Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У січня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2016 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через різність характерів та поглядів на життя, через що виникали непорозуміння. Припинили подружні відносини рік тому. Спільного господарства подружжя не веде. Шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримали повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мали. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК\~та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі №906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою.\~Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлений, згідно з ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення.\~У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи. Враховуючи письмову згоду позивачки на заочний розгляд справи,\~з урахуванням положень ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України,\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 04 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 26); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 6). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 03 листопада 2016 року на підставі актового запису № 318 (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили спільне проживання та проживають окремо, позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать копія паспорту позивача серії [NUMBER] , виданого Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області, з відміткою про реєстрацію місця проживання (а.с. 4 зворот) та відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1037522 від 16 січня 2025 року, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Спільного господарства сторони не ведуть. Дитина зареєстрована та проживає разом зі позивачем за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання від 01 листопада 2018 року, виданої Виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради (а.с. 8). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позов не подав та у судове засідання не з`явився, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін та їх дитини, суд доходить висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка має право надалі йменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved