Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Комунальний заклад «Городнянський ліцей» Чернігівської обласної ради» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що у комунальному закладі «Городнянський ліцей» Чернігівської обласної ради проживають та навчаються малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , матір яких [PERSON] судовим рішенням позбавлена батьківських прав, а батько [PERSON] помер. Зважаючи на обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та норми ст. 193 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, які наразі перебувають на повному утриманні навчального закладу. Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 18.03.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача на адресу суду 03.03.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, воно було відкладено судом на 23.04.2025. Відповідач в судове засідання 23.04.2025 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї не надходило. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що у комунальному закладі «Городнянський ліцей» Чернігівської обласної ради проживають та навчаються малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на повному утриманні за рахунок асигнувань навчального закладу (а.с. 11,12,19,20). Обов`язки їх опікуна, відповідно до ст. 66 ЦК України здійснює навчальний заклад в особі його керівника [PERSON] , що підтверджується довідкою від 22.01.2025 № 03-28/346 (а.с. 3) Мати дітей - [PERSON] , [INFO] рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/8795/22від 26.01.2023 року позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25, 26). Суд також прийняв рішення стягнути з [PERSON] па користь [PERSON] батька дітей, аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.12.2022 року. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.11.2024 року (а.с. 4). Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Сімейного кодексу України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів - якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері утримувати неповнолітніх дітей. Також підтверджується дослідженими доказами факт позбавлення відповідача батьківських прав стосовно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та їх перебування на утриманні у КЗ «Городнянський ліцей». Батько дітей [PERSON] , на користь якого стягувалися аліменти на утримання дітей, помер. Оскільки на теперішній час діти постійно проживають та перебувають на повному утриманні у КЗ «Городнянський ліцей», суд вважає, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Сімейного кодексу України, позивач має право на отримання аліментів від матері дітей, яка повинна належним чином виконувати свій обов`язок щодо їх утримання, проте від його виконання ухиляється. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала, не скористалася можливістю заперечити доводи позивача, а тому суд вбачає підстави для стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання дітей. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму є гарантованим державою мінімумом та відповідатиме інтересам дітей. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved