Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

18 березня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Давидюк Андрій Юрійовича, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 86271 від 22 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., щодо стягнення заборгованості з позивача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на загальну суму 18 250 гривен, а також стягнути із відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 04 лютого 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком Олексієм Степановичем було відкрите виконавче провадження № 69565984 по стягненню з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості на загальну суму 18 250 гривень. Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса №86271 від 22 грудня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. Позивач вважає, що виконавчий напис № 86271 від 22 грудня 2021 року, вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок - неправомірне відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного напису. Зокрема, позивач у позовні зазначає, що в оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що цей напис вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Проте, застосування приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., під час вчинення виконавчого напису, пункту 2 другого розділу Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 визнана незаконною та не чинною Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З огляду на викладене, позивач стверджує, шо на час вчинення оспорюваної нотаріальної дії вчинення виконавчого напису, нотаріус керувався незаконним та не чинним нормативним актом, а саме пунктом 2 розділу другого Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року. У зв`язку із цим, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 86271 від 22 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., щодо стягнення з нього заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на загальну суму 18 250 гривень. Крім того, позивач також просить суд стягнути судові витрати в загальній сумі 1816,80 грн судовий збір як за пред`явлення як позову, так і заяви про забезпечення позову. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 18 квітня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Також цим судовим рішенням витребувано, зокрема, в приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича належним чином засвідчені копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року за № 86271 та матеріалів, що стали підставою для його вчинення. 24 березня 2025 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за довіреністю Пивоварова Павла Євгенійовича до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхідний №11362). У цій заяві по суті справи представник відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» позовні вимоги повністю не визнає. Обгрунтовуючи не\~визнання позовних\~вимог,\~представник відповідача\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» у\~відзиві на\~позовну заяву\~зазначає,\~що 25.03.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем було укладено кредитний договір № 19845-03/2021. 30.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 30112021-1, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Інвеструм» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 19845-03/2021 від 25.03.2021. 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 86271, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 18250 грн. З аналізу положень ст.18 ЦК України, а також п.19 ст.34 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат» у взаємозв`язку із положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, представник відповідача робить висновок, що в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із цим, відповідач констатує, що виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 86271, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 18250 грн не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Підсумовуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог за позовною заявою позивача до ТОВ «ФК «ЄАПБ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу місця проживання, що вказана у вступній частині позовної заяви. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 №0610242210770, суд встановив, що 01.04.2025 позивач [PERSON] отримав судову повістку про виклик до суду, що підтверджується його підписом в означеному документі (а.с.54). Пунктом 1 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Представник позивача адвокат Давидюк А.Ю. у судове засідання також не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету представника позивача адвоката Давидюка А.Ю. у підсистемі «Електронний суд», що була ним отримана 26.03.2025 о 21 год 25 хв 31 сек (а.с.55). Пунктом 2\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України\~встановлено,\~що днем\~вручення судової\~повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] та його представник адвокат Давидюк А.Ю. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас, у п.3 прохальної частини позовної заяви від 18.03.2025 представником позивача заявлене клопотання про розгляд справи без виклику та повідомлення сторін за наявними матеріалами, що судом розцінюється як воля сторони позивача на розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Відповідач ТОВ «ФК «ЄАПБ» явку свого представника в судове засідання не забезпечило, однак про день, час та місце судового засідання було повідомлене належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 26.03.2025 о 21 год 25 хв 31 сек. Водночас, у п.2 прохальної частини відзиву на позовну заяву від 24.03.2025 представник відповідача за довіреністю Пивоваров П.Є. заявив клопотання про розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ФК «ЄАПБ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за відсутності відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. у судове засідання не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу місця здійснення діяльності, що вказана у вступній частині позовної заяви. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 №0610242212935, суд встановив, що 28.03.2025 приватний виконавець Плесюк О.С. отримав судову повістку про виклик до суду, що підтверджується підписом його довіреної особи в означеному документі (а.с.44). Пунктом 1 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. \~ \~ \~ \~Водночас 18.04.2025 від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. до суду надійшли, витребувані ухвалою від 21.03.2025, документи (вхідний №15561/25 від 18.04.2025). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу місця здійснення діяльності, що вказана у вступній частині позовної заяви. Проте 04 квітня 2025 року судова повістка про виклик повернулася до суду із зазначенням підстав її повернення оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (дата штемпеля на ф.20: 31.03.2025): адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.45). Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що саме 31 березня 2025 року проставлено оператором поштового зв`язку в поштовому повідомленні відмітку про відсутність третьої особи за адресою здійснення нею приватної нотаріальної діяльності, беручи до уваги, що приватний нотаріус Солонець Т.М. як третя особа не повідомила суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, тому суд дійшов висновку про належне повідомлення останньої про дату (18 квітня 2025 року), час (11 год 00 хв) і місце (м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, 3-й поверх) судового засідання. У зв`язку із викладеним суд вирішив проводити судове засідання у відсутність як позивача [PERSON] і його представника адвоката Давидюка А.Ю., так і представника відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., з підстав, передбачених п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції як сторони позивача, так і відповідача, висловлені письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 25.03.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19845-03/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало [PERSON] кредит в розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] як клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1). Кредит надається на 30 днів, тобто до 23.04.2021 (п1.2.). За користування кредитом клієнт сплачує кредитодавцю 803,0000000000001% річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% на добу (п.1.3). Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.6.1) (а.с.58 зворот - 59). 30.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФК «Інвеструм» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 19845-03/2021 від 25.03.2021. Цей юридичний факт визнається відповідачем, а тому не підлягає доказуванню згідно положень, передбачених ч.1 ст.82 ЦПК України. 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 86271, відповідно до якого пропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», якому ТОВ «ФК «Інвеструм» на підставі договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021, відступлено право вимоги за кредитним договором № 19845-03/2021 від 25.02.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , за період з 30.11.2021 по 22.12.2021 включно, суму боргу в розмірі: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13200 грн заборгованість за відсотками, та 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 18250 грн (а.с.61). 04 серпня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено виконавчий документ, а саме: оригінал виконавчого напису №86271 від 22.12.2021, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с.58). Також суд встановив, що 04 серпня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження №69565984, стягувачем у якому є ТОВ «ФК «ЄАПБ», а боржником [PERSON] . Крім того, із означеного письмового доказу суд встановив, що підставою відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження №69565984 став саме виконавчого напису №86271 від 22.12.2021, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с.62 зворот - 63). Із постанови про арешт коштів боржника від 04.02.2025, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. у межах виконавчого провадження №69565984, суд встановив, що на грошові кошти [PERSON] накладено арешт з метою виконання саме виконавчого напису №86271 від 22.12.2021, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с.13). Частиною 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»,\~вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Статтями 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачено,\~що для\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»,\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок №296/5). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. З моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Постанова №662), якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах не посвідченими нотаріально, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662\~визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. У пункті 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) зроблено правовий висновок про те, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Як встановлено судом, спірний виконавчий напис від 22.12.2021 року було вчинено у період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного як в простій письмовій, так і в електронній формах, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Проте, як встановлено судом, кредитний договір, який був наданий відповідачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» як правонаступником ТОВ «ФК «Інвеструм» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. для вчинення виконавчого напису, нотаріально посвідчений не був, а був укладений з використанням електронного підпису, тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. були відсутні правові підстави для прийняття у відповідача документів для вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний висновок щодо застосування положень Переліку №296/5 у взаємозв`язку із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, викладено у постановах Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21), від 21.12.2022 у справі № 461/10686/20 (провадження № 61-3659св22), від 18.01.2023 у справі № 274/2478/18 (провадження № 61-6636св21) та від 19.06.2024 у справі № 712/11552/23 (провадження № 61-3773св24), що застосовуються судом до спірних правовідносин з метою виконання положень, передбачених ч.4 ст.263 ЦПК України. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, не пересвідчилася у безспірності вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат» у взаємозв`язку із положеннями Порядку №296/5 у редакції, чинній на день вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов від 24.03.2025, які описано вище, не спростовують проаналізованих вище доказів у справі. Крім того, ці доводи не доведені жодним доказом, що свідчать про наявність належних правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від 18.03.2024 (вих.№008868409), про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке. Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що судові витрати позивача складаються лише із витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову і становлять 1\~816,80 грн, що підтверджується платіжками про сплату судового збору АТ «Укрпошта» №1460371380 та 1460366951 від 24.02.2025 (а.с.10,14). Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача обгрунтованими і задовольнив їх повністю, то стягненню із відповідача підлягають понесені стороною позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1816,60 грн. Крім того, як встановлено судом, ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21.03.2025, що постановлена у справі №711/2231/25 (провадження №2-з/711/9/25), вжиті заходи забезпечення позову. Частинами 1,7 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки учасниками справи не подано вмотивованого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а суд не вбачає підстав для їх скасування з власної ініціативи, тому,

Outcome: approved