Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

14 травня 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Органу опіки та піклування Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що через аморальну поведінку своєї дружини вони припинили спільне проживання, а Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року у справі №453/1916/23 шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, про стан їх здоров`я, не цікавиться медичним доглядом, оглядом, лікуванням. Він самостійно забезпечує дітей всім необхідним, приділяє належну увагу повноцінному вихованню, приділяє увагу навчанню та розвитку, що підтверджується характеристиками виданими дирекцією закладу освіти де діти навчаються. Мати жодного разу в школі не була, навчанням та життям дітей не цікавиться, з класним керівником на зв`язок не виходить. Всі питання щодо виховання на сьогоднішній день вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному утриманні батька. Просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] та [PERSON] . 06 червня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального провадження. 04 лютого 2025 року ухвалою судді закрито підготовче засідання справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Змінчак Л.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 23 серпня 2024 року надіслав клопотання (вх.№5799) про розгляд справи у їх відсутності. Рішення просить постановити на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства України та встановлених обставин на підставі поданих позивачем суду доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, заслухавши пояснення свідка [PERSON] , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідачка [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Виконавчим комітетом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області. Згідно Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно витягу з реєстру Славської територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за одною адресою з батьком по [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження сім`ї від 25 вересня 2023 року, зауважень щодо утримання та виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] їхнім батьком немає. Умови проживання та виховання дітей відповідають вимогам законодавства України. Згідно Характеристок, виданих дирекцією Славського ЗЗСО I-III ступенів, вбачається, що Мати [PERSON] із дітьми не спілкується, із сім`єю не проживає. У вихованні та навчанні дітей участі не бере. Не цікавиться успіхами дітей, не відвідує батьківські збори, з класним керівником на зв`язок не виходить. Батько [PERSON] бере активну участь у вихованні та навчанні дітей, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дітей, забезпечує відвідування навчальних екскурсій. Згідно Характеристики, виданою Славською селищною радою ВІДДІЛ «ЦЕНТР НАДАННЯ АДМІНІСТРАТИВНИХ ПОСЛУГ» адміністратором [PERSON] , [PERSON] по характеру спокійний, врівноважений, товариський, ввічливий у спілкуванні. Громадського порядку не порушує. Спиртними напоями не зловживає. До адміністративної відповідальності по Славській селищній раді не притягувався. Скарг від жителів селища Славське на нього не поступало. Зауважень з боку виконкому Славської селищної ради до нього немає. Крім того, в судовому засіданні був заслуханий свідок [PERSON] , яка надала пояснення про те, що позивач є її кумом, її чоловік хрестив дочку позивача [PERSON] . З серпня 2023 року відповідачка в хаті із позивачем не проживає. Люди говорять, що відповідачка проживає в с. Тухля. Відповідачка вживає алкоголь. З дітьми позивача вона не спілкується. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року суд зобов`язував Орган опіки та піклування Славської селищної ради Стрийського району Львівської області надати до суду в підготовче засідання до 04 лютого 2025 року висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] . 22 січня 2025 року від Славського селищного голови Володимира Беги надійшла відповідь в якій зазначено, що в Органу опіки та піклування Славської селищної ради на даний час відсутні достатні відомості, необхідні для надання об`єктивного висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] та у вирішені даного спору покладаються на розсуд суду. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка не займається вихованням дітей не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року і набула чинність для України 27 вересня 1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Вказані заяви не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Вказана позиція також узгоджується з постановою КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно своїх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Відсутні також докази ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача. На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самих дітей, оскільки діти залишилися без матері. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому. Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на своїх дітей, спричинення дітям будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed