Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 06 грудня 2024 року від представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни надійшла позовна заява [PERSON] до Макарівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок (літера А під) - побудований у 1991 році, загальна площа 188,3 кв.м, житлова площа 75,4 кв. , який складається з приміщень: А поверх цокольний, гараж 29, 9 кв.м, топочна 10,3 кв.м, кімната відпочинку 6,2 кв.м, сауна 6,4 кв.м, кімната відпочинку 18,0 м2, кабінет 11,0 кв.м, веранда 22,3 кв.м, кухня-вітальня 44,0 кв.м, житлова 29,9 кв.м, житлова 10,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: цокольний будинок (літера А), веранда (літера а), ґанок; (літера а1), що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на підставі виписки з погосподарської книги на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2024 року він звернувся до державного реєстратора Макарівської селищної ради Бучанського району для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Під час перевірки поданих ним документів, державний реєстратор Макарівської селищної ради в усній формі роз`яснив, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року (в редакції від 01 січня 2013 року), подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Однак, позивач право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок не зареєстрував. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду щодо визнання права власності на належний позивачці, житловий будинок з господарськими будівлями. Суд ухвалою від 13 грудня 2024 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 13 лютого 2025 року, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 13 лютого 2025 року за клопотанням представника позивача, адвоката Богданчук О.В. закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 24 квітня 2025 року. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача просив справу розглядати без його участі. Рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Зі змісту виписки з погосподарської книги від 05 грудня 2024 року № [NUMBER] , виданої Кодрянським старостинським округом Макарівської селищної ради Бучанського (колишній Макарівський) району Київської області, в погосподарській книзі № 1 за 2021-2025 роки зроблено особовий запис № 59 про те, що власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Також наявний запис про те, що у користуванні [PERSON] було 0,12 га для будівництва. Житловий будинок відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1991 році, загальна площа приміщень 188,3 кв.м, житлова площа 75,4 кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею - 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка не приватизована. Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 08 червня 2024 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літера А під) - побудований у 1991 році, загальна площа 188,3 кв.м, житлова площа 75,4 кв.м, який складається з приміщень: А поверх цокольний, гараж 29, 9 кв.м, топочна 10,3 кв.м, кімната відпочинку 6,2 кв.м, сауна 6,4 кв.м, кімната відпочинку 18,0 кв.м, кабінет 11,0 кв.м, веранда 22,3 кв.м, кухня-вітальня 44,0 кв.м, житлова 29,9 кв.м, житлова 10,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: цокольний будинок (літера А), веранда (літера а), ґанок; (літера а1). За архівною довідкою КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 08 липня 2024 року № Мк0624041, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] не зареєстровано. Як зазначив позивач, що немає можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право на нерухоме майно, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подається, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Проте, позивач право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок не зареєстрував. Згідно із частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку визначені у статті 31 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, який у позивача відсутній. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~321\~Цивільного кодексу\~України,\~право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Судові витрати за клопотанням позивача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved