Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01.05.2015 надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та споживачем житлово-комунальних послуг . За цією квартирою обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.05.2018 по 01.10.2024 в сумі 32 320,27 грн., яка складається з основного боргу в сумі 23 094,12 грн., інфляційних втрат в сумі 6 866,25 грн., 3% річних в сумі 2 359,89 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги та судові витрати. 25.11.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] з 04.10.2011 є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2024 № 386848324. Відповідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з травня 2018 року по вересень 2024 року за спожиті житлово-комунальні послуги складає 23 094,12 грн., за період з травня 2018 по вересень 2024 року нараховані 3% річних в розмірі 2 359,89 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 866,25 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги оплачувала не в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Судом встановлено, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Свої зобов`язання відповідач, як власник майна, належним чином не виконувала, надані позивачем послуги не оплачувала, що призвело до виникнення заборгованості. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. При цьому суду не було надано доказів не надання послуг позивачем або надання ним послуг неналежної якості. Враховуючи наведене, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачки заборгованості за період з травня 2018 року по вересень 2024 року за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 23 094,12 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 6 866,25 грн. та 3% річних в розмірі 2 359,89 грн., нарахованих за період з травня 2018 року по вересень 2024 року на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, то вона має нести відповідальність за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 (зі змінами) було установлено, що в період з 24.02.2022 по 30.12.2023 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за період з 24 лютого 2022 року по 30 грудень 2023 року не відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, враховуючи вищевикладене свідчить, що нараховані 3% річних та інфляційні втрати в даному випадку підлягають задоволенню частково, а саме за період з травня 2018 року по 23 лютого 2022 року та з 31 грудня 2023 року по вересень 2024 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати, які за розрахунком суду становлять 1364,10 грн. та 3259,71 грн., відповідно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 604,08 грн.

Outcome: partial