Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У січні 2025 року представник [PERSON] адвокат Ільїчов Сергій Дмитрович звернувся через підсистему «Електронний суд» до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, у якому просив суд: розірвати договір купівлі-продажу жіночого комбінезону вартістю 1070 грн., укладеного 22.07.2024 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , безпідставно отримані грошові кошти в сумі 1070 грн. та послуги з доставки в сумі 55 грн.; стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , завдану моральну шкоду в сумі 18000 грн.; стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , витрати на правову допомогу в сумі 18000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що 22.07.2024 вона придбала у ФОП [PERSON] , ІПН [NUMBER] через застосунок «Instagram» комбінезон червоного кольору, розмір 42-44 вартістю 1070 грн., а також оплатила послуги доставки в сумі 55 грн. Проте, як вказала позивач, після отримання придбаного комбінезону вона виявила, що останній прийшов значно меншого розміру, що вочевидь її не влаштовувало, оскільки в такому разі вона не мала змоги використовувати дану річ за призначенням. В подальшому, за доводами позивача, через застосунок «Instagram» в особистих повідомленнях позивач [PERSON] звернулась до продавця із проханням обміняти товар на більший розмір та в ході спілкування сторони погодили обмін комбінезону на більший розмір для чого позивачу необхідно було відправити отриманий товар у відділення Нової пошти №116 за адресою: [ADDRESS] . 23.07.2024 придбаний комбінезон був направлений позивачем у відділення Нової пошти №116 за адресою: [ADDRESS] та отриманий відповідачем 27.07.2024. Проте, як зазначила позивач, до теперішнього часу відповідачем не здійснено дій ані щодо обміну товару, ані щодо повернення коштів позивачу. Позивач зауважила, що 15.08.2024 представником позивача направлялась заява - претензія на ім`я відповідача ФОП [PERSON] з проханням повернути сплачені позивачем грошових коштів в сумі 1070 грн., з врахування послуг доставки та витрат на надання правової допомоги у розмірі 18000 грн., проте, відповідач лише частково погодилась виконати вимоги претензії, зокрема в частині розірвання договору купівлі продажу та повернення коштів за придбаний позивачем товар, вважаючи витрати пов`язані із наданням юридичних послуг не підтвердженими належним чином. Оскільки у позасудовому порядку вирішити вказане питання не уявляється можливим, з метою захисту своїх прав як споживача, позивач вказала, що змушена звернутися до суду з вказаним позовом та наголосила, що у зв`язку із грубими порушеннями відповідачем вимог законодавства про захист прав споживачів, що виявилося у тривалій відмові здійснити обмін товару та повернення сплачених позивачем коштів, а також веденням нечесної підприємницької діяльності, позивач змушена була звертатись за юридичною допомогою витрачати на це додаткові час та кошти, що вплинуло на її нормальне повсякденне життя, крім того, фактично позивач залишилась без речі на яку витратила чималі гроші, з огляду на що, позивач оцінює суму завданої їй моральної шкоди в сумі 18000 грн., а також витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 18000 грн. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 08.01.2025 року у справі №521/138/25 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. 06.03.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №14113), у якому відповідач просила суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі, вирішити питання про судові витрати, в тому числі витрати про правничу допомогу. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву, відповідач вказала, що позовна заява не потребує задоволення, оскільки з боку Фізичної особи - підприємця [PERSON] не було допущено порушень прав [PERSON] як споживача. Відповідач зауважила що 29.10.2024 року представником відповідача через нову пошту було направлено ще одну заяву претензію, яка містила банківські реквізити позивача та після їх отримання, 08.11.2024 року відповідачем було здійснено повернення коштів за товар у сумі 1070 грн., що підтверджується платіжною інструкцією та видатковим чеком. На думку відповідача, наведене свідчить про дотримання відповідачем вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та спростовує позовні вимоги позивача щодо порушення права на повернення товару. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката відповідач вважає, що такі вимоги також не потребують задоволення, оскільки відсутні порушення прав позивача як споживача з боку відповідача. 21.03.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких позивач просила суд зменшити розмір позовних вимог в частині розірвання договору купівлі продажу жіночого комбінезону та стягнення з ФОП [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1070 грн. та продовжити розгляд в частині позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 18000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 18000 грн. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 31.03.2025 року у справі №521/138/25 провадження у цивільній справі №521/138/25 за позовом [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів в частині позовних вимог щодо розірвання договору купівлі-продажу жіночого комбінезону вартістю 1070 грн., укладеного 22.07.2024 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , стягнення з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1070 грн. та послуг з доставки в сумі 55 грн. було закрите у зв`язку із відсутністю предмету спору; підготовче провадження у цивільній справі №521/138/25 за позовом [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та вирішення судових витрат у справі було закрите, призначено дату розгляду справи по суті позовних вимог; викликано учасників справи. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі. Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи без її участі та участі її представника, суд вважає його обґрунтованим, вважає, що розгляд справи можливо проводити за відсутності позивача та її представника. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи по суті позовних вимог суду не надали. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення моральної шкоди не потребують задоволення, враховуючи таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. З фіскального чека від 10.07.2024 року вбачається, що [PERSON] перерахувала на рахунок Фізичної особи підприємця [PERSON] 200 грн., 22.07.2024 року 962 грн. 80 коп., що вбачається з платіжної інструкції про переказ готівки та фіскального чеку від 22.07.2024 року. З електронного платіжного чеку від 22.07.2024 року вбачається, що ФОП [PERSON] отримала замовлення №997842 на комбінезон червоного кольору, розмір 42-44 на загальну суму 1070 грн. Із скріншотів переписки в месенджері судом вбачається спілкування двох осіб, ідентифікація яких неможлива. З експрес накладної №20450966384799 від 23.07.2024 року вбачається, що [PERSON] відправила на ім`я Фізичної особи підприємця [PERSON] посилку, оголошеною вартістю 1070 грн., яка отримана останньою 27.07.2024 року, що вбачається із скріншотів із застосунку «Нова Пошта». 15.08.2024 року на адресу відповідача представником позивача адвокатом Ільїчовим С.Д. було скеровано претензію, у якій останній просив ФОП [PERSON] розірвати договір купівлі-продажу комбінезону та повернути кошти у розмірі 1070 грн., а також відшкодувати споживачу витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 18000 грн. У відповідь на вказану претензію Фізична особа підприємець [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що пропонує позивачці направити на адресу відповідача вимогу про розірвання договору купівлі-продажу та банківські реквізити для перерахування коштів. Водночас, щодо вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач вказав у відповіді на претензію про те, що розмір таких витрат не є обґрунтованим. 29.10.2024 року [PERSON] скерувала на адресу відповідача пропозицію про врегулювання спору до розгляду справи по суті, у якій вказала банківські реквізити для перерахування коштів. З фіскального чеку від 08.11.2024 року вбачається, що відповідачем позивачу на банківський рахунок було перераховано 1070 грн. з призначенням платежу: повернення червоного комбінезону, розмір 42-44. Також, на підтвердження витрат на надання правничої допомоги позивачем до позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги/юридичних послуг №03082407 від 03.08.2024 року, укладений між «Центром Правової Допомоги» та [PERSON] , відповідно до умов п. 1.2. якого, розмір оплати за виконання з юридичних послуг становить 8000 грн.; строк дії договору до 03.10.2024 року. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №03082407 до Договору про надання юридичних послуг №03082407 від 04.09.2024 року, виконавець «Центр Правової Допомоги» надав, а замовник [PERSON] прийняла юридичні послуги: проект позову до суду, скарга до Держпродспоживслужби, на загальну суму 8000 грн. Також у матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 03.09.2024 року, за умовами п. 3.1. якого сторони визначили вартість послуг на 10000 грн. зі строком його дії до 23.10.2024 року. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг №03082408 до Договору про надання юридичних послуг №03082408 від 04.09.2024 року, виконавець «Центр Правової Допомоги» надав, а замовник [PERSON] прийняла юридичні послуги: представництво адвоката на загальну суму 10000 грн. Окрім наведеного, представником позивача суду було надано договір про співробітництво у сфері надання правової допомоги №01112405-с, який укладено між «Центром Правової Допомоги» та адвокатом Ільїчовим Сергієм Дмитровичем. Інших будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача розміру нарахованої останньою моральної шкоди, а також вирішення питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат у справі. Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених позивачем в позовній заяві, за якими суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки у даному разі питання щодо розірвання договору купівлі продажу червоного комбінезону, а також щодо безпідставного повернення коштів за придбання вказаного комбінезону, судом, як вимоги позовної заяви не розглядаються, з огляду на те, що позивач до початку розгляду справи по суті позовних вимог змінив позовні вимоги та просив суд вирішити вимоги лише в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат, з огляду на що, правова оцінка обставинам, пов`язаним із укладенням договору купівлі-продажу червоного комбінезону між позивачем та відповідачем, питанням повернення коштів відповідачем позивачу не надається. Відтак, враховуючи ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 31.03.2025 року у справі №521/138/25 якою провадження у цивільній справі №521/138/25 за позовом [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів в частині позовних вимог щодо розірвання договору купівлі-продажу жіночого комбінезону вартістю 1070 грн., укладеного 22.07.2024 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , стягнення з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1070 грн. та послуг з доставки в сумі 55 грн. закрите у зв`язку із відсутністю предмету спору, у даному разі судом розглядається лише така позовна вимога як стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та відшкодування судових витрат. В силу ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. В обґрунтування\~позовних вимог\~про\~стягнення моральної\~шкоди\~позивачка вказує\~про те, що у зв`язку із грубими порушеннями відповідачем вимог законодавства про захист прав споживачів, що виявилося у тривалій відмові здійснити обмін товару та повернення сплачених позивачем коштів, а також веденням нечесної підприємницької діяльності, позивач змушена була звертатись за юридичною допомогою витрачати на це додаткові час та кошти, що вплинуло на її нормальне повсякденне життя, крім того, фактично позивач залишилась без речі на яку витратила чималі гроші, з огляду на що, позивач оцінює суму завданої їй моральної шкоди в сумі 18000 грн. Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, яка вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Пунктом 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» унормовано право споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до Закону. Враховуючи обставини, встановлені судом у даній справі, приймаючи до уваги те, що в контексті вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та з врахуванням уточненої позовної заяви позивача, яка вказує на відсутність спору між сторонами щодо договору купівлі продажу речі та повернення коштів, беручи до уваги той факт, що якщо навіть припустити наявність спору між сторонами, останній виник не з причини недоліків продукції (дефекту в продукції), суд виснує, що позивачка не довела суду факта заподіяння їй моральної шкоди відповідачем належними та допустимими доказами, з огляду на що у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити у повному обсязі, також і з тієї причини, що у матеріалах справи відсутні докази як недоліків продукції, так і докази страждань позивачки внаслідок неправомірних дій відповідачки по відношенню до неї. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи те, що у даному разі позивачу у задоволенні її позовної вимоги відмовлено у повному обсязі, судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката слід віднести на її рахунок, з огляду на що, підстав для задоволення вимоги [PERSON] про відшкодування їй за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу адвоката суд не вбачає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed