Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Тараненко А.І. звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 07.10.2024, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 у загальному розмірі 69 410 грн. 00 коп., що включає: заборгованість по кредиту 22 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 47 410 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2\~422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 06.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №375766185 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток №3), які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (Додаток №4). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані позичальника, а й платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило, чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Позичальник підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV99RT4, 06.12.2020, ввівши ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснувши кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит в сумі 22 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, які він зобов`язався повернути, сплативши проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до договору сторони погодили умови кредитування, зокрема: за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Відразу після вчинених дій [PERSON] 06.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн. 00 коп. на його банківську карту № [NUMBER] , тим самим кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] протягом обумовленого строку не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 69 410 грн. 00 коп., що включає: заборгованість по кредиту 22 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 47 410 коп. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, додаткову угоду №19 від 28.11.2019, додаткову угоду №26 від 31.12.2020, додаткову угоду №27 від 31.12.2021, додаткову угоду №31 від 31.12.2022, додаткову угоду №32 від 31.12.2023, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. Надалі, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 69 410 грн. 00 коп. При цьому, 04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №04/09/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 у загальному розмірі вимог 69 410 грн. 00 коп. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2024 матеріали позову передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Матеріали надійшли до суду 21.11.2024 та за результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу передані у провадження судді Євтушенку О.І. 21.11.2024. Ухвалою суду від 22.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Не погоджуючись з пред явленими вимогами, відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивував тим, що кредитний договір №375766185 від 06.12.2020 дійсно було укладено між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису строком на 10 днів зі сплатою процентів за користування ним відповідно до умов договору, сума кредиту 22\~000 грн. При цьому, відповідач зауважив, що надані позивачем розрахунки заборгованості не містять посилань на те, яку процентну ставку було застосовано кредитором при розрахунку процентів, за який період здійснено нарахування боргу, тим самим не доведено обґрунтованість заявлених вимог. Додатково зауважив, що після закінчення 10-денного строку кредитування кредитор не вправі нараховувати проценти, про що зазначено у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Позаяк, із наданого розрахунку слідує, що кредитор нарахував заборгованість по процентам поза межами строку кредитування, тобто за період, коли у кредитора фактично припинилось право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку із закінченням строку кредитування. На переконання відповідача, заявлені вимоги є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відповідач зауважив, що кредитний договорів між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 06.12.2020, тоді як договір факторингу 28.11.2018, тобто на момент укладення договору факторингу будь-яких кредитно-договірних зобов`язань між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ще не виникло, а відтак не можливо передати те, чого не існує. Відтак, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не набуло прав кредитора по відношенню до нього за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020, і не вправі пред`являти до нього будь-які майнові вимоги. 23.12.2024 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Тараненко А.І. подав відповідь на відзив, підкресливши при цьому, що за позицією [PERSON] , останній у відзиві не заперечує щодо факту укладання кредитного договору № 375766185 від 06.12.2020, факт видачі кредитних коштів у розмірі 22 000 грн. на умовах, передбачених зазначеним договором та порушень своїх зобов`язань за ним. Свої заперечення проти інших доводів відповідача, викладених у відзиві, представник мотивував тим, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01. Надана копія договору факторингу містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору. Відповідно до п.8.2 договору, строк дії договору закінчується 28.11.2019, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.8.6 договору, додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, тобто з 28.11.2018 до 31.12.2024. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із відповідачем, підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 19.01.2021, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28.11.2018, що не суперечить закону. Таким чином, договір № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу з 28.11.2018 до 31.12.2024. Отже, на думку представника позивача, відповідач помилкового стверджує щодо предмету договору факторингу, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору №375766185 від 06.12.2020. Однак, зазначив, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір №375766185 від 06.12.2020, укладений 19.01.2021, тобто через місяць після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує відповідач. Аналогічно має місце з подальшими договорами факторингу, за якими кінцево права вимоги до [PERSON] перейшли до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», яке набуло такі права на законних підставах та має право на пред`явлення вимог до [PERSON] . Укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 06.12.2020 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору №375766185 від 06.12.2020 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином. Що стосується заявленої заборгованості, представник позивача зауважив, що позивачем на підтвердження своїх вимог надано розрахунки заборгованості, створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються, зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти, яким чином отримано результат. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Також, звернув увагу суду, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] частково виконував зобов`язання за кредитним договором, а саме: 19.12.2020 в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 35 грн.; 28.04.2021 в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1\~000 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту, а зробивши часткову оплату на користь нового кредитора, відповідач визнав заміну кредитора у даному зобов`язанні. Відповідно до Графіку розрахунку, загальна вартість кредиту становить 25 256 грн., що складається з 22\~000 грн. сума кредиту, 3 256 грн. проценти за користування кредитом. Проте, даний графік демонструє розрахунок заборгованості у випадку, якби боржник виконував умови кредитного договору й впродовж 10 днів виплатив тіло кредиту та відсотки нараховані відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору. Зокрема, п. 1.7.2. вищезгаданого Договору зазначено, що у разі користування Кредитом понад строк, вказаний в п. 1.2 Договору, до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, в порядку передбаченому Договором. Відповідач не виконував умови кредитного договору, а отже по закінченню дисконтного періоду розпочались нарахування за базовою процентною ставкою. Дані нарахування є процентами не за користування кредитом, оскільки термін кредитування становить всього 10 днів, а процентами за неправомірне користування грошовими коштами в розумінні ст. 625 ЦК України. Таким чином, за умовами кредитного договору № 375766185 від 06.12.2020 та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно зі ст.1048 ЦК України у розмірі, визначеному договором; за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Проте, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. \~ \~ \~ \~20.01.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, доводи в яких фактично є ідентичними з тими, що наведені у відзиві. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію обох сторін, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 06.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №375766185 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у формі одноразового персонального ідентифікатора MNV99RT4, 06.12.2020 о 15:52 год., який він ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит у сумі 22 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.1.1 договору). Як слідує з п.1.2 договору, кредит надається строком на 10 (десять) днів (з можливістю продовження строку) від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. У п.1.3 договору сторони узгодили, що встановлений в п.1.2 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку Дисконтного періоду можливе до закінчення Дисконтного періоду, а також під час Пільгового періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Як слідує з п.1.4 договору, за користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.4.1) виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 541,68 % річних, що становить 1,48 % від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.4.2) за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 552,52 % річних, що становить 1,51 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку, передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця (далі «Програма»), що розміщені на Сайті кредитодавця за посиланням https://moneyveo.ua/uk/promoactionnews/programma-lojalnosti; 1.4.3) у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 622,20 % річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому були в чіткій та зрозумілій формі надані інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма Правилами надання грошових коштів в кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №375766185 від 06.12.2020 дійсно укладений сторонами правочину ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає\~ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону [NUMBER] , на який відправлено одноразовий ідентифікатор «MNV99RT4»в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів. Судовим розглядом також встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 виконало належним чином, здійснивши перерахування коштів шляхом безготівкового зарахування через систему Moneyveo SFD Visa Transfer (платіжний сервіс LiqPay) на платіжну картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] у сумі 22 000 грн. 00 коп., вказану ним при укладенні договору у поданій заяві на отримання грошових коштів в кредит від 06.12.2020, що підтверджується платіжним дорученням від 06.12.2020 №f1a86664-3620-48f4-89cb-bb0939925287 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідкою №08/2024 від 13.08.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ID платежу 1498533741). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 1077 ЦК України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст.1078 ЦК України,\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, додаткову угоду №19 від 28.11.2019, додаткову угоду №26 від 31.12.2020, додаткову угоду №27 від 31.12.2021, додаткову угоду №31 від 31.12.2022, додаткову угоду №32 від 31.12.2023, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. Надалі, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 69 410 грн. 00 коп. При цьому, 04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №04/09/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 у загальному розмірі вимог 69 410 грн. 00 коп. Таким чином права вимоги за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з рештою перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відтак, доводи відповідача в частині, що позивач не є кредитором та не вправі пред`являти до нього вимоги, є безпідставними. Суд вважає за доречне зауважити, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного ним проміжку часу, з урахуванням додаткових угод до нього. Так, реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у відповідності до наступних редакцій. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги, що засвідчує передачу права вимоги до [PERSON] як позичальника. На підтвердження факту укладення реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», первісним кредитором передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту. У справі встановлено, що правовідносини за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] виникли 06.12.2020, тобто пізніше ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якому предмет договору індивідуалізовано, а відступлення прав вимоги відбулося в межах строку його дії з урахуванням додаткових угод. Оскільки чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог за умови їх визначеності, тому суд не вбачає підстав, які б ставили під сумнів правомірність набуття позивачем вимог до [PERSON] як дійсним кредитором. Відповідних зустрічних вимог з цього приводу відповідач не заявляв. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконував належним чином. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що заборгованість за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 складає 69 410 грн. 00 коп. та включає: прострочену заборгованість по кредиту 22 000 грн. 00 коп., прострочену заборгованість по процентам за користування кредитом 47 410 грн. 00 коп. На погашення кредиту відповідач здійснив платежі 19.12.2020 у сумі 35 грн., 09.01.2021 у сумі 1\~000 грн., які зараховано на погашення процентів за користування кредитом. Станом на 19.01.2021 до сплати визначено заборгованість в сумі 41\~442 грн. 60 коп., складові боргу: тіло 22\~000 грн., проценти 19\~950 грн. 80 коп. При цьому, у розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Таліон плюс», зазначено, що станом на 19.01.2021 обліковується заборгованість в загальному розмірі 41\~950 грн. 80 коп., що включає: тіло 22\~000 грн., проценти 19\~950 грн. 80 коп. На погашення кредиту відповідач здійснив єдиний платіж 28.04.2021 у сумі 1\~000 грн., що зарахований на погашення процентів за користування кредитом. Станом на 31.08.2023 до сплати визначено заборгованість в сумі 69\~410 грн. 00 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 22\~000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 47\~410 грн. 00 коп. Співставленням обох наданих розрахунків, суд дійшов висновку про наявність між ними арифметичних неузгоджень, а саме, у розрахунку, наданому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» загальна сума боргу станом на 19.01.2021 визначена в сумі 41\~442 грн. 60 коп., що не відповідає сумі боргу за тілом кредиту та процентам (22\~000 + 19\~950,80 = 41\~950,80 грн.). При цьому, у розрахунку, наданому ТОВ «Таліон плюс», зазначено, що станом на 19.01.2021 обліковується заборгованість в загальному розмірі 41\~950 грн. 80 коп., що включає: тіло 22\~000 грн., проценти 19\~950 грн. 80 коп., тобто сума визначена арифметично вірно. Не зважаючи на наявність розбіжностей у розрахунках, суд дійшов висновку про доведеність суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 22\~000 грн., оскільки усі здійснені відповідачем платежі було зараховано на погашення процентів, в результаті чого тіло кредиту залишалось незмінним, та з огляду на доведеність отримання відповідачем кредиту саме в розмірі 22\~000 грн., ненадання доказів його повернення, суд вважає за можливе вимоги в цій частині задовольнити. Разом з тим, суд категорично не погоджується із заявленою заборгованістю по процентам за користування кредитом в сумі 47\~410 грн. 00 коп., виходячи з такого. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 складає 19 950 грн. 80 коп. Із розрахунку слідує, що проценти нараховані за період з 06.12.2020 до 19.01.2021. При цьому, початково нарахування процентів мало місце за період з 06.12.2020 до 16.12.2020 за ставкою 1,48% від суми кредиту за кожний день користування ним, що складає 325 грн. 60 коп.; з 21.12.2020 до 31.12.2020 по 506 грн. 00 коп. щоденно, за виключенням 20.12.2020, де нарахування процентів здійснено в сумі 2\~508 грн., з 01.01.2021 до 19.01.2021 по 508 грн. 20 коп. щоденно. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість [PERSON] по процентам за користування кредитом за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 складає 47\~410 грн. 00 коп. Із вказаного розрахунку убачається, що проценти нараховані за період з 19.01.2021 до 16.03.2021 по 508 грн. 20 коп. щоденно. Поміж іншим, оновленого графіку розрахунків на період продовження строку надання кредиту, з відповідним коригуванням терміну платежу, та доказів відображення такої інформації в особистому кабінеті позичальника [PERSON] , матеріали справи не містять. Таким чином, за умовами кредитного договору №375766185 від 06.12.2020 позичальник [PERSON] зобов`язався повернути надану позику у сумі 22\~000 грн. у повному обсязі, а відтак, кредитор відповідно до\~ст.1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. За умовами договору кредит відповідачу надано строком на 10 днів, доказів продовження строку надання кредиту у порядку, визначеному договором, матеріали справи не містять. З розрахунків заборгованості, виконаних ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що розрахунок відсотків за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 після 16.12.2020 проведений поза межами визначеного договором строку кредитування. Отже, суд вказує, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК України. При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ\~«ЮНІТ КАПІТАЛ»\~на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки суд не приймає аргументи про те, що як первісний, так і дійсний кредитор мають право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості, тобто поза межами строку кредитування. Отже, суд зазначає, що нарахування [PERSON] відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору суперечить вимогам закону та є неправомірним. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Зважаючи на те, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором\~проценти, сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором у межах погодженого сторонами строку кредитування становить 3\~256 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: 22\~000 грн. * 1,148% / 100% * 10 днів, з яких відповідачем сплачено 19.12.2020 35 грн., 09.01.2021 1\~000 грн., 28.04.2021 1\~000 грн. Таким чином, залишок заборгованості по процентам за користування кредитом складає 1\~221 грн. Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги\~ТОВ\~«ЮНІТ КАПІТАЛ», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №375766185 від 06.12.2020 у сумі 22\~000 грн. тіла кредиту та 1\~221 грн. процентів за користування кредитом, що загалом складає 23\~221 грн. 00 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить з часткового задоволення заявлених вимог (33%), а тому понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову в електронній формі) та витрати на професійну правничу допомогу 6 000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» пропорційно частині задоволених вимог, що складає 799 грн. 39 коп. судового збору та 1\~980 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial