Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У грудні 2024 року Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі Інспекція) звернулась до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення суми шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищі. Позов обґрунтовано тим, що Інспекцією встановлено факт самовільної вирубки одного сироростучого дерева породи «дуб» у ширині шийки кореня 44,5 см, яку здійснив [PERSON] . Фактичним виїздом на місце встановлено вчинення самовільної рубки сироростучого дерева в полезахисній лісосмузі за межами населеного пункту с.\~Нерушай, Татарбунарської ТГ Білгород-Дністровського району Одеської області. Факт порушення природоохоронного законодавства [PERSON] зафіксований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Паніот С. I., про що складено протокол про адміністративне правопорушення № 001325 від\~26 жовтня 2023\~року та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 18, 21, 69 ЛК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 765 грн. Отже, відповідач, своїми діями вчинив правопорушення у вигляді рубки деревини без відповідного дозволу, а саме лісорубного квитка. Державною екологічно інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за наслідком рубки дерева здійснено заміри по встановленню суми збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, за наслідком чого здійснено розрахунок розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу. Розмір шкоди, нанесений Відповідачем державі, розрахований державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області відповідно до Додатку 1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Відповідно до розрахунку збитків заподіяних внаслідок пошкодження зелених насаджень, який здійснено державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), розмір заподіяної шкоди становить 16\~186,85 грн. У грудні 2023 року Інспекція зверталась до [PERSON] з письмовою претензією про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі, однак вказана претензія залишилась проігнорованою. Враховуючи викладене, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених Державі Україна, у розмірі 16\~186,85 грн, а також понесені судові витрати. Рух справи 24 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справу за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до [PERSON] про стягнення суми шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищі, передано на розгляд до Татарбунарського районного суду Одеської області за підсудністю. 26 лютого 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. 27 лютого 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області справу прийнято до розгляду та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Інспекція у позовній заяві, просить провести розгляд справи за відсутності представника. [PERSON] не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема й через оголошення на на веб-сайті суду. Поштова\~кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024\~року у справі № 755/4829/23). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від\~27 листопада 2019 року у справі №\~913/879/17, від 21 травня 2020 року у\~справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у\~справі № 24/260-23/52-б). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008\~року, «Олександр Шевченко проти України», №\~8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 жовтня 2023 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу складено протокол про адміністративне правопорушення № 001325 за ст. 65-1 КУпАП на громадянина [PERSON] (а.с. 11). Постановою державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу № 001325 від 26 жовтня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 18, 21, 69 ЛК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 765 грн (а.с. 12). З наведених вище протоколу та постанови вбачається, що [PERSON] вчинив правопорушення у вигляді рубки деревини без відповідного дозволу, а саме лісорубного квитка, а саме: допустив самовільну вирубку одного сироростучого дерева породи «дуб» у ширині шийки кореня 44,5 см, в полезахисній лісосмузі за межами населеного пункту с.\~Нерушай, Татарбунарської ТГ Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до розрахунку збитків заподіяних внаслідок пошкодження зелених насаджень, який здійснено державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), розмір заподіяної шкоди становить 16\~186,85 грн (а.с. 10). 19 грудня 2023 року Інспекція зверталась до [PERSON] з письмовою претензією про необхідність добровільно відшкодувати суму збитків нанесених державі. Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою\~статті 16 ЦК України, частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1\~статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява Інспекції підлягає до задоволення з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Статтею 324 ЦК України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Статтею 66\~Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев, чагарників. До основних принципів охорони навколишнього природного середовища, передбачених п. і) ч. 1ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», належить компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища відповідно до п. е) ч. 1ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. На підставі ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 ЦК України. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів захисту цивільних прав (пункт 8 частини 2статті 16 ЦК України). Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з частиною 1 цієї статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, відповідно до частини 2 цієї статті, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Предметом спору у вказаній справі є шкода, завдана навколишньому середовищу внаслідок самовільної незаконної порубки дерев. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Встановлено, що розрахунок вартості завданих збитків здійснено відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, визначених у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». На виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України Державною екологічною інспекцією Південного-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було направлено претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знищення дерева у добровільному порядку, яка залишилась без реагування. Висновки за результатами розгляду справи З огляду на встановлені на підставі наданих позивачем доказів обставини та враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев у загальному розмірі 16\~186,85 грн. Розподіл судових витрат. Виходячи із положень статей\~133,\~141 ЦПК України\~суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша\~статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Інспекції, то з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 3 028,00 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved