Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.01.2013 було зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] . У шлюбі позивача та відповідача народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2023 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. З 2023 року відносини позивача з відповідачем погіршились і останній в утриманні снна участі не приймає, крім того з 2023 року позивач з відповідачем разом не проживають. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання своєї дитини. Крім того, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які останній має сплачувати на утримання спільного сина. Добровільно боржник надає матеріальну допомогу, але вона не покриває навіть елементарні витрати, навчання, гуртки, тощо. Син [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі, які зазначені в розмірі 10 000 грн на професійну правничу допомогу (а.с. 1 3). Ухвалою суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 113). Представник відповідача 23.01.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що відповідач визнає позов частково. Зазначає, що відповідач здійснює грошові перекази у якості аліментів на утримання спільного сина. Суми переказів значно перевищують прожитковий мінімум на дитину даного віку та підтверджують поведінку батька, який намагається брати участь у вихованні дитини. При можливості відповідач відвідує сина, купує подарунки. За вказаних обставин, твердження сторони позивача щодо самостійного утримання та виховання сина не відповідає дійсності. Також представник відповідача повідомляє, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 128/2763/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя. Предметом спору є частина житлового будинку, в якому проживають позивач з сином. У період із жовтня 2023 року по даний час позивач чинить перешкоди у проживанні [PERSON] у спільному будинку, здійснює обмеження у користуванні побутовою технікою, майном, що було придбане у шлюбі та інше. Відповідач не має можливості реалізувати своє право користуватися майном, що набуто і належить йому із колишньою дружиною на праві спільної сумісної власності. Між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування спільним сумісним майном. Відповідач вимушений нести витрати на оренду житла. При цьому витрати на навчання сина у приватній школі, його гуртки та відвідування додаткових занять відповідають матеріальному становищу позивача. Відповідач ні в якому разі не заперечує та не чинить перешкоди у розвитку сина, однак рівнозначної участі у вказаних витратах нести не має можливості. Позивачу відомо, що відповідач бере активну участь у обороні держави та проходить військову службу у складі ЗСУ. Розмір заробітної плати є не фіксованим та змінюється від займаної посади та дислокації його розташування. Одночасно відповідач проходив лікування у зв`язку із отриманим пораненням під час несення службових обов`язків (бойових дій) та ніс витрати на лікування, несе значні витрати, пов`язані із переїздами, придбанням речей, засобів індивідуального використання та інших необхідних речей для виконання службових обов`язків. Відповідач вважає, що має можливість сплачувати аліменти на утримання спільного сина у розмірі 5\~000, 00 грн щомісячно. Також, відповідач вважає, що заявлена в позовній заяві сума витрат на правову допомогу є неспівмірною із складністю справи, фактично наданими послугами, витраченим часом на надані послуги. За вказаних обставин відповідач просить суд позов задовольнити частково, а саме в розмірі 5\~000, 00 грн щомісячно, а також стягнути на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та понесені витрати, пов`язані із явкою в судові засідання, які оцінені ним також в сумі 10 000 грн на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з явкою в судові засідання (а.с. 140 143). 28.01.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач з моменту подачі до суду позовної заяви про присудження (стягнення) аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виховання, утримання свого сина не здійснює, аліменти не сплачує, намагається відвернути увагу суду від того, що він не бере участі у вихованні сина, не відвідує його та не проявляє ініціативи у спілкуванні з дитиною, посилаючись на проходження військової служби в Збройних Силах України. Події у відносинах між батьками негативно вплинули на дитину. Наразі мати водить його до психолога та оплачує психологічну реабілітацію. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком. Позивач також зазначає, що вона також має проблеми зі здоров`ям, перенесла операцію на нирках та має інші проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування, що вимагає значних витрат. Проте, це не впливає на утримання дитини та його розвиток. Також всі витрати на медичне регулярне обстеження та лікування сина покриває позивач, відповідач у цьому не бере участі. Служба відповідача у лавах ЗСУ та особисті витрати відповідача не повинні впливати на розвиток та належне забезпечення дитини. За вказаних обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та покласти судові витрати на відповідача (а.с. 169 172). В судове засідання 14.04.2025 позивач [PERSON] та її представник не з`явились, однак її представник, адвокат Огородник О.М подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Окрім цього, представник позивача просив відмовити у задовленні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, оскільки вважає дії представника відповідача зловживанням процесуальними правами у зв`язку з тим, що схожі клопотання надавалися неодноразово і призводять до затягування розгляду справи і порушення процесуальних строків. Тому просив клопотання представника відповідача залишити без задоволення та проводити подальший розгляд справи. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання також не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином та завчасно про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, 14.04.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Горбового В.А., про відкладення розгляду справи, в якому представник відповідача вказав, що відповідач [PERSON] перебуває в зоні бойових дій та бажає взяти участь в судовому розгляді, а представник відповідача 14.04.2025 о 12:30 год викликаний до Печерського районного суду м. Києва, та о 13:00 год він викликаний до Шевченківського районного суду м. Києва, а також о 16:30 год він викликаний до Вищого антикорупційного суду, та буде брати участь у якості захисника під час розгляду кримінальних справ. В дане судове засідання, яке було призначено на 10.30 год, в тому числі шляхом участі в режимі відеоконференції, про що було постановлено ухвалу за його клопотанням ще 20.01.2025, представник відповідача також не з`явився. Вирішуючи клопотання про відкладення судового розгляду, суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 29.11.2024 та ухвалою суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, судове засідання призначено на 23.01.2025, в ході якого було задоволено клопотання про перерву в судовому розгляді для ознайомлення з відзивом та надання відповіді на відзив, наступне засідання було призначено на 13.03.2025 о 14.30 год. 13.03.2025 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням відповідача взяти участь в судовому розгляді та його відсутність з поважних причин, докази яких представник відповідача зобов`язався надати в наступному судовому засіданні, а також зайнятість представника в інших судових засіданнях, призначених на 9.15 год, 11.00 год, 14.20 год. Судом було задоволено клопотання про відкладення судового розгляду, який було призначено на 14.04.2025 о 10.30 год. Але відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання повторно, згідно вищевказаної заяви від 14.04.2025. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. За вказаних обставин, враховуючи завчасну та неодноразову обізнаність [PERSON] та його представника з наявністю даного судового провадження, а також повторну неявку в судове засідання, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду, та на підставі п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від 20.01.2013 між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). В сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно копії витягів з реєстру територіальної громади від 04.12.2023, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2023 у справі № 128/4562/23 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 10 12). На підтвердження понесення витрат на утримання сина, який навчається в приватному закладі, позивачем надані копії квитанцій про сплату навчання [PERSON] , гуртків, а також оплату комунальних послуг (а.с. 13 70). На підтвердження матеріального становища позивачем надано копію довідки від 02.07.2024, відповідно до якої, дохід [PERSON] за період з 25.03.2015 по 30.06.2024 склав 738\~468, 23 грн (без утримання податків), копії виписок з банківських рахунків, а також копію реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , відомості про укладення угод ФОП [PERSON] із замовниками та копії податкових декларацій платника Єдиного податку Фізичної особи-підприємця [PERSON] за 2021 2023 роки (а.с. 71 100), та витрати на оплату занять з психологом сина, гуртків, лікування та обстеження сина і позивачки (а.с. 174 183, 187 - 203). Відповідачем на підтвердження обставин, зазначених у відзиві, надано копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого про проходження лікування [PERSON] з 15.08.2024 по 16.08.2024, з 04.10.2024 по 15.10.2024, з 16.08.2024 по 04.10.2024 (а.с. 145 - 148). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2024, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя прийнято до\~розгляду та\~об`єднано в\~одне провадження\~з первісним\~позовом(а.с. 152). Також, відповідачем подано до суду платіжні інструкції про переказ коштів з рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON] , призначення платежу: переказ власних коштів, аліменти на утримання [PERSON] від 30.10.2024, 28.11.2024, 30.03.2024, 30.04.2024, 31.05.2024, 29.06.2024, 31.07.2024, 03.09.2024, 01.10.2024 на загальну суму 48\~200, 00 грн (а.с. 153 161). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже вибір способу стягнення аліментів та їх розмір покладається саме на позивача у даній справі, оскільки матеріалами справи доведено, що дитина [PERSON] проживає саме з [PERSON] , тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено, враховуючи також зазначені самим відповідачем обставини про отримання ним мінливого розміру доходів. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені обставини справи, наявні відомості про проживання дитини та її право на утримання від кожного з батьків, при цьому, зазначені позивачем обставини щодо відсутності у батька дитини інших утриманців, відповідачем не спростовані, належних та дупустимих доказів дійсного майнового стану відповідача ним та його представником до суду не подано, жодного доказу щодо розміру доходів відповідача, наявність/відсутність в нього нерухомого чи цінного майна, в тому числі транспортних засобів, а також розміру витрат, на які посилається відповідач у відзиві на позов, суду не надано, тому суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення. Суд зазначає, що добровільне перерахування коштів на утримання сина відповідачем позивачці не є перешкодою для визначення розміру аліментів в судовому порядку, з метою встановлення правової визначеності між сторонами стосовно їх обов`язків в утриманні спільного сина. В разі добровільної сплати таких коштів протягом періоду, за який аліменти стягуються в судовому порядку, такі кошти мають бути враховані при примусовому стягненні заборгованості за аліментами. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 22.11.2024, враховуючи дату направлення позову до суду (а.с. 108). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В позовній заяві позивач просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено копії: договору про надання правничої допомоги № 04/03 від 04.03.2024 (а.с. 101 102); акту приймання-передачі надання правової допомоги від 18.11.2024, згідно якого адвокатське бюро Олега Огородника в особі Керуючого Огородника О.М. надав [PERSON] правову допомогу загальною вартістю 10 000 грн у виді: вивчення документів та формування правової позиції; зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; формування доказової бази, систематизації, групування доказів, додатків до позовної заяви; підготовка та подання до суду позовної заяви про присудження (стягнення) аліментів на утримання неповнолітньої дитини та представництво інтересів у суді (а.с. 103); попереднього (орієнтовного) розрахунку суми вудових витрат, які позивач поніс; квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 18.11.2024, відповідно до якої [PERSON] сплатила 10\~000 грн за договором № 04/03 від 04.03.2024 (а.с. 105). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved