Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2025 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Запорізька міська рада, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, зобов`язано [PERSON] знести самочинно встановлені паркан, металеву арку та прибрати диван, що знаходяться на прибудинковій території між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в сумі п`ять тисяч гривень. 02.04.2025 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на проведення експертизи в сумі 5436,58 гривень та 13500 гривень витрат на правову допомогу. Відповідачами та третіми особами будь-яких заяв або заперечень не направлялось. Судом заяву розглянуто заяву без виклику учасників у відповідності до положень ст. 270 ч. 4 ЦПК України за відсутністю необхідності. При вирішенні вказаної заяви суд керується наступним. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. При ухваленні рішення суду судом не було вирішено питання про судові витрати в частині витрат на проведення експертизи та витрат на правничу допомогу. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем при розгляді справи в якості письмового доказу надавався висновок судової будівельно-технічної експертизи від 21.10.2022 року, з якого вбачається, що зазначена експертиза була проведена в межах розгляду цивільної справи № 336/9203/21 за заявою [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2023 року по справі в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, знесення паркану, стягнення моральної шкоди відмовлено. З тексту рішення суду вбачається, що судові витрати, понесені в межах розгляду цієї справи, покладені на позивача, враховуючи відмову у позові. Таким чином, витрати на проведення цієї експертизи понесені позивачем в іншій справі, питання їх розподілу судом вже вирішено по суті, тож підстав для повторного їх розподілу та стягнення з відповідача по цій справі судом не вбачається. Щодо витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Стаття 137 ЦПК України вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року по справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем заяви про зменшення витрат на правничу допомогу не подавалось. На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником надано копію договору про надання правової допомоги від 29.07.2022 року з додатком № 1 до договору «Перелік та вартість послуг за договором», відповідно до яких адвокатом Тивоненком Д.Р. визначено загальну вартість послуг, що можуть бути надані по цій справі. Згідно акту № 2 від 18.08.2023 року фактично адвокатом надані послуги з консультації позивача (3000 гривень), складання заяви про уточнення позовних вимог (5000 гривень), складання заяви про проведення експертизи (1000 гривень), підготовка до подачі заяви через підсистему «Електронний суд» (2000 гривень), представництво інтересів позивача в суді в одному судовому засіданні (2500 гривень). Водночас при аналізі матеріалів справи вбачається, що позивачем не подавалось заяви про уточнення позовних вимог (позовна заява була залишена судом безе руху через неналежну якість додатків), експертиза в межах розгляду справи судом не призначалась та не проводилась. При цьому не зрозуміло, які саме послуги з підготовки та подання якої саме заяви через підсистему «Електронний суд» здійснювались адвокатом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженими витрати на консультацію позивача (3000 гривень), представництво інтересів позивача в суді з розрахунку по 2500 гривень за кожне судове засідання (23.11.2023 року, 01.02.2024 року, 07.03.2024 року, 29.07.2024 року, 04.10.2024 року, 21.01.2025 року, 20.03.2025 року), в судовому засіданні 31.03.2025 року адвокат Тивоненко Д.Р. участі не брав, що загалом становить 20500 гривень. Водночас, оскільки представником позивача вже після завершення розгляду справи судом, що вказує на те, що сума витрат при розгляді справи судом першої інстанції є остаточною, заявлено про стягнення витрат на суму 13500 гривень, тож суд вбачає підстави для стягнення саме цієї суми. На підставі викладеного,

Outcome: partial