Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] , та мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження місця проживання [PERSON] та [PERSON] службою у справах дітей було встановлено, що в будинку брудно, постіль та дитячі речі брудні та розкидані, в будинку антисанітарія. Мати [PERSON] поводить себе агресивно, схильна до бійок. В результаті чого в будинку розбиті вікна, вибиті двері. Крім того, [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, застосовує нецензурну лексику. Малолітні [PERSON] та [PERSON] , наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради від 02 жовтня 2024 року, поставлені на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, так як мати [PERSON] та батько [PERSON] , ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до характеристики Балаклеївської філії №2 ОЗО «Балаклеївський ліцей ім. Є.Гуглі» Балаклеївської сільської ради, акту оцінки потреб сім`ї/особи наданого КЗ «Центр надання соціальних послуг Балаклеївської сільської ради», [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківських обов`язків, діти проживають в тітки. Мати має занедбаний стан, поводить себе неадекватно, емоційний стан нестабільний. Батько схильний до вживання алкоголю, в сім`ї часті конфлікти, сварки та бійки. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що в сім`ї наявні складні життєві обставини, батьки не здатні задовольнити потреби дітей, батьківський потенціал низький, батьки ведуть аморальний спосіб життя, присутні поведінкові розлади у матері, девіантна поведінка. Крім того, [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, зокрема, за порушення громадського порядку. Також службою у справах дітей направлено клопотання щодо притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за неналежне виконання ними батьківських обов`язків. В зв`язку з цим [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради, тимчасово влаштовано в сім`ю рідної баби [PERSON] . Батькам дано час на виправлення ситуації, яка призвела до складних життєвих обставин, однак станом на 13 грудня 2024 року ситуація в сім`ї не змінилася. Вказані вище обставини свідчать про небажання відповідачів виконувати свої батьківські обов`язки і є підставою для позбавлення їх батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дітей відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі. Розгляд справи призначено до судового розгляду. У ході розгляду справи суд уточнив ПІБ відповідача [PERSON] на [PERSON] у зв`язку із зміною прізвища під укладення шлюбу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, 16 квітня 2025 року, позовні вимоги не визнала. Вказала, що дійсно були випадки неадекватної поведінки з її сторони, внаслідок чого вона нанесла шкоду своєму майну, однак вона виправилася. Наразі вона вагітна, з дітьми жорстоко не поводиться, до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувалася, алкогольними напоями та наркотичними засобами не зловживає. Вказала, що бажає займатися вихованням власних дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, 16 квітня 2025 року, проти задоволення позову заперечував. Вказав, що хоче щоб дітей повернули в сім`ю, бажає займатися їх вихованням. Зазначив, що підстав для позбавлення їх батьківських прав немає. Ніякого насилля по відношенню до дітей не було. Також зазначив, що наразі він проходить військову службу та отримує грошове забезпечення. В подальшому на розгляд справи відповідачі не з`явилися. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , 27 липня 2024 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08 листопада 2024 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу №742 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу №665 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки характеристики Балаклеївської сільської ради від 29 жовтня 2024 року №68/02-32, [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. Діти тимчасово перебувають у родичів. В спілкуванні веде себе агресивно, застосовує нецензурну лексику. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Згідно довідки характеристики Балаклеївської сільської ради №69/02-32 від 29 жовтня 2024 року, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Аналогічне зазначено і в листі ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 14.11.2024 №64723-2024. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01 жовтня 2024 року, в [ADDRESS] , за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] , умови проживання незадовільні: в кімнатах брудно, речі розкидані, постіль брудна. Також в акті зазначено: мати - [PERSON] схильна до бійок, лайок та проявів агресії. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради №3 від 02 жовтня 2024 року вирішено, зокрема, попередити [PERSON] та [PERSON] про відповідальність щодо неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Службі у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради забезпечити тимчасове влаштування дітей до сімейних форм виховання. З акту оцінки потреб сім`ї/особи №26 від 04 жовтня 2024 року, за місцем проживання [PERSON] , встановлено, що остання неналежним чином виховує дітей, умови проживання незадовільні, потреби дітей незадовільні, [PERSON] часто перебуває в неадекватному стані. В помешканні повна антисанітарія, в будинку брудно. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 04 жовтня 2024 року, відносно [PERSON] , основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є поведінкові розлади матері внаслідок вживання психоактивних речовин, девіантна поведінка обох батьків, неналежні умови проживання, агресивні та конфліктні стосунки в сім`ї, домашнє насильство. В зв`язку з впливом складних життєвих обставин стан потреб дітей незадовільний. Батьки не здатні задовольнити потреби дітей, батьківський потенціал дуже слабкий, батьки ведуть аморальний спосіб життя. Стан батьків незадовільний, вони не здатні задовольнити потреби дітей. Контакти в сім`ї слабкі, стосунки конфліктні. Сім`я потребує соціального супроводу. Наказами №13, №14 від 02 жовтня 2024 року служби у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Наказом №19 від 30 жовтня 2024 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] , [INFO] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради №3 від 28 жовтня 2024 року, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради №01-19/220 від 28.10.2024, служба у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дітей. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). У межах розгляду даної справи про позбавлення батьківських прав, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки вважає такий висновок передчасним та не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення батьків до дітей. З висновку не вбачається чи запрошувалися батьки дітей для надання пояснень стосовно спірного питання, чи взагалі вони були повідомлені про те, що буде вирішуватися питання про позбавлення їх батьківських прав. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення їх батьківських прав, покладено на позивача. Позивач, в підтвердження невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, надав суду довідки характеристики на відповідачів, акт обстеження умов проживання, а також акт та висновок оцінки потреб сім`ї. Однак, суд критично оцінює надані позивачем докази, оскільки такими не підтверджено не виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків. Зокрема, зі змісту довідки характеристики відносно [PERSON] вбачається, що останній за місцем проживання характеризується позитивно. Жодних доказів про те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бійки, матеріали справи не містять. З довідки характеристики відносно [PERSON] вбачається, що остання характеризується за місцем проживання незадовільно: зловживає спиртними напоями, вчиняє домашнє насильство, веде себе агресивно та застосовує нецензурну лексику. Також позивачем зазначено, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку та правил дорожнього руху. Однак, доказів на предмет зазначеного матеріали справи не містять та представником позивача, під час розгляду справи, не надано. В матеріалах справи відсутні постанови щодо притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, вчинення домашнього насильства чи порушення правил дорожнього руху. Також, в матеріалах справи відсутні докази притягнення [PERSON] та [PERSON] за невиконання ними батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду та з наданих суду доказів, судом не встановлено що [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей, жорстоко поводяться із дітьми чи є хронічними алкоголіками або наркоманами. Суд вважає, що не є доказом ухилення від виконання батьківських обов`язків наданий суду висновок оцінки потреб сім`ї, оскільки такий не містить доказів винної поведінки відповідачів та ухилення їх від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення їх батьківських прав. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заперечували проти позбавлення їх батьківських прав відносно дітей та зазначили, що бажають їх повернути та виховувати. Недостатня участь батьків у вихованні дітей не може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачем не доведено. У даній справі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] та [PERSON] не бажають спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні та остаточно і свідомо самоусунулися від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Суд вважає, що родинний зв`язок між батьками та дітьми можливо відновити, а тому не вбачає доведеності обставин необхідності застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання. Окрім того, суд наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, який не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, які є обов`язковими для виконання сторонами спору, виходячи з виключного переліку правових підстав для позбавлення батьківських прав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідачів батьківських прав є передчасними, недоведеними жодними належними та допустимими доказами, а отже не підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що правові підстави для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відсутні, а вимога про стягнення аліментів є похідною від основної, відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed