Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~в якому\~просить визначити\~їй додатковий\~строк у\~три місяці\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини,\~яка відкрилась\~після смерті\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що [PERSON] \~склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно позивачці, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .\~Позивач про наявність заповіту дізналася лише у серпні 2024 року, а тому була позбавлена можливості у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто зі спадкоємців не прийняв. Ухвалою судді від 20.12.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 16). 03.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в заповіті зазначено зокрема, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , однак по батькові позивачки [PERSON] . Окрім того, представник відповідача зазначив, що в позові відсутня будь-яка інформація про інших осіб вказаних в заповіті, тому він заперечує щодо задоволення позову (а.с. 18-22). Сторони в судове засідання не з`явились, однак звернулися до суду з клопотаннями, в яких просять справу розглянути без їх участі. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5), після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Тетерів», розміром 3,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7, 8). Згідно заповіту від 04.08.1989, [PERSON] заповіла [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, а остання на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Окрім померлої, за вказаною адресою більше ніхто не проживав та не був зареєстрований з нею (а.с. 6, 9). З листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Камінської Л.В. від 09.12.2024 встановлено, що позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 10). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Із досліджених письмових доказів встановлено, що розбіжності в написанні по батькові позивачки у заповіті від 04.08.1989 зумовлені при перекладі з російської на українську мову, однак, у той же час, стосуються однієї і тієї ж особи, а доказів протилежного на підтвердження своїх заперечень представник відповідача суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування\~виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (постанова від 26.06.2019). Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved