Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з 22.12.2022 перебуває в шлюбі з відповідачем, [INFO] у них народився син [PERSON] . Через поведінку відповідача та різні погляди у питаннях побудови сімейних відносин сторони з лютого 2025 року проживають окремо. Позивач категорично заперечує можливість збереження шлюбу, не бажає продовжувати відносини, тому просить в судовому порядку шлюб розірвати. Ухвалою від 24.03.2025 суд відкрив провадження у справі та на підставі пункту 4 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України визначив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.00 год 23.04.2025. Відповідач [PERSON] правом подати відзив не скористався, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. 21.04.2025 і 22.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Стретович І.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі № 161/807/24, а також клопотання надати сторонам 6 місяців для примирення. В судове засідання 23.04.2025 позивач [PERSON] не з`явилася, у поданому 15.04.2025 клопотанні просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала. Представник позивача адвокат Савчук Н.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що вибір відповідачем представника з іншого міста не може слугувати об`єктивною підставою для перенесення слухання, оскільки при укладенні договору про надання правничої допомоги адвокат мала оцінити можливості забезпечити розгляд справи у визначені судом строки, взяти участь в судовому засіданні дистанційно. Крім того, на думку представника позивача, посилання представника відповідача на зайнятість в іншому судовому процесі є невиправданим, адже розгляд цієї справи призначений на 10.00 год, а справи №161/8070/24 на 11.30 год. Також представник позивача адвокат Савчук Н.В. заперечила проти застосування заходів примирення сторін. В обґрунтування такої позиції зазначила, що згідно з поясненнями позивачки дійсні причини припинення шлюбних відносин є неприпустима і принизлива для позивачки поведінка відповідача, на сьогодні позивач не має бажання продовжувати будь-яких відносин, виїхала у Дніпропетровську область, де доглядає хвору матір, і здійснює підприємницьку діяльність. Час на примирення позбавить її можливості використовувати дохід на власний розсуд, зокрема придбавати житло, необхідне для проживання із дитиною. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а час на примирення не змінить її категоричного рішення про припинення шлюбу. Оцінивши зміст наведених представником відповідача та відповідачем аргументів щодо відкладення розгляду справи та застосування процедури примирення сторін, врахувавши доводи представника позивача, суд не вбачає підстав для задоволення заяв сторони відповідача і вважає можливим розглянути справу у їх відсутності з таких мотивів. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання будь-якого учасника справи за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Основною умовою відкладення розгляду справи у цьому випадку є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №361/8331/18. Відповідно до пункту 4\~частини шостої\~статті 19,\~частин першої,\~четвертої статті\~274\~ЦПК Українисправи про розірвання шлюбу віднесені законодавцем до малозначних справ, які можуть бути розглянуті без виклику сторін. Суд, призначаючи справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін, мав на меті роз`яснити сторонам їх права та можливі процедури для примирення. Проте сторони скористалися професійною правничою допомогою адвокатів, не виявили наміру прибути в судове засідання особисто, подали відповідні клопотання і заяви, тобто реалізували свої права. Як передбачено статтею 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач разом з відзивом. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд. Відповідач [PERSON] не подав відзив і не подав у встановлений строк будь-яких доказів, які на його думку повинні були бути прийняті судом до уваги при вирішенні позову. Не надходило від відповідача чи його представника клопотань про продовження строку подання доказів чи про їх витребування. Відтак розгляд справи мав відбутися на підставі наявних матеріалів. Суд також приймає до уваги причини відсутності в судовому засіданні представника відповідача, проміжок часу між судовим засіданням у цій справі та у справі №161/8070/24, а також передбачені законодавством способи участі у розгляді справи поза межами суду, і вважає можливим розглянути справу на підставі поданих доказів у відсутності учасників, які не з`явилися. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення рішення є 24.04.2025. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов належить задовольнити з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2022 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 22.12.2022 Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 576). Сторони у справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2023). Сторони проживають окремо, що не заперечується відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (стаття 110 СК України). Відповідно до частина третьої статті 109, статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо після з`ясовування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, з урахуванням наявності дітей та інших обставин життя подружжя буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З метою збереження сім`ї суд вправі вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (частина перша статті 111 СК України) Позивачка називає дійсну причину припинення сімейних відносин з відповідачем у заяві з процесуальних питань (заперечення проти примирення) від 22.04.2025. Висловлює категоричне неприйняття подібної поведінки і не бажання зберігати сім`ю. З огляду на незмінну позицію позивачки, суд не вправі примушувати останню до збереження шлюбу, тому не вживає заходів для примирення, про які просив відповідач, і постановляє рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Судові витрати відповідно до заявленого клопотання залишити за позивачем.

Outcome: approved