Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвокат Печінка П.В. в інтересах заявника [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що заявник не має змоги оформити пенсійну справу, оскільки при оформленні трудової книжки працівник, відповідальний за ведення трудових книжок, неналежним чином заповнив першу сторінку книжки, а саме вніс до неї помилкові відомості про ініціали заявника «по - батькові» замість « [PERSON] » вказав « [PERSON] ». Зазначена обставина потягла за собою те, що у подальшому у всі кадрові документи заявника складались із помилковим зазначенням його ініціалів «по - батькові» і зокрема у наказах про прийняття заявника на роботу та звільнення з роботи. Тому просить в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] , жителю [ADDRESS] ): - трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] ; - архівних копій наказів № 27-к від 06.03.1987 року про прийняття на роботу та № 25-к від 03.07.1998 року про звільнення з роботи за скороченням чисельності працюючих в яких містяться відомості про прийняття на роботу та звільнення з роботи « [PERSON] ». Ухвалою судді від 24.03.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами окремого провадження. 01 квітня 2025 року, через електронний кабінет у підсистемі електронний суд ЄСІТС, від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на заяву, в якому представник заінтересованої особи зазначив, що заявником не доведеного, що трудова книжка, архівні копії наказів про роботу, факт належності яких просить встановити заявник, належить саме йому. Додатково вказав, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне йому для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду. Заявник [PERSON] , представник заявника адвокат - Печінка П.В. в судове засідання не з`явилися. Представник заявника адвокат Печінка П.В. згідно письмової заяви про розгляд справи у його відсутності, поданої 23.04.2025 року через канцелярію суду, заявлені вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини відзиву, просив проводити розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив наступні факти. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 3 березня 1999 року, копії картки платника податків [NUMBER] заявник значиться як « [PERSON] », [INFO] ». (а.с.5,6,9) Із копії Витягу з реєстру Гримайлівської територіальної громади №2023/004269570 від 07.06.2023 року та копії Трудової книжки колгоспника [NUMBER] вбачається, що заявник значиться як « [PERSON] ».(а.с.7). Трудова книжка серія [NUMBER] , заповнена на прізвище « [PERSON] » (з пошкодженнями), ім`я « [PERSON] » по батькові « [PERSON] », 1962 року народження.(а.с.8) В архівній копії наказу № 27-к від 06.03.1987 року про прийняття на роботу та архівній копії наказу № 25-к від 03.07.1998 року про звільнення з роботи за скороченням чисельності працюючих в яких містяться відомості про прийняття на роботу та звільнення з роботи « [PERSON] ».(а.с.11,12) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п.1, п.12 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] ; архівних копій наказів № 27-к від 06.03.1987 року про прийняття на роботу та № 25-к від 03.07.1998 року про звільнення з роботи за скороченням чисельності працюючих в яких містяться відомості про прийняття на роботу та звільнення з роботи « [PERSON] », а тому заявлені вимоги слід задовольнити. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявниці для проведення дій юридичного характеру. На підставі наведеного та

Outcome: approved