Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

18.12.2024 до суду звернулась [PERSON] із позовом, уточненим в ході слухання справи, до [PERSON] про стягнення із відповідача кошти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з моменту подачі позову до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Зазначила, що син [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до суду із позовом є студентом денної форми навчання комунального закладу освіти Кременчуцького медичного фахового коледжу ім. В.І. Литвиненка 3-го курсу за спеціальністю «Медсестринство» за освітньою програмою «Лікуальна справа», термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. Син не працює, перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, працездатний, стан здоров`я дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з чим просить ухвалити рішення про задоволення позову. Ухвалою судді від 20.01.2025 відкрите провадження у справі, залучено учасників справи та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала. Трея особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суду не повідомив та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України). Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір\~\~аліментів на\~одну\~дитину\~ не\~може\~бути меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Так, судом достовірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом з позивачем та сином не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно довідки № 561 від 18.11.2024 [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до суду із позовом є студентом денної форми навчання комунального закладу освіти Кременчуцького медичного фахового коледжу імені В.І.Литвиненка 3-го курсу за спеціальністю «Медсестринство» за освітньою програмою «Лікуальна справа», термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. Позивач стверджує, що у зв`язку із навчанням на денній формі навчання син не має змоги працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги батьків. Життям, здоров`ям та поведінкою сина відповідач не цікавився та не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися із ним, приймати участь у його вихованні. Згідно частин 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200, ст. 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з урахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не має змоги працювати, оскільки є студентом денної форми навчання. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працює, отримує заробітну плату, доказів щодо інших осіб на утриманні та інших аліментних зобов`язань ним не надано. Судом не встановлені обставини, передбачені законодавством щодо звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, інші обставини, що мають істотне значення тощо. Відповідачем протилежного суду не доведено та не спростовано, не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Висновок суду узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 по справі № 760/17457/16-ц, від 04.12.2019 по справі № 212/6120/18, від 06.10.2021 по справі № 310/1881/20. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 4 цього Закону з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Outcome: approved