Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (надалі за текстом - співпозивачі) звернулись до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом - відповідач) про визнання права користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що співпозивачі добросовісно вселились у квартиру [ADDRESS] (надалі за текстом - спірна квартира) у 2013 році, з огляду на, що просять суд визнати за співпозивачами право користування спірною квартирою. Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що спірна квартира перебуває у приватній власності у третьої особи, яка не є стороною цього спору. Ухвалою Суду від 27.08.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 03.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив. Ухвалою суду від 22.06.2021 було витребувано докази у відповідача. В підготовчому засіданні 13.09.2021 представником співпозивачів було подано клопотання про залучення співвідповідача та про витребування доказів. У підготовчому засіданні клопотання про залучення співвідповідача було залишено судом без руху та надано співпозивачам 5 днів для усунення недоліків останнього, втім від співпозивачів пояснення та доповнення до цього клопотання не надійшли, а відтак, клопотання залишається без розгляду. 13.09.2021 до суду від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали від 03.06.2021. Ухвалою суду від 10.01.2023 позов було залишено без розгляду, яка була скасована Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2023. 19.02.2024 матеріали справи повернулись до Подільського районного суду міста Києва та розгляд справи було продовжено. 26.04.2024 до від співпозивачів надійшло клопотання про долучення доказів та заява про зміну підстав позову, яка була прийнята до розгляду у підготовчому засіданні 26.06.2024. За наслідками підготовчого засідання 26.06.2024 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засідання призначеному 10.09.2024 представник співпозивачів адвокат Глухенький С.О. заявив усну заяву про відвід головуючого судді у даній справі. Ухвалою суду від 10.09.2024 заяву було визнано необгрунтованою. 11.10.2024 представник співпозивачів звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 10.09.2021, яка була повернута особі, що її подала Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.11.2024. 18.11.2024 матеріали справи повернулись до Подільського районного суду міста Києва та розгляд справи було продовжено. У судове засідання 16.04.2025 прибули представники сторін. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. У судовому засіданні 16.04.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне. Відповідно до Розпорядження відповідача від 18.11.1994 року №6064 прохання наймача [PERSON] було задоволено та передано спірну квартиру у власність. Доказів оскарження або скасування цього розпорядження матеріали справи не містять та сторонами не надано. Наказом №193 від 24.08.2013 директором КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» дозволену працівнику [PERSON] надано дозвіл на проживання та сплату комунальних послу за користування спірною квартирою родиною з 3 осіб. Згідно довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.05.2021 № 67 співпозивачі на квартирному обліку не перебувають, ордер на перебування у спірній квартирі не видавався, спірна квартира до числа службових не включалась та з числа службових не виключалася. У довідці відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від №28.05.2021 №12 вказано, що у спірній квартирі зареєстровані особи не значаться. За змістом Розпорядження від 21.01.2015 №50 будинок [ADDRESS] передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» з метою його подальшого обслуговування. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Як встановлено судом, спірна квартира, була приватизована [PERSON] у власність та що спірна квартира до числа службових жилих приміщень не включалась. Отже, станом на дату розгляду справи спірна квартира є власністю [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. В той же час сторонами у цій справі є позивач, відповідачем - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, яка не є власником спірної квартири. Таким чином, з урахуванням заміни первісного відповідача новим відповідачем за клопотанням позивача, у даній справі відповідачем є неналежна особа - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, яка не є власником спірної квартири. Згідно з ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. З урахуванням вказаногго вище, суд доходить до висновку про залишення позову без задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed