Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

27 грудня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 11 лютого 2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 79756514. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Взяті на себе зобов`язання за договором позики ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконав своєчасно і в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 25 від 20.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29\~182,81 грн., з яких: 8\~312,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20\~870,31 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за договором позики № 79756514 в розмірі 29\~182,81 грн., з яких: 8\~312,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20\~870,31 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витратами по справі. (а.с.1-3) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи [PERSON] (а.с.32), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.33) В судове засідання 29 січня 2025 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та надходженням від представника відповідача клопотання про відкладення, розгляд справи було відкладено на 26 лютого 2025 року. (а.с.42) 04 лютого 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що позивачем жодним доказом не доведено укладання вказаного договору позики, надання відповідачу коштів у позику, відступлення права вимоги до відповідача за вказаним договором факторингу, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. На думку представника відповідача незрозумілим є хто взагалі створив вказаний електронний договір та з якою метою, хто його підписав одноразовим ідентифікатором. Відсутні докази на отримання відповідачем кредитних коштів, розрахунок заборгованості не є належним, сума заборгованості по процентам не відповідає умовам договору. Твердження позивача вважає надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях. Також представник відповідача зазначила, що у зв`язку із розглядом даної справи відповідач очікує понести витрати в розмірі 10 000 грн. на професійну правову допомогу. (а.с.45-54) 17 лютого 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він вказує, що у відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Відповідач повинен пройти певний алгоритм дій при укладенні договору на сайті товариства. Відповідачем було подано заявку на оформлення договору, в якій він зазначив особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської картки, підписав договір електронним підписом. Позивач звернувся до первинного кредитора та отримав детальний розрахунок заборгованості за договором позики. На обґрунтування обставин щодо відступлення права вимоги позивачу за договором позики, укладеним з відповідачем, надано належним чином засвідчений витяг з Реєстрів боржників, який оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства та є належним доказом переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача, також надано платіжну інструкцію, яка є доказом сплати коштів за договором факторингу. Щодо заявлених відповідачем витрат на правову допомогу вказує, що відповідач не надає жодних доказів на підтвердження обсягу наданих послуг адвокатом, заявлена вартість таких витрат є неспівмірною з огляду на малозначність та складність справи. Вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов, як на підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Також, на підтвердження перерахування первісним кредитором відповідачу коштів за договором позики, просив витребувати додаткові докази. (а.с.60-69) В судове засідання 26 лютого 2025 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засідання було ухвалено задовольнити клопотання представника позивача, витребувати додаткові докази та відкласти розгляд справи до 21 березня 2025 року. (а.с.а.с.77, 78-79) В судове засідання 21 березня 2025 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 17 квітня 2025 року. (а.с.83) 08 квітня 2025 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані судом докази. (а.с.96) 17 квітня 2025 року було проведено розгляд справи по суті. Представник позивача у судові засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судові засідання не з`явились, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повідомлень. Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Суд враховує,\~що від\~представника відповідача\~на адресу\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву, що свідчить про обізнаність відповідача про існування справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 11 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 79756514, відповідно до умов якого позичальник повинен отримати у позику 9\~500 грн. на строк 30 днів. Дата надання позики визначена 11 лютого 2024 року, дата повернення 11 березня 2024 року, денна процентна ставка 0,75% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день, орієнтовна річна процентна ставка 1186,17%, орієнтована загальна вартість позики 11 637,50 грн. Відповідно до п.5 Договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг товариства, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки. Також вказано, що до моменту підписання договору позичальник вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті товариства, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору зрозумілі. (а.с.4-6) Договір підписаний позичальником електронним підписом, одноразовим ідентифікатором. Також маються дані про дату народження позичальника, його РНОКПП, номер паспорта, адреса, номер телефону та поштова адреса, номер банківського рахунку (картки) [NUMBER] . Як видно із даних, наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу суду, у вказаному банку на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано картку № [NUMBER] , із виписки по картці видно зарахування коштів 11.02.2024 в сумі 9 500 грн. (а.с.96) 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого, а також у відповідності до Додаткової угоди № 29 від 20.06.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, в тому числі - до відповідача за Договором позики № 79756514 в сумі 29\~182,81 грн. (а.с.а.с.8-9, 11, 13) 26 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплачено на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 4\~922\~418,79 грн. - плата за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 29 від 20.06.2024 р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. (а.с.75) Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором позики № 79756514 від 11 лютого 2024 року, заборгованість відповідача станом на 20 червня 2024 року не погашена та складає 29\~182,81 грн., з яких: 8\~312,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20\~870,31 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.71-73) Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 79756514 від 11 лютого 2024 року, здійсненого позивачем, встановлено, що нарахувань будь-яких санкцій позивач не здійснював. (а.с.14) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що договір позики № 79756514 від 11.02.2024 р. укладено в електронній формі та підписано відповідачем [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. (а.с.6) У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19 зазначив, що якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитні договори між кредиторами і відповідачем не були б укладені. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18.06.2021 у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21). Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення відповідача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19. Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст.640 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.642 ЦК України). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказаний договір позики укладений з відповідачем у спосіб визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ст.ст.2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. В Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц ВП ВС вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і у постановах від 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15, від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Як зазначено в постанові ВС від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених Кредитними договорами. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач не підписував договір позики не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Так, вказаний договір містить дані щодо прізвища, імені та по батькові позичальника, його РНОКПП, номер телефону, номеру паспорту, місце проживання. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт укладення між первісним кредитором і відповідачем договору позики № 79756514 від 11 лютого 2024 року. Заперечення представника відповідача в цій частині не є доведеними. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договором позики повернути кошти і сплатити відсотки за користування коштами. Заперечуючи проти укладення договору позики № 79756514 від 11 лютого 2024 року та отримання кредитних коштів на підставі вказаного договору відповідачем та його представником не спростовано надану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписку з рахунку клієнта [PERSON] по картці № [NUMBER] , з якої видно зарахування коштів 11.02.2024 на суму 9 500 грн. Отримані за вказаним договором кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув, умови договору не виконав. Згідно ст.536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 79756514 від 11 лютого 2024 року в розмірі 29\~182,81 грн., з яких: 8\~312,50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20\~870,31 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved