Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У лютому 2025 року, позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 07.04.1979 року, який зареєстрований Біленьківським селищним РАЦСом Запорізького району Запорізької області, актовий запис №237. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що 07.04.1979 року між нею та відповідачем [PERSON] Біленьківським селищним РАЦСом Запорізького району Запорізької області було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис цивільного стану № 26 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народилась дитина, а саме [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Виконавчим комітетом Енергодарської селищної ради Запорізької області, актовий запис - 237, яка на момент подачі позовної заяви є повнолітньою. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що у сторін різні погляди на подружнє життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. З боку відповідача мали місце зради та часте вживання алкоголю. Сторони разом не проживають з 2018 року, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка зараз проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3244-7001815799 від 21.06.2023 року. Місце проживання відповідача позивачці не відоме. Адреса зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] . Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки. У зв`язку з тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, позивачка вважає, що сім`ю зберегти неможливо, і шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Ухвалою суду від 03.03.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася. Звернувшись до суду, просила суд проводити розгляд справи за її відсутністю, врахувати викладені у позовній заяві обґрунтування позовних вимог та письмові докази, які долучені до позову. Відповідач у судове засідання не з`явився. Враховуючи, що адреса зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] , яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією, суд повідомляв відповідача про день та час розгляду справи єдиним можливим способом через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Дослідивши матеріали справи та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні обставини в обґрунтування позовних вимог та визнання позову відповідачем, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи та зазначено у позовній заяві [PERSON] - 07.04.1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Біленьківським селищним РАЦСом Запорізького району Запорізької області, про що складено актовий запис цивільного стану № 26 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у подружжя народилась дитина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] зареєстрованого Виконавчим комітетом Енергодарської селищної ради Запорізької області, актовий запис - 237, яка на момент звернення до суду є повнолітньою. Як зазначено позивачкою, сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що у них різні погляди на подружнє життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. З боку Відповідача мали місце зради та часте вживання алкоголю. Сторони разом не проживають з 2018 року, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка зараз проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3244-7001815799 від 21.06.2023 року. Місце проживання Відповідача позивачці не відоме. Позивачка впевнена, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило би її інтересам. У неї відсутнє бажання налагоджувати з відповідачем подружнє життя. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України) Згідно із частинами 1 і 2 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Суд встановив, що позивач не має бажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем через втрату почуття любові та поваги до нього. Причиною припинення шлюбних відносин подружжя стало різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що призвело до втрати почуття любові та поваги чоловіка до дружини. Беручи до уваги вищевказане, суд не вбачає підстав для примирення позивача та відповідача, оскільки питання щодо примирення повинно ґрунтуватися на бажанні обох сторін. За таких обставин, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, а також права неповнолітніх дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved