Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] та виключити запис про [PERSON] як батька дитини. Свої вимоги мотивує наступним. Вона перебувала в шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням суду від 10.04.2024р. та в них є спільні діти: дочка [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Рішенням суду від 25.07.2023р. присуджено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на трьох спільних дітей. В період з січня 2021 року по 22.10.2024р. вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та в них народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, з огляду на те, що шлюб між нею та [PERSON] ще не було розірвано, то батьком дитини зазначено останнього. В серпні 2024 року [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації та [INFO] загинув внаслідок ураження уламками та отримання поранень, несумісних з життям. Вона здійснила поховання останнього. За фактом загибелі [PERSON] провадиться досудове розслідування кримінального провадження, в ході якого проведено експертизу, якою встановлено вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] становить 99,9998%. Представник позивачки адвокат Свищо С.М. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, позов підтримав. Від відповідача надійшла заява про визнання позову. Представник третьої особи Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Мігністерства Оборони України подав заяву, в якій зазначив, що висновок судово-генетичної експертизи є письмовим доказом, якому суд має надати оцінку та у висновку повинно бути зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 25.07.2023р. присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26.06.2023р. і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 10.04.2024р. розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] . Із сповіщень від 23.10.2024р., доповіді, лікарського свідоцтва про смерть від 26.10.2024р.\~ та свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] загинув [INFO] під час скидання боєприпасів з БпЛА в районі Часів Яр Донецької області. З витягу встановлено, що 26.10.2024р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України загибелі [PERSON] . З довідки №156 від 06.11.2024р. встановлено, що [PERSON] 06.11.2024р.\~ здійснила поховання [PERSON] на кладовищі в с.Підсоснів Миколаївського старостинського округу Львівського району Львівської області. Із свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , та його батьком зазначений відповідач [PERSON] . З акта №86 від 29.10.2024р. встановлено, що [PERSON] з 15.02.2023р. по 25.08.2024р. проживав без реєстрації по [ADDRESS] . З висновку експерта №432/2024-мг від 04.11.2024р. встановлено, що проведений генетично-молекулярний аналіз виявив співпадіння генотипу зразку букального епітелію від дитини [PERSON] , [INFO] , з генотипом із фрагменту нігтьової пластини від трупа військовослужбовця [PERSON] , що підтверджує батьківство з ймовірністю не менше 99,9998%. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, визнання батьківства за рішенням суду: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням наведеного, перебування позивачки та [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах, визнання відповідачем позову, висновок експерта про походження дитини від [PERSON] як від біологічного батька, наявність спільних фотознімків позивачки, дитини та [PERSON] , переоцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт батьківства [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] .

Outcome: approved