Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Карлівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №140917 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 10\~667,00 грн. в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн. на № рахунку картки позичальника № [NUMBER] у національній валюті, у розмірі 2666,75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Строк кредитування за цим договором складає 84 днів з 20.05.2024 по 12.08.2024, зі сплатою відсотків за ставкою 390,00% річних. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 8 755,86 грн, яка складається з наступного: 6 435,53 грн - заборгованість по кредиту, 2 020,33 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 300,00 грн - комісія за кредитним договором. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №140917 в сумі 8 755,86 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 в розмірі 8755,86 грн, а також понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 24.03.2025 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 27.03.2025 року. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.05.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №140917. Згідно з умовами даного договору відповідач отримав кредит, зобов`язавшись повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с. 28-37). Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору (індивідуальної частини) сума (загальний розмір) кредиту становить 10 667,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8 000,25 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 2 666,75 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно з п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно з п.п. 2.3 - 2.6 кредитного договору (індивідуальної частини) проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних, тип процентної ставки - фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Комісія за надання кредиту складає 2 666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладання цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту. Загальний строк кредитування складає 84 днів з 20.05.2024 по 12.08.204. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт кредитодавця. Відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток до договору Графік платежів за кредитним договором та Паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 31 зворот, 38-39). Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 20.05.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконано свої зобов`язання за договором та перерахувало на картку № № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником, кредитні кошти в сумі 8 000,25 грн, що підтверджується довідкою №2 від 29.01.2025 (а.с. 51). За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданої на запит суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 20 травня 2024 року здійснено переказ коштів у сумі 8 000, 25 грн, що підтверджується випискою по рахунку. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . Однак, всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 8 755,86 грн., яка складається з наступного: 6 435,53 грн тіло кредиту; 2 020,33 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 300,00 грн - комісія, що підтверджується Карткою обліку виконання договору (а.с.56). 10.10.2024 між ТОВ «ФК «ЕЙС» (Фактор) та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (Клієнт) був укладений договір факторингу №10102024, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 59-63). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №3 від 09.12.2024 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №140917 на загальну суму заборгованості 8 755,86 грн, з яких: 6 435,53 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 020,33 грн. - заборгованість за відсотками, 300,00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 64). Згідно з частиною 1статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1статті 205\~ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статті 6\~та 627\~ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору й отримання відповідачем грошових коштів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами ч. 1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ст.516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Оскільки, ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу набуло право вимоги за договором про споживчий кредит №140917 від 20.05.2024, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 та виписки з особового рахунка за кредитним договором [PERSON] станом на 21.02.2025 має заборгованість в розмірі 8 755,86 грн, з яких: 6 435,53 грн - заборгованість за сумою кредиту; 2 020,33 грн. - заборгованість за відсотками; 300,00 грн заборгованість за комісією (а.с. 56, 58). Розмір заборгованості та розрахунки боргу відповідачем не спростовані. Відповідачем відзиву на позов не подано, не надано належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів розмір заборгованості нарахованої позивачем. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не виконано умови кредитного договору, тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією №87841 від 13.03.2025 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 2 422,40 грн. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги від 04.02.2025 №04/02/25-01 про надання правничої допомоги Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» (а.с. 13-14) з додатком до нього; додаткову угоду №2 від 04.02.2025 до договору про надання правничої допомоги від 04.02.2025 №04/02/25-01 (а.с. 15-16); акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025, відповідно до якого вартість наданих плугу становить 7000,00 грн (а.с. 17); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 18, 55); довіреність від 04.12.2024 (а.с. 19); ордер на надання правничої допомоги серія АА №1539888 від 04.02.2025 (а.с. 54 зворотня). Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. В акті прийому - передачі наданих послуг зазначено, що адвокатським бюро надано наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 - 2 год., вартість - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 - 2 год.,1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] -1 год., 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №140917 від 20.05.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] -1 год., 500,00 грн, всього на суму 7000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, а всього 6\~422,40 грн.

Outcome: approved