Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 623727 про надання споживчого кредиту від 07 червня 2021 року в розмірі 42190,19 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2021 року [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», акцептувала публічну пропозицію ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", яка розміщена на сайті фінансової компанії: https://sloncredit.ua/ в повному обсязі з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки та тарифів, підписала договір №623727 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов якого, товариство надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені кредитним договором. Мета кредиту - споживчі (особисті) потреби. ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", на виконання вимог кредитного договору, здійснив перерахунок коштів відповідачу на картковий рахунок останнього в розмірі 31250, 00 грн. 21 лютого 2024 року згідно з умовами договору факторингу №2102-24 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за договором №623727 від 07 червня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідно останнім набуто права вимоги до відповідача. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, заборгованість становить 42190,19 грн, з яких: 21537,07 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20653, 12 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісійними винагородами , 0,00 грн - заборгованість за пенею. У зв`язку із істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Незважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №623727 від 07 червня 2021 року у розмірі 42190,19 грн, а також 2422,40 грн судового збору та 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Відповідач була повідомлена про розгляд справи за місцем її постійної реєстрації, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін ( предмет та підставу позову ), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України \~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом установлено, що 07 червня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 623727, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 31250,00 грн на споживчі (особисті) потреби, строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення 07 червня 2023 року включно. Детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від\~періоду її\~встановлення та\~становить:\~за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 90% річних (п.1.5 кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 219, 52 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 74636,01 грн (п.1.7-1.8 кредитного договору). Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (1.10 кредитного договору). Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 25000, 00 грн за реквізитами платіжної картки №414962хххх1381 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; у розмірі 6250,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати відсотків за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору. Згідно з п. 3.5 договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту; з метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Розмір процентної ставки, встановлений п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку (п.3.2, 3.3 Договору). 07 червня 2021 року відповідач власноручно підписала договір №623727 про надання споживчого кредиту, заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тим самим погодилася із визначеними в цих документах умовами та порядком кредитування (а.с.42-43,44, 45, 46). Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 25000,00 грн на виконання умов договору №623727 від 07 червня 2021 року підтверджується копією платіжного доручення №5746 від 07 червня 2021 року, згідно якого призначення платежу «№4149629384601381, ІПН 2751104046, видача кредиту згідно договору №623727 від 07 червня 2021 року [PERSON] » (а.с.58). При цьому суд також звертає увагу, що в силу умов договору сума 6250,00 грн перераховується на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати відсотків за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору і входить в суму кредиту. Позичальник свої зобов`язання за договором належними чином не виконує. Згідно з розрахунку заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за кредитним договором №623727 від 07 червня 2021 року станом на 07 червня 2023 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 42190, 19 грн, з яких: 21537, 07 грн за кредитом; 20653, 12 грн по відсотках (а.с.15-37). 21 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №2102-24, згідно умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №623727 від 07 червня 2021 року відступлено позивачу (а.с.49-52). Відповідно до 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом №3 договору. Згідно п. 3.1.2 - 3.1.3 договору факторингу, фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимоги, сплачується фактором одним платежем впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимоги. Фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений в пункті 12 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта в повному обсязі. Факт перерахунку коштів на виконання вимог договору факторингу №2102-24 від 21 лютого 2024 року підтверджується копією платіжної інструкції №6841 від 22 лютого 2024 року (а.с.61). \~ \~ \~ \~ Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2102-24 від 21 лютого 2024 року, підписаного сторонами цього договору, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №623727 від 07 червня 2021 року на суму 42190, 19 грн, з яких: 21537, 07 грн - сума заборгованість за тілом, 20653, 12 грн - сума заборгованість за відсотками (а.с.14). 21 лютого 2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №2102-24 від 21 лютого 2024 року (а.с.55). 27 червня 2024 року представником ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача направлено досудову вимогу №2751104046-АВ щодо можливості сплати заборгованості в добровільному порядку та повідомлено про те, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступив право вимоги за вищевказаним договором ТОВ «Діджи Фінанси (а.с.10). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконала свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснила ні на рахунки ТОВ «Діджи Фінанс», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у неї наявна заборгованість у розмірі 42190,19 грн, з яких: 21537, 07 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 20653,12 грн - сума заборгованості за відсотками, про що свідчить розрахунок заборгованості. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надала, як і власного контр-розрахунку. Враховуючи те, що [PERSON] не виконала умови договору та не повернула у строк, встановлений в договорі, отримані кошти, продовжує ними користуватися, з урахуванням вищенаведеного, неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора - позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (з урахуванням ставки понижуючого коефіцієнта). Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та в їх підтвердження надано: договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року №42649746, укладений з адвокатом Білецьким Б.М. з додатковою угодою №1 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 12 грудня 2024 року та додатковою угодою №623727 до цього ж договору від 28 січня 2025 року (а.с.39-41,56, 57); детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з яким адвокатом надано правову допомогу загальною вартістю 6000,00 грн (а.с.38); копію акту про підтвердження факту надання (правничої) правової допомоги, а саме - виконання робіт, надання послуг (а.с.12). Відповідно до п. 4.9 додаткової угоди №623727 від 28 січня 2025 року до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 листопада 2024 року сторонами узгоджено порядок здійснення розрахунків. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Надаючи оцінку наданим доказам та зважаючи на відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням обставин справи. За наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00\~грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved