Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 100235090 від 16.09.2023 року в розмірі 27\~116,25 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 16.09.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено електронний договір № 100235090 про споживчий кредит, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Після цього, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки та на виконання умов договору останній були перераховані кошти в розмірі 7\~000,00 грн. на платіжну карту. Однак, відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші взяті на себе грошові зобов`язання, тому станом на час подання позову в неї виникла заборгованість в розмірі 27\~116,25 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6\~300,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 20\~116,25 грн. та прострочена заборгованість за комісією 700,00 грн. 28 лютого 2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, у відповідності до якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за кредитним договором № 100235090 від 16.09.2023 року. Вищевказані дії відповідачки свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно довіреності в порядку передоручення від 15.04.2025 року (а.с. 44) Юрченко А.В. не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи (а.с 43). Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення їй судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 28.03.2025 року (а.с. 46-47), яка повернулася до суду без вручення адресату в зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову від її отримання. Про те, що відповідачка була належно повідомлена про час та місце розгляду даної справи, свідчить також подане нею клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 01.04.2025 року та повідомлення суду від 01.04.2025 року про надання їй доступу до сканованих матеріалів цієї справи (а.с. 41-42). За таких обставин суд 30.04.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено в ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.09.2023 року відповідачка в особистому кабінеті на офіційному сайті ТзОВ «Мілоан» подала заяву на отримання кредиту № 100235090 (а.с. 15), а кредитодавець направив на мобільний номер телефону відповідачці одноразовий ідентифікатор V42885, про що свідчить видана ТзОВ «Мілоан» довідка № б/н від 14.10.2024 року (а.с. 16), який остання ввела, чим підтвердила прийняття умов договору кредиту, тобто було укладено електронний договір про споживчий кредит № 100235090. Згідно умов договору про споживчий кредит № 100235090 від 16.09.2023 року, паспорту споживчого кредиту № 100235090 від 16.09.2023 року та анкети-заяви на кредит № 100235090 від 16.09.2023 року (а.с. 8-14,17), ТзОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом перерахування цих коштів на вказаний нею картковий рахунок строком на 120 днів (пільговий період 30 днів та поточний період 90 днів), а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та комісію у порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 1.5.2, 1.5.3 та 1.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2\~625,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 18\~900,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим договором є фіксованим. Згідно п. 1.5.1 цього ж договору, комісія за надання кредиту становить 700,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. З платіжного доручення № 72586719 від 16.09.2023 року (а.с. 18) вбачається, що ТзОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 7\~000,00 грн. згідно договору № 100235090. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 16.09.2023 року відповідачка уклала з позивачем електронний договір про споживчий кредит шляхом підписання його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором V42885 та отримала від ТзОВ «Мілоан» кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн. на свій картковий рахунок. ТзОВ «Мілоан» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. З договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 року, додаткової угоди № 1 до вказаного договору, акту приймання-передачі Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 року, платіжної інструкції № 75540 від 28.02.2024 року на суму 2\~240\~601,68 грн. та витягу з Реєстру боржників до договору від 04.02.2025 року (а.с. 22-28,30) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по договору про споживчий кредит № 100235090 ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, а також виписки з особового рахунка за кредитним договором № 100235090 від 16.09.2023 року (а.с. 19-21), у відповідачки станом на 05.03.2025 року наявна заборгованість за вказаним договором в розмірі 27\~116,25 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6 300,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20\~116,25\~грн. та прострочена заборгованість за комісіями 700,00 грн. При цьому, [PERSON] за весь час дії договору здійснила всього 2 платежі з метою погашення заборгованості по тілу кредиту та на погашення процентів на загальну суму 1 400,00 грн. - 16.10.2023 року. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути 27\~116,25 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит № 100235090 від 16.09.2023 року, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6 300,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20\~116,25\~грн. та прострочена заборгованість за комісією 700,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2\~422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) № 4656 від 11.03.2025 року (а.с. 7). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved