Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

30 січня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що сімейне життя та ведення спільного господарства з відповідачем не склалося через різні погляди, шлюбні стосунки фактично припиненні, особисті відносини між позивачем та відповідачем вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому 21 квітня 2025 року на електрону адресу суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 23 грудня 2004 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). У подружжя є діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, повторно виданого серії [NUMBER] ; син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, повторно виданого серії [NUMBER] ; дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 7-9). Через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1\~статті 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У\~статті 110 СК України\~закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивачка не має наміру, наполягає на розлученні та просить не надавати строк на примирення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними неможливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх дітей. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., сплачений [PERSON] , при поданні позовної заяви, за Квитанцією до платіжною інструкцією на переказ готівки № 0.0.4159586355.1 від 28 січня 2025 року.

Outcome: approved