Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Зубарєва Л.Б., звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17.07.2024 року о 18 год 45 хв на перехресті вул. Бельведерська та вул. Південний бульвар в м. Івано-Франківську водій [PERSON] керував автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Geely MK Cross», номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.08.2024 року відповідача визнано винуватим у вчиненні ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вона є власником автомобіля марки «Geely МК Cross», номерний знак [NUMBER] , яким 17.07.2024 року керував її син [PERSON] . На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», була застрахована у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за договором (полісом) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та даний страховий випадок заресстрований за № 240001079819, куди звернулась із заявою про відшкодування шкоди. Вартість матеріального збитку складає 8701 грн 54 коп та вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 14319 грн 49 коп. Страховою компанією прийнято рішення щодо сплати страхового відшкодування, виходячи з матеріального збитку 8701 грн 54 коп, за вирахуванням безумовної франшизи 3200 грн, передбаченої полісом страхування та встановлено відшкодування у сумі 5501 грн 54 коп, яка була виплачена. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 14319 грн 49 коп, а фактично страховою компанією відшкодовано 5501 грн 54 коп, та вона звернулася до відповідача із заявою про відшкодування франшизи у розмірі 3200 грн 00 коп. Однак, останній відмовився від отримання такого листа та в добровільному порядку не відшкодував решту суми завданого ним матеріального збитку. Крім того, вчиненими протиправними діями відповідача, їй було завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням її майна. У зв`язку із вищевказаним просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 8817 грн 95 коп - завданої матеріальної шкоди, 5000 грн 00 коп завданої моральної шкоди та судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Зубарєва Л.Б.у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вказала, що позов підтримують у повному обсязі, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі та без участі позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 111). Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив. В порядку\~ст. 128 ЦПК України, повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 141). За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. 12.12.2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали\~справи та\~зібрані у\~ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.08.2024 року, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Дана постанова суду набрала законної сили 16.08.2024 (а.с. 12). Як вбачається зі змісту даної постанови суду встановлено, що 17.07.2024 року о 18 год 45 хв на перехресті вул. Бельведерська та вул. Південний бульвар в м. Івано-Франківську водій [PERSON] керував транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну будучи неуважним не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Geely MK Cross», номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Geely MK Cross», реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 8-9). Полісом № ЕР-217566855 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підтверджується, що станом на дату ДТП відповідальність за забезпеченим транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER] , несло ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Згідно цього ж полісу страхова виплата на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 320000 грн 00 коп, за шкоду заподіяну майна 160000 грн 00 коп, розмір франшизи 3200 грн 00 коп (а.с. 10). Відповідно до звіту та ремонтної калькуляції № 4145 від 15.08.2024 року, вартість матеріального збитку становить 8701 грн 54 коп; вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Geely MK Cross», д.н.з. [NUMBER] становить 14319 грн 49 коп (а.с. 19-27). Як вбачається з рахунку суми страхового відшкодування до справи № 240001074819 від 11.09.2024 року, яка видана ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Geely MK Cross», д.н.з. [NUMBER] складає 14319 грн 49 коп; безумовна франшиза - 3200 грн 00 коп; сума страхового відшкодування 5501 грн 54 коп (а.с. 32). Згідно листа ПАТ «УСК «КНЯЖА\~ВІЄННА ІНШУРАНС\~ГРУП» про прийняте рішення від 12.09.2024 року сума страхового відшкодування складає 5501 грн 54 коп, та було здійснено виплату страхового відшкодування у вказаній сумі на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР101925 від 12.09.2024 року (33, 34). Різниця між виплаченою страховою виплатою та фактичним завданим збитком, а саме вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням безумної франшизи складає 8817 грн 95 коп. 09.10.2024 року позивачем надіслано на адресу відповідача претензію, у якій запропоновано [PERSON] відшкодувати їй шкоду, заподіяну ним у результаті вчинення ДТП у добровільному порядку франшизу в розмірі 3200 грн 00 коп, однак відповідач відмовився, що підтверджується даною претензією та доказів її надсилання відповідачу, де у довідці Ф.20 про причини повернення/досилання вказано «адресат відмовився» (а.с. 38-39). Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 2 статті 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 9 ЗУ «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, вищевикладені положення законів передбачають, що обов`язок по сплаті франшизи, розмір якої в даній справі становить 3200 грн 00 коп, згідно з умовами полісу № ЕР-217566855 покладається на [PERSON] , як особу, яка заподіяла шкоду майну позивача. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17 Верховний Суд зазначив, що статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,а також в інших випадках, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку, що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В постанові ВС від 22 квітня 2019 року по справі № 761/14285/16-ц вказано, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачем в позовній заяві зазначено, що йому спричинено моральну шкоду, яку визначив у розмірі 5000 грн 00 коп. Суд вважає, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у стресі, через пошкодження власного майна, вона повинна була звертатися до страхової компанії, збирати для неї документи, а також змінити свій звичний спосіб життя через неможливість повсякденного користування транспортним засобом, тобто зазнавала певних незручностей та витрачала свій час на вищевказані дії, а тому розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн, відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також тим наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань та втрат немайнового характеру у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу. Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1211 грн 00 коп та судових витрат у розмірі 3500 грн 00 коп, які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2024 року між адвокатом Зубарєвою Л.Б. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги, та 05.12.2024 року укладено додаток до договору про надання правничої допомоги від 23.10.2024 року за умовами якої сторонами погоджено, що виплата гонорару (винагороди) здійснюється в розмірі 3500 грн 00 коп, що також підтверджується актом виконаних робіт від 05.12.2024 року та квитанцією № 107872 від 05.12.2024 року (а.с. 43-46). Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 року у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved