоме ухилення від виконання материнських (батьківських) обов`язків (ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти), що дає реальні та достатні підстави для позбавлення її батьківських прав, як матері, відносно неповнолітнього сина - [PERSON] . Виїзд відповідачки у 2021 році за кордон без відома чоловіка та дітей і жодним чином не ініціювання питання виїзду дітей за кордон, свідчить про цілеспрямоване невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дітей, а на даний час відносно неповнолітнього сина [PERSON] , що не може залишатись без реагування зі сторони позивача. Представник позивача вказує, що при направленні [PERSON] для проходження військової служби по мобілізації призведе до залишення його дитини - неповнолітнього сина [PERSON] без батьківського піклування, що є неприпустимим та по суті створить умови до порушення інтересів дитини на безпечне, спокійне та стійке середовище її проживання і навчання. Враховуючи вищевикладене, представник позивача вважає, що існують реальні підстави для позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її сина. 09 вересня 2024 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження. 09 грудня 2024 року ухвалою суду замінено третю особу Службу у справах дітей Любарської селищної ради на належну третю особу Орган опіки і піклування Любарської селищної ради. 07 січня 2025 року закрито підготовче засідання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Дали пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування Любарської селищної ради в судовому засіданні не заперечувала в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Вказала, що відповідачку викликали на засідання комісії, однак на жодне засідання вона не з`явилася. Крім того, надійшло повідомлення відповідачки про те, що наміру брати участі у вихованні дитини вона не має. Відповідачка з 2021 року знаходиться за межами країни та в Україну не приїжджала. Відомості щодо неналежного виховання дитини та притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності комісією не перевірялися так як на засідання такі матеріали не надавалися. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідачка відзив на позов не подавала, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслала. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідачки, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не подала відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач та його представник проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідачка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, його представника, та третьої особи, а також свідків, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №8. Заочним рішенням Любарського районного суду від 15 липня 2022 року №282/258/22 шлюб, зареєстрований 31 серпня 2002 року Липненською сільською радою, актовий запис №9 між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Висновком органу опіки та піклування Любарської селищної ради, затвердженим 10 березня 2023 року рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради Житомирської області затверджено висновок щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, видана 4 вересня 2024 року Липненським старостинським округом Любарської селищної ради №341 вказує, що [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: мати - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . Акт обстеження умов проживання від 27.05.2024 №1 вказує, що проведено обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання належні для проживання неповнолітньої дитини. В будинку просторо, чисто та комфортно. Будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. Для неповнолітньої дитини є окрема кімната облаштована спальними меблями, письмовим столом, комп`ютером та шафа для зберігання одягу. В результаті обстеження умов проживання гр. [PERSON] з`ясовано, що на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] . Зі слів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] з`ясовано, що мати дитини довгий час перебуває за кордоном в республіці Ізраїль та не приймає належної участі у вихованні та житті неповнолітнього сина [PERSON] . Довідка-характеристика видана Липненським старостинським округом Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області 04 вересня 2024 року №340 вказує, що [PERSON] являється уродженцем та жителем села Липне Житомирського району Житомирської області. На його утриманні знаходиться одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] характеризується з позитивної сторони. В громадських місцях поводить себе добре, має спокійний, врівноважений характер, добрий, трудолюбивий, надійний і хороший друг. Зауважень збоку старостинського округу на його поведінку серед громадськості немає. Із характеристики [PERSON] , 2008 року народження, учня 11 класу Липненського ліцею Любарської селищної ради слідує, що [PERSON] навчався у Липненському ліцеї з першого класу по десятий. За роки навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні навчальних досягнень. Життєрадісний та веселий, охайний, доброзичливий, безпосередній, завжди простий, вихований, скромний, добрий, дисциплінований. Має власну думку. Впевнений у собі. Має авторитет серед однокласників, які зважають на його думку. З повагою ставиться до товаришів і старших себе. Любить своїх рідних та затишно почувається у батьківському домі. На даний час [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який турбується про сина та забезпечує його всім необхідним для життя і розвитку. Батько цікавиться навчанням та здоров`ям дитини. Підтримує зв`язок з класним керівником, педколективом та дирекцією ліцею. Мати, [PERSON] , останніх три роки знаходиться за кордоном, не займається вихованням сина. Не має контакту ні з класним керівником, а ні з директором ліцею. Жодного разу не була присутня на батьківських зборах чи класних заходах. Із висновку органу опіки та піклування Любарської селищної ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради Житомирської області від 21 серпня 2024 року №224 слідує, що під час вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] гр. [PERSON] зазначав, що ще до розлучення жінка вибула у невідомому напрямку, залишивши на нього неповнолітніх дітей та на суди не зявлялася. Просить прийняти рішення щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , так як матір дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, знаходиться за межами країни, немає наміру повертатись, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не бере участі у її вихованні. На засідання комісії з питань захисту прав дитини гр. [PERSON] жодного разу не з`явилася. Беручи до уваги викладені факти, враховуючи роль матері у вихованні, утриманні дитини, виконанні батьківських обов`язків, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Любарської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір - [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] пояснив, що він проживає з батьком. Мама проживає за кордоном і бажання в неї їхати в Україну немає. З мамою від спілкується не часто, коли вона подзвонить. Розмова з мамою триває десь пів години, може і годину. Під час спілкування з матір`ю вона цікавиться його навчальним процесом, цікавиться життям сестри, а також вітає його із святами. Кошти йому мама не надає, будь які речі не купляє. Мама не ставила питання забрати його до себе за кордон. Враховуючи, що мати його покинула та поїхала за кордон, він хоче щоб матір позбавили батьківських прав, а він залишився проживати з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він підтримує позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідачку, так як вона залишила дітей та поїхала за кордон. Відповідачка вже років чотири живе за кордом, в Україну не приїжджає. Йому не відомо, чи підтримує відносини з сином та чоловіком відповідачка, а також не відомо чи надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). За частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За змістом наведених норм права позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків на кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач та його представник посилалися на те, що вихованням, піклуванням, здоров`ям, розвитком сина займається тільки позивач, а відповідачка не бере участі у вихованні, навчанні, розвитку сина так як виїхала за кордон чотири роки тому та не має наміру повернутися в Україну. Проте, позивачем та його представником не надано достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували свідоме нехтування [PERSON] своїми обов`язками щодо участі у вихованні сина та умисне ухилення від їх виконання. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Навпаки, в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] вказав, що мама до нього телефонує та цікавиться його справами в школі, а також цікавиться життям його сестри. Суд вважає, що проживання дитини разом із батьком, який займається його вихованням та розвитком, утримує його, не свідчить безумовно про те, що мати дитини не бажає приймати участь у його вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батьків та дітей може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування не підтверджує, що [PERSON] свідомо та остаточно знехтувала своїми обов`язками відносно сина, втратила цікавість до нього, а інтереси дитини вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення матері батьківських прав. Даний висновок також не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, а також не вказано, як позбавлення батьківських прав відповідачки буде слугувати як найкращим інтересам дитини. Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Окрім того, суд не приймає до уваги зазначені у висновку покликання органу опіки та піклування відносно того, що відповідач подала до служби у справах дітей Любарської селищної ради заяву, в якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , так як з такою заявою до суду відповідачка не зверталася. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували винну поведінку матері, систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків, притягнення її до відповідальності за ст.184 КУпАП та інші підстави для позбавлення батьківських прав, що змінити поведінку матері неможливо. Відтак не доведено злісне ухилення відповідачки від виховання сина і наявність передбачених ч.1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] як крайнього засобу впливу. Під час розгляду справи також не було доведено, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), вказано, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Суд зауважує, що в разі якщо [PERSON] не змінить свого ставлення до виховання сина в подальшому, зокрема своїх обов`язків по вихованню, навчанню, фізичного і духовного розвитку дитини, позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з аналогічним позовом про позбавлення матері батьківських прав.

Outcome: dismissed