Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників розгляду Позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №49/02-31 від 14.04.2024. Свої вимоги позивач мотивує тим, що після батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина. До складу спадщини входять, зокрема корпоративні права: на 25% часток у статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ», код 32778641, яке створене 13.05.2024; на 50% часток у статутному капіталі ТОВ «САВАНІ-ЕЛЕКТРО», код 40115344, яке створене 11.11.2015; на 100% часток у статутному капіталі ТОВ «АВЕРС-А7», код 41466788, яке створене 07.18.2017. Спадкоємцями є позивач, друга дружина батька [PERSON] та їх син [PERSON] . Останній відмовився від спадщини на користь [PERSON] , відповідачки по справі. Позивач вважає, що має право на 1 / 3 частину спадкового майна. Нотаріус зазначеною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1 / 3 частину. Своє рішення мотивував тим, що необхідно визначити частку дружини спадкодавця у спільному майні. Позивач не погоджується з постановою нотаріуса, оскільки вклади до статутного фонду господарських товариств не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідачка [PERSON] подала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що зазначені частки у статутних фондах товариств є об`єктом права спільної сумісної власності, оскільки набуті за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідачка приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сокол Тетяни Петрівни відзив не подавала. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Окремо вказав, що шлюб [PERSON] зі спадкодавцем є недійсним, адже зареєстрований до припинення шлюбу з першою дружиною спадкодавця [PERSON] . Окрім того актовий запис №168 від 14.12.2004 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, адже виданий на підставі рішення суду якого не існує. Представник відповідача заперечував проти позову з мотивів наведених у відзиві. Вважає, що немає підстав для задоволенні позову через недійсність шлюбу відповідачки зі спадкодавцем. Процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 17.06.2024 судом прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. 04.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини після померлого входять, зокрема корпоративні права: на 25% часток у статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ», код 32778641, яке створене 13.05.2024; на 50% часток у статутному капіталі ТОВ «САВАНІ-ЕЛЕКТРО», код 40115344, яке створене 11.11.2015; на 100% часток у статутному капіталі ТОВ «АВЕРС-А7», код 41466788, яке створене 07.18.2017. З заявою про прийняття спадщини звернулися позивач як син, відповідачка [PERSON] як дружина. 30.07.2021 заявою №101 [PERSON] , син спадкодавця, відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] . 12.04.2024 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постановою нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ», 32788641 в розмірі 1/3 від 25%, ТОВ «САВАНІ-ЕЛЕКТРО», 40115344 в розмірі 1/3 від 50% та ТОВ «АВЕРС-А7», 41466788 в розмірі 1/3 від 100%, засновником яких був його батько [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються зазначеними документами, спадковою справою, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, постановою нотаріуса, інформаційними довідками про перелік засновників товариств, копії яких додані до справи. Також суд встановив, що [PERSON] з 16.09.1989 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що складений актовий запис №2183 та видане свідоцтво про шлюб. 14.12.2004 зроблено актовий запис №168 про розірвання зазначеного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] про, що видане свідоцтво про розірвання шлюбу. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу вбачається, що актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] №168 складений 14.12.2004. Підставою реєстрації розірвання шлюбу зазначено рішення Зарічного районного суду м.Суми №2-1049 від 16.03.2000. З листа Зарічного районного суду м.Суми від 05.11.2024 № Г-73/01-09/79/2024 вбачається, що за період 2003-2005 роки [PERSON] або [PERSON] до суду з заявами не зверталися. За №2-1049/2004 зареєстрована та розглянута справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 13.01.1991 Зарічним районним судом м.Суми ухвалено рішення у справі №2-235/92 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішення набрало законної сили 24.01.1991. Цим рішенням шлюб між подружжям розірвано. Також суд встановив, що 23.07.1992 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] про що складений актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З підстав заявленого позову вбачається, що сторони мали різну оцінку до правового становища корпоративних прав які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Позивач вважав, що права не є предметом спільного майна подружжя, а відповідачка вважала, що має право на половину як у спільному майні подружжя. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61 СК України. Частина третя статті 368 ЦК України, частина перша статті 60 СК України визначають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Верховний Суд у постанові КГС ВС від 16.03.2023 у справі № 911/2780/20 констатував, що частка в статутному капіталі товариства, яка придбана (набута) за рахунок спільних коштів подружжя, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що частка в статутному капіталі товариства, яка придбана одним з подружжя у період шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Такий висновок узгоджується з наведеним вище висновком Верховного Суду. Щодо прав [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно з положеннями ст. 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. На підставі цієї норми суд вважає, що для припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] недостатньо рішення Зарічного районного суду м.Суми від 13.01.1991 у справі №2-235/92 про розірвання шлюбу. Згідно з\~положеннями ст.ст.\~17\~та 45\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України\~не допускається\~укладення шлюбу між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі. У такому разі шлюб визнається недійсним в судовому порядку. Сторони не надали суду рішення про визнання недійсним шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . З 01.01.2024 набув чинності Сімейний Кодекс України (далі СК України) Згідно з ч. 1 ст. 39 СК України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. За заявою особи орган державної реєстрації припиняє (визнає недійсною) дію актового запису про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у\~частинах першій - третій\~цієї статті.(ч. 4 ст. 39 СК України). Згідно з\~ч.\~5\~ст.\~39\~СК України в редакції станом на час видачі свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.12.2004, якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу. Сторони не надали суду доказів припинення дії актового запису про шлюбу №20 від 23.07.1992 між [PERSON] та [PERSON] . Суд приймає факт реєстрації розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , оскільки актовий запис діє, а заінтересовані особи не порушили питання про його скасування. Ураховуючи наведені положення закону та встановлені факти вбачається, що правові наслідки укладення шлюбу для [PERSON] виникли з 15.12.2004, тобто після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 14.12.2004. Виходячи з такого висновку суд вважає, що до складу спільного майна не належить 25% часток у статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ», код 32778641, яке створене 13.05.2004. На зазначену частку право у спадкодавця виникло з момент створення товариства 13.05.2004, тобто до виникнення правових наслідків\~укладення шлюбу для [PERSON] з 15.12.2004. Разом з цим суд вважає, що [PERSON] може претендувати на половину від 50% часток у статутному капіталі ТОВ «САВАНІ-ЕЛЕКТРО», код 40115344, яке створене 11.11.2015 та від 100% часток у статутному капіталі ТОВ «АВЕРС-А7», код 41466788, яке створене 07.18.2017. Щодо постанови приватного нотаріуса Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Таким чином нотаріус має повноваження щодо видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріус або\~посадова особа,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії,\~відмовляє у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Згідно наведених положень закону нотаріус має право винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій й така відмова може бути оскаржена до суду. Ураховуючи встановлені факти та наведені положення нормативно-правових актів суд вважає, що постанова нотаріуса відповідає зазначеним положенням ст.ст. 60, 61 СК України й ст.ст. 49, 71 Закону України «Про нотаріат». Так нотаріус має повноваження на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Зокрема мала посвідчити право відповідачки на половину зазначених часток у статутних капіталах товариств. Позивач вважав, що має право на 1 / 3 частину спадщини, а нотаріус вважала, що необхідно спочатку видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Такий висновок нотаріуса узгоджується з наведеними положеннями нормативно-правових актів та наведених висновків суду щодо часток у статутних капіталах ТОВ «САВАНІ-ЕЛЕКТРО» й ТОВ «АВЕРС-А7». Разом з цим суд вважає, що постанова нотаріуса не відповідає наведеним положенням нормативно-правових актів у частині прийняття рішення щодо 25% часток у статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ». Суд вище встановив, що [PERSON] не має прав на частку у спільному майні подружжя щодо цього товариства. Для останньої правові наслідки укладення шлюбу наступили після припинення попереднього шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 14.12.2004. Зазначене товариство створене 13.05.2004, тобто до набуття прав подружжя [PERSON] . Висновок суду щодо позовних вимог Ураховуючи наведене у сукупності суд вважає, що оскаржувана постанова нотаріуса порушує права позивача щодо спадкування 25% часток у статутному капіталі ТОВ «УКРГАЗПРОМ». На підставі цього суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, а постанова підлягає скасуванню у цій частині. На підставі зазначеного у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн. суд вирішив задовольнити позов частково лише по одному товариству з трьох, тобто у пропорції до 1 / 3 частини від заявленого позову. Таким чином з відповідачів слід стягнути на користь позивача компенсацію 1 / 3 частини суми сплаченого судового збору, тобто 322,98 грн. Цю суму слід поділити між обома відповідачами порівну тобто по 161,49 грн.

Outcome: partial