Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.08.2019 року в розмірі 104000,04 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z02.00410.005600746. Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua. Згідно умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн., зі сплатою 1,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач не виконав своїх обов`язків та не повернув надані йому кредитні кошти в строк передбачений договором, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Вказує, що борг по вказаному кредитному договору в загальному розмірі становить 104000,04 грн., та складається з: прострочений борг 46186,67 грн.; прострочені проценти 2342,84 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 55470,53 грн. За таких обставин, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Разом з позовом представник позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представника банку, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 27.02.2025 року за вх. № 5763 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Константінов О.Ф. позов визнав в частині \~ \~ \~ \~простроченого боргу в сумі 46186,67 грн. та прострочених процентів в сумі 2342,84 грн., проти вимог позивача щодо стягнення з відповідача простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 55470,53 грн. заперечив, вказав, що такі нарахування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення кредитного договору про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, вимоги банку\~в цій\~частині не\~підлягали задоволенню. 26.03.2025 року за вх. № 8699 до суду надійшли письмові пояснення від представник позивача Лубоцької Н.І., яка заперечила проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, просила позов задовольнити в повному обсязі. 27.03.2025 року за вх. № 8881 до суду від представника відповідача адвоката Константінова О.Ф. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, просив позов задовольнити на суму 48529,51 грн., з яких прострочений борг 46186,67 грн.; прострочені проценти 2342,84 грн. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z02.00410.005600746, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. зі сплатою 1,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Строк дії договору 60 місяців та дата повернення кредиту 16.08.2024 року. Договір підписаний сторонами (а.с. 13). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] та меморіальним ордером (а.с. 14, 15-21). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 30.08.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 104000,04 грн., яка складається із наступного: прострочений борг 46186,67 грн.; прострочені проценти 2342,84 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 55470,53 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою розрахунком заборгованості (а.с. 15-21, 22). 09.07.2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, та інші платежі за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцяти денний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачки будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора, яка відповідачем виконана не була. (а.с. 23, 24). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Згідно умов договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua». У додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,65%, щомісячно від початкової суми кредиту (а.с. 13 на звороті). Згідно зі\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набув чинності\~ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~ЗУ «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1,2,5\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з\~ч.2\~ст.\~8\~ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~до\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом включаються,\~зокрема,\~комісії кредитодавця,\~пов`язані\~з наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо.\~Отже,\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.\~1\~та ч.2 ст.\~8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі\~Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,\~щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. ЗУ «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно ч.1\~ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5\~ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5ст. 12\~ЗУ «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.ч.1,2\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5ст. 12\~ЗУ «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року в справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). Таким чином, умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,65% від початкової суми кредиту, є нікчемними. З урахуванням викладеного, [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, яка за законом повинна надаватись безоплатно, а умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,65% від початкової суми кредиту є нікчемними в силу закону. За вказаних обставин вимоги банку про стягнення з [PERSON] 55470,53 грн. в якості плати за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову в частині суми основного боргу та процентів, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту, сплати процентів, за кредитним договором від 16.08.2019 року № Z02.00410.005600746,\~які станом на 30.08.2024 року складають 48\~529,51 грн, з яких: прострочений борг 46186,67 грн.; прострочені проценти 2342,84 грн., за наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. \~ \~ \~ \~Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому оскільки позов задоволено на 46,66 % (48\~529,51\~грн. х 100 : 104000,04 грн.), то судовий збір, що підлягає відшкодуванню позивачу становитиме 1412,86 грн. (3028,00 грн. х 46,66 %). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial