Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що вона з відповідачем з 18.11.2023 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вона відповідно до норм Сімейного Кодексу має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1 /6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, а також витрати понесені на правничу допомогу у розмі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Рясний В.Д. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено,\~що з 18.11.2023 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 401. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Проте, батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги позивачу не надає. Між тим позивач зазнає матеріальних труднощів, на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Статтею 48\~Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб матері дитини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/ 6 частини від доходу відповідача. Згідно статті 79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 07.01.2025. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/ 6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавав [PERSON] , що підтверджується договором про надання юридичних послуг від 26.12.2024 року, додатком № 1 до нього, актом наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 26.12.2024 року. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Так до матеріалів справи в якості доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості надано копію актом наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 26.12.2024 року, копію квитанції про сплату коштів від 26.12.2024 р. на загальну суму 10000,00 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial