Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

18.02.2025 позивач звернулася до суду із даною позовною заявою від 17.02.2025 та доданими\~до неї\~матеріалами. Предметом позову є розірвання шлюбу, укладеного 26.02.2019 Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис № 7 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Підставою позову у позовній заяві зазначено зраду відповідача. 24.02.2025 судом отримано відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи № 02-13/597 від 19.02.2025, наданої у порядку ч. 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) на звернення суду від 19.02.2025 на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, згідно якої місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області та відкрито провадження у справі (а. с. 14 - 15). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження у справі позивачеві надіслано 24.02.2025 (а. с. 16) та вручено 28.02.2025 (а. с. 17). Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачеві надіслано 24.02.2025 (а. с. 16), та вручено 20.03.2025 (а. с. 18). Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідачем до суду не подано. Згідно ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Згідно приписів ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з врахуванням наступного. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а. с. 5) підтверджується, що з 26.02.2019 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області підтверджується, що у шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (у тексті - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. У ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 закріплено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в п. «с» ч. 1 ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок від 18.12.1979, відповідно до якого держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок: однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України, збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам. У позовній заяві позивач вказала, що причиною розірвання шлюбу є зрада відповідача. Вважає, що за таких обставин нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені, та переконана, що примирення з відповідачем не можливе. Відповідачем наведене не підтверджено, не заперечено і не спростовано. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 (провадження № 61-3235 св 19), яка кореспондується з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений судом строк не надав, клопотання про надання строку на примирення не заявив. У зв`язку з цим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у пункті 2 позовних вимог просить залишити їй прізвище, отримане у шлюбі. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією (а. с. 10). Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved