Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за кредитним договором № 2000000819 від 28.12.2019 у розмірі 19831,50 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] на підставі заяви про видачу кредиту, було укладено кредитний договір №2000000819, згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 6500,00 гривень, а відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 6500,00 грн. У свою чергу, з боку відповідача не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості, зокрема не здійснено повернення позивачу суми отриманого кредиту. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язання за кредитним договором, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 19831,50 грн., з яких: 6500,00 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту; 13331,50 грн. - проценти за користування кредитом. Ухвалою суду від 07.08.2024 за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 25.09.2024 від представника відповідача, адвоката Сікорської І.С., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник вказує, що позивач самовільно, всупереч норм чинного законодавства продовжував строк дії договору та відповідно нарахував проценти поза межами строку кредитування. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. 09.10.2024 від представника позивача, директора ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» Кульоміної С.М., надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача з наведеним твердженням представника відповідача, щодо пропуску строків позовної давності не погоджується, з огляду на положення Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ та Закону України від 08.11.2023 № 3450-ІХ, зазначаючи, що предметом позову є стягнення заборгованості, яка складається із суми кредиту та процентів за користування кредитом, при цьому, останнім днем сплати заборгованості відповідача було 18.04.2020. Таким чином, першим днем прострочення відповідача було 19.04.2020. Також, звертає увагу, що неустойка за прострочення виконання зобов`язання не нараховувалася. Представник ТОВ «ІЗІ\~КРЕДИТ»у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , на підставі заяви про видачу кредиту № 201275, було укладено кредитний договір № 2000000819, у відповідності до умов якого (п. 3.1.), ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» надає [PERSON] в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 6500,00 гривень, на умовах зворотності, строковості та платності (п. 3.2.), що підтверджується копією заяви та копією самого кредитного договору. Згідно п. 3.3. Кредитного договору, кредит надається у готівковій формі, не пізніше наступного робочого дня після підписання цього Кредитного договору. Перебіг строку кредиту та нарахування процентів починається з дня, наступного за днем фактичного отримання суми кредиту позичальником. Згідно п. 3.4. Кредитного договору, проценти нараховуються щоденно за процентною ставкою, що встановлена цим договором. Згідно п. 3.7. Кредитного договору, обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки базується на обраних позичальником умовах кредитування і на припущенні, що цей Кредитний договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а сторони виконають свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені у цьому Кредитному договорі. У відповідності до п. 4 Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6500 грн.; строк кредиту - 14 днів; загальна вартість кредиту - 8047 грн.; реальна (ефективна) річна процентна ставка - 620,5 % річних; процентна ставка - 1,7 % в день; тип ставки - фіксована; форма повернення - готівкова; умови платежів - згідно графіку; можливість пролонгації - 7 разів; процентна ставка у випадку прострочення - 2 % за кожен день користування кредитом. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 6500,00 гривень, що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 604 від 28.12.2019 року. Як вбачається з Графіку платежів (Додаток до кредитного договору № 2000000819 від 28.12.2019 року), відповідач мав сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 8047,00 грн. у строк до 11.01.2020 року. Поряд з цим, згідно з п. 4.13. Кредитного договору, в останній день строку кредиту позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти, нараховані за період користування кредитом. Якщо в останній день строку кредиту не відбувається повне повернення суми кредиту, кредит вважається автоматично (без підписання додаткової угоди) пролонгованим (до 7 разів) на строк, що дорівнює строку кредиту, зазначеному у п. 4.2. цього Кредитного договору (14 днів), із застосуванням процентної ставки що передбачена у п. 4.10. цього Кредитного договору (2 % за кожен день користування кредитом). Зобов`язання Позичальника вважаються виконаними у повному обсязі після повного повернення суми кредиту, сплати процентів за період фактичного користування кредитом, а також сплати штрафу (у випадку його нарахування). В свою чергу, відповідач не надав своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за умовами Кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, з матеріалів справи вбачається, що в порушення вищевказаних вимог законодавства та умов договору, відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язання за кредитним договором станом на 27 лютого 2024 року розмір заборгованості відповідача 19831,50 грн., з яких: 6500,00 грн. - заборгованість з повернення суми кредиту; 13331,50 грн. - проценти за користування кредитом., що підтверджується розрахунком заборгованості (деталізацією нарахувань) за кредитним договором № 2000000819. Наразі вказана заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами. При цьому суд також враховує, що відповідачем та його представником не надано жодних відомостей, що свідчать про погашення заборгованості, або ж про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 2000000819 від 28 грудня 2019 року в добровільному порядку, а також про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування стоків позовної давності, суд вважає зауважити наступне. Так, з урахуванням можливості пролонгації строку кредиту та дії Кредитного договору (до 7 разів, згідно п. 4.9. Кредитного договору), останнім можливим строком для відповідача повернення отриманої суми кредиту та сплати проценти за період фактичного користування кредитом було 18 квітня 2020 року. Позовна заява надійшла до суду 12.03.2024 року. Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», тобто, у .межах 3-річного строку позовної давності, було доповнено Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України новим пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії». Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ п.19 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України було викладено у новій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнною стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved