Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

26.03.2025 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - Дармограй Анастасії Тимофіївни до [PERSON] . В обгрунтування вимог представник позивача зазначила, що 05.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №456165-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 05.01.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №456165-КС-002 про надання кредиту. 05.01.2023 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №456165-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8662, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. 05.01.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 456165-КС-002 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15957313 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 20.03.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 456165-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 25 800,94 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту -8 000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 16 600,94 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 1 200,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві позивач вказав, що розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання 15.05.2025 не з`явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Так ухвалу про відкриття провадження у справ, а також повістку-повцідомлення, направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 12.05.2025 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти від 10.05.2025 причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Отже, вважається, що відповідач належним чином повідомлений, про день, час та місце розгляду справи - 10.05.2025 року Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Пропозиція (оферта) [PERSON] до ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" на укладення договору № 456165-КС-002 про надання споживчого кредиту в електронній формі направлено 05.01.2023 року. Запропоновано надати кредит в сумі 8000,00 грн строком на 16 тіжнів під стандартну фіксовану ставку-2% в день та зі сплатою комісії за видачу кредиту - 12000,00 грн . Погашення кредиту за графіком(а.с. 19-27). 05.01.2023 року пропозицію оферти на укладення договору № 456165-КС-002 про надання споживчого кредиту в електронній формі , на умовах, визначених офертою акцептовано (а.с.28-36). 05.01.2023 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 456165-КС-002 в електронній формі. Сторони погодили суму кредиту - 8000,00 грн на 16 тижнів, тобто строком до 27.04.2023 зі сплатою відсотків - 2% в день (занижена процентна ставка 1,15957313) зі сплатою комісії за видачу кредиту - 1200,00 грн ( п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 Договору) Також сторони п.3.2.3 Договору погодили графік погашення платежів . Визначивши, що сукупна вартість кредиту - 16800,00 грн з яких: -8000,00 грн кредит, 7600,00 грн - відсотки за користування кредитом, 1200,00 грн комісія за видачу кредиту. Договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-8662 (а.с50) Аналогічні умови кредитування вказані в паспорті споживчого кредиту, який підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-9019 (а.с.38-41) Представником позивача також долучено візуальну послідовність дій клієна (а.с.61-62) На підтвердження факту переказу коштів на картку [NUMBER] яка видана [PERSON] в сумі 8000 грн. долучено довідку АТ "ТАСКОМБАНК" №2521/47.1 від 27.01.2025 (а.с.64) На виконання ухвали суду про витребовування доказів АБ "Укргазбанк" надано інформацію, що [PERSON] 06.11.2017 було відкрито рахунок [NUMBER] та емітовано до нього картку [NUMBER] на яку 06.01.2023 зараховано 8000,00 грн Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 20.03.2025 має заборгованість за кредитним договором, № 456165-КС-002 в сумі 25 800,94 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту -8 000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 16 600,94 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 1 200,00 грн. (а.с.51-60). Доказів виконання умов [PERSON] за кредитним договором, № 456165-КС-002 від 05.01.2023 матеріали справи не містять Таким чином, суд встановив, що між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України. Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Пропозиція (оферта) [PERSON] до ТОВ "БІЗПОЗИКА" на укладення договору № 456165-КС-002 про надання споживчого кредиту в електронній формі направлено 05.01.2023 року. Запропоновано надати кредит в сумі 8000,00 грн строком на 16 тіжнів під стандартну фіксовану ставку-2% в день та зі сплатою комісії за видачу кредиту - 12000,00 грн . Погашення кредиту за графіком(а.с. 19-27). 05.01.2023 року пропозицію оферти на укладення договору № 456165-КС-002 про надання споживчого кредиту в електронній формі , на умовах, визначених офертою акцептовано (а.с.28-36). 05.01.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 456165-КС-002 в електронній формі. Сторони погодили суму кредиту - 8000,00 грн на 16 тижнів, тобто строком до 27.04.2023 зі сплатою відсотків - 2% в день (занижена процентна ставка 1,15957313) зі сплатою комісії за видачу кредиту - 1200,00 грн ( п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 Договору) Також сторони п.3.2.3 Договору погодили графік погашення платежів . Визначивши, що сукупна вартість кредиту - 16800,00 грн з яких: -8000,00 грн кредит, 7600,00 грн - відсотки за користування кредитом, 1200,00 грн комісія за видачу кредиту. Договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-8662 (а.с50) Аналогічні умови кредитування вказані в паспорті споживчого кредиту, який підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора UA-9019 (а.с.38-41) Представником позивача також долучено візуальну послідовність дій клієна (а.с.61-62) Отже, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що договор споживчого кредиту 456165-КС-002 в електронній формі від 05.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» укладений , бо сторони погодили всі необхідні умови та підписали його. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підтвердження факту переказу коштів на картку [NUMBER] яка видана [PERSON] в сумі 8000 грн. долучено довідку №2521/47.1 від 27.01.2025 (а.с.64) На виконання ухвали суду про витребовування доказів АБ "Укргазбанк" надано інформацію, що [PERSON] 06.11.2017 було відкрито рахунок [NUMBER] та емітовано до нього картку [NUMBER] на яку було зараховано 8000,00 грн Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» виконала умови договору від 05.01.2023 № 456165-КС-002 та надало [PERSON] 8000,00 грн кредиту. Щодо стягнення відсотків. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Умовоми договору було передбачено надання кредиту на 16 тижнів, тобто строком до 27.04.2023 зі сплатою відсотків - 2% в день (занижена процентна ставка 1,15957313), яка б мала застосовуватися при виконанні умов договору щодо строків погашення кредиту та відсотків за його користування, що визначені в п3.2.3 Договору. Оскільки відповідач не виконав обов`язків по поверненню кредиту та відсотків, що визначені в графіку платежів позивач нарахував відсотки: - з 05.01.2023 по 26.01.2023 (22 дні) в сумі 2040,94 грн виходячи з заниженої процентної ставки- 1,15957313 відсотків; з 27.01.2023 по 27.04.2023 ( 91 день) в сумі 14560,00 грн. Суд вважає, що позивач помилково нарухував відсотки за 27.04.2023, оскільки за умовами договору кредит надавався строком на 16 тижнів, тобто на 112 днів ( 16 тижнів х 7 =112 днів) Умовам договору відповідає нарахування відсотків протягом сукупно 112 днів. Таки чином стягненню з відповідача підлягає лише 16440,94 грн відсотків за користування кредитними коштами в сумі 8000,00 грн з 05.01.20233 по 26.04.2027 включно, що відповідає 16 тижням в яких 112 днів. Щодо комісії. Умовами договору про споживчий кредит від 05.01.2023 № 456165-КС-002, зокрема п.2.5 передбачено, що комісія становить - 1200,00 грн, за видачу кредиту 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 120,00 грн комісії за видачу кредиту за кредитним договором від 05.01.2023 № 456165-КС-002. Отже за результатами розгляду справи суд приймає рішення про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 456165-КС-002 від 05.01.2023 , яка станом на 20.03.2025 року установить 25 640,94 грн., та складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту -8 000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 16440,94 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 1 200,00 грн. Щодо судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 24.03.2025 - 2422,40 грн, які зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.111) . Оскільки позов задоволено частково то стягненню з відповідача підлягає 2407,38 грн судового збору, пропорційно задоволених вимог ( 25640,94 грн : 25800,94 грн х 2422,40 грн = 2407,38 грн)

Outcome: partial