Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Федина О.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЗОЛОТОНІСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО - 17166», ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду Золотоніського району Черкаської області від 20.04.1984 є власником незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до мирової угоди та судового рішення, залишаючи недобудоване домоволодіння за позивачем, одночасно було ухвалено проведення розрахунків, а саме: сплату коштів позивачем на корись її колишнього чоловіка [PERSON] , а також сплату нею коштів в сумі 2300 карбованців на користь Золотоніського АТП-23665 зі повернення позики. Розрахунки між сторонами, а також з Золотоніським АТП-23655 були здійсненні в найкоротший термін, зокрема позивач повністю сплатила підприємству визначену суму позики шляхом внесення готівки через касу підприємства. У подальшому позивач добудувала будинок та рішенням №364 від 13.08.1987 виконкому Золотоніської ради народних депутатів «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків громадян міста» було затверджено акт прийомки і будинку позивача. Разом з тим, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить обтяження відносно майна позивача, а саме: «заборона (архівний запис)». При цьому власником майна в обтяженні помилково вказаний колишній чоловік позивача [PERSON] , що жодним чином не відповідає дійсності. Звернувшись до ТОВ «Золотоніське автотранспортне підприємство 17166», як правонаступника Золотоніського АТП-23665 з проханням припинити чинність арешту, керівник відповідача відмовився надавати письмову відповідь та в усній формі зазначив, що інформацією по даному питанню не володіє, і запропонував звернутись до суду. Так само, в нотаріальній конторі позивачу повідомили, що заборона на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами позивача була накладена на підставі повідомлення Золотоніського АТП-23665 від 28.04.1982, інші дані щодо накладеної заборони в нотаріальній конторі відсутні. Разом з тим, Єдиний реєстр боржників не містить жодної інформації відносно позивача, що також спростовує наявність у останньої жодної заборгованості та відсутність відповідних виконавчих проваджень відносно неї. Враховуючи викладене вище, просить суд скасувати обтяження, а саме заборону на нерухоме майно, зареєстроване Золотоніською міською державною нотаріальною конторою за № 4969228 від 17.05.2007, накладену на підставі повідомлення б/н, видавник Золотоніське АТП-23665, на житловий будинок [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить [PERSON] та виключити такий запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2024 відкрито позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Федина О.В. у судове засідання не з`явився. Представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ЗОЛОТОНІСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО - 17166» адвокат Бочаров О.М. у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача ПЕРШОЇ ЗОЛОТОНІСЬКОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ не з`явився. Подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі у відповідності до законодавства України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 396034270 від 23.09.2024, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить обтяження стосовно будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 4969228, зареєстровано 17.05.2007 12:12:13 за № 4969228 реєстратором: Золотоніська міська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Золотоніське АТП-23665. Власником майна вказано [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.1978, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.12.1978. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Як вбачається з ухвали народного суду Золотоніського району Черкаської області від 20.04.1984 [PERSON] є власником незавершеного будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Рішенням №364 від 13.08.1987 виконавчого комітету Золотоніської ради народних депутатів «Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків громадян міста» затверджено акт прийомки домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідно до довідки Золотоніського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2020 №1066о домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] за реєстровим №12, реєстр №1816, 16.09.1987. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.12.1983, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08.12.1983. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.1987, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.03.1987. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації із Єдиного реєстру боржників від 26.11.2024, інформація щодо наявності в Єдиному реєстру боржників фізичної особи з РНОКПП [NUMBER] відсутня. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Дану позицію підтримує Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові № 6-449 цс15 від 10.06.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41\~Конституції\~України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, положеннями ст.\~16\~ЦК\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Зі\~ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження"\~вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Враховуючи, що арешт майна перешкоджає позивачу вільному та повноцінному здійсненню нею права володіння, користування та розпорядження майном, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved