Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2009 року виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №01, від якого вони мають двох дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки при вирішенні сімейно-побутових питань між ними виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного і до фактичного розпаду їх сім`ї, у зв`язку з чим вони останні два місяці проживають окремо. Посилаючись на те, що вона фактично створила нову сім`ю, а збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 14.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу, строк на примирення просить не надавати та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 06.08.2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис №01. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.7, 8). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо та про надання строку на примирення не просять. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, між ними його слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, викладеної у заяві про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, клопотання позивачки, в якому вона просить судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved