Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У листопаді 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Споживчий Центр» про визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.08.2023 о 14.30 год. позивачці зателефонувала невідома особа, яка представилася співробітником компанії «Київстар» та запропонувала створити електронну сім-карту (Єсімку), пояснивши її переваги. Під час розмови вказана особа, зловживаючи її довірою, дізналася пароль від додатку «Київстар», повідомила, що все пройшло успішно та завершила розмову, після чого мобільний телефон був заблокований, вона не мала можливості приймати вхідні дзвінки та здійснювати вихідні дзвінки, інтернет з`єднання також було відсутнє. Через кілька годин вона дізналася, що з її кредитної карти були списані кошти в сумі 39 717 грн. і на її ім`я було оформлено два кредитних договори з ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «ФК «Є гроші ком». В цей час позивачка перебувала на роботі, а грошові кошти знімалися в банкоматах м. Кривий Ріг, що підтверджується відповідними квитанціями. Одразу вона звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з питанням щодо списання коштів з її картки без її згоди, заблокувала свої карти та залишила заяву на гарячій лінії АТ КБ «ПриватБанк» з приводу шахрайських дій вчинених відносно неї. Також, 14.08.2023 на її ім`я було оформлено кредит в сумі 6 000,00 грн. у ТОВ «Споживчий центр». Цього ж дня позивачка звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження №12023250320001367, відомості по якому внесені до ЄРДР 14.08.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України. Позивачка зазначає, що вказані кредитні договори були укладені без її згоди та відому, тому вона звернулася з даним позовом до суду та просить визнати недійсним Договір позики № 100002121, укладений 14.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] на суму 6 000,00 грн. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.01.2024 цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Споживчий Центр» про визнання недійсним кредитного договору передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва. 13.02.2024 матеріали вказаної справи надійшли на адресу Шевченківського районного суду м.Києва та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2024 передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою судді від 20.02.2024 відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 01.04.2024 витребувано у ТОВ «Споживчий центр» належним чином завірену копію договору позики № 100002121, укладеного 14.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] на суму 6 000,00 грн. 09.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву представника ТОВ «Споживчий центр» Шкаленка Є.В., згідно якого представник просить відмовити у задоволенні позову, наголошуючи на безпідставності заявлених вимог, оскільки позивачку при укладенні договору було належним чином ідентифіковано, договір позики підписано одноразовим ідентифікатором у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію», грошові кошти у сумі 6 000,00 грн. перераховані на картковий рахунок позивачки. На думку представника, у позові не наведено жодного обґрунтування порушення норм закону, які б свідчили що договір укладений між сторонами є недійсним чи нікчемним. Разом з відзивом на позовну заяву представником надано паспорт споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором Н613, заявку від 14.08.2023, підтвердження укладання кредитного договору, які також підписані за допомогою одноразового ідентифікатора Н613, квитанція про зарахування коштів у розмірі 6 000,00 грн. 01.05.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 02.09.2024 витребувано у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» інформацію щодо належності абонентського номеру, тобто на яку фізичну чи юридичну особу був зареєстрований абонентський номер [NUMBER]. Хто звертався за відновлення сім-карти (анкетні дані) та до якого представництва мобільного оператора в період часу з 00 год. 00 хв. 01.08.2023 по 23 год. 59 хв. 30.08.2023, а також чи здійснювалося блокування абонентського номеру [NUMBER] або його перевипуск в період часу з 00 год. 00 хв. 01.08.2023 по 23 год. 59 хв. 30.08.2023. 29.01.2025 на виконання вимог ухвали суду від 02.09.2024 надійшла витребувана судом інформація у ПрАТ «Київстар». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів страви і це встановлено судом, позивачка [PERSON] 14.08.2023 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно неї, у зв`язку з тим, що 14.08.2023 о 14.30 год. на її телефон зателефонувала невідома особа, яка представилася співробітником компанії «Київстар» та запропонувала створити електронну сім-карту (Єсімку), пояснивши її переваги. Під час розмови вказана особа, зловживаючи її довірою дізналася пароль від додатку «Київстар», повідомила, що все пройшло успішно та завершила розмову, після чого мобільний телефон був заблокований, вона не мала можливості приймати вхідні дзвінки та здійснювати вихідні дзвінки, інтернет з`єднання також було відсутнє. Через кілька годин вона дізналася, що з її кредитної карти були списані кошти в сумі 39717 грн. і на її ім`я було оформлено два кредитних договори з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Є ГРОШІ КОМ». Позивач стверджує, що в цей час вона перебувала на роботі, а грошові кошти знімалися в банкоматах м. Кривий Ріг, що підтверджується відповідними квитанціями. Одразу вона звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з питанням щодо списання коштів з її картки без її згоди, заблокувала свої карти та залишила заяву на гарячій лінії АТ КБ «ПриватБанк» з приводу шахрайських дій вчинених відносно неї. Також, 14.08.2023 на її ім`я було оформлено кредит в сумі 6 000,00 грн. та отриманий у ТОВ «Споживчий центр». На підставі звернення [PERSON] Уманським РУП ГУНП в Черкаській області було відкрито кримінальне провадження №12023250320001367, відомості по якому внесені до ЄРДР 14.08.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України. Станом на день розгляду справи не надано доказів завершення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні чи встановлення вини будь якої особи у вчиненні даного кримінального правопорушення відносно [PERSON] . З наданих відповідачем доказів вбачається, що позика надавалась особисто [PERSON] за допомогою Веб-сайту ТОВ «Споживчий центр», а саме за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Так, позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №14.08.2023-100002121 від 14.08.2023 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку у відповідності до «Порядку використання Системи BankID Національного банку». 14.08.2023 Клієнт здійснюючи реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства через Веб-сайт Товариства обрав свій банк, для проходження ідентифікації за допомогою Системи BankID НБУ. Після чого Клієнт здійснив авторизацію на стороні банку та дозволив останньому передати Товариству свої ідентифікаційні дані. Під час ідентифікації позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, зокрема отримано інформацію відносно прізвища, ім`я та по батькові, а саме [PERSON] , (ІПН [NUMBER] ). Крім того, через Українське бюро кредитних історій було перевірено, що номер телефону [NUMBER] належить особисто [PERSON] . При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні договору №14.08.2023-100002121 від 14.08.2023, позивачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] . Так, [PERSON] 14.08.2023 кредитний договір №14.08.2023-100002121 від 14.08.2023, зокрема, Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору, підписані одноразовим ідентифікатором (Н613), надісланим смс-повідомленням на належний позивачу фінансовий номер телефону: [NUMBER], використання якого дозволено ст.207 Цивільного кодексу України та ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Грошові кошти за кредитним договором № 14.08.2023-100002121 від 14.08.2023 були перераховані на карту [NUMBER]. 14.08.2023 [PERSON] в особистому кабінеті позичальника https://sgroshi.com.ua/kabinet/, який знаходиться на офіційному сайті ТОВ «Споживчий центр» https://sgroshi.com.ua/ додала картку на яку бажає отримати кредит [NUMBER]. Саме на цю картку [NUMBER] Відповідачем було перераховано суму кредиту в розмірі - 6 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №2352015655 від 14.08.2023 з призначенням платежу: видача за договором № 14.08.2023-100002121 (а.с. 102). Договір вважається укладеним саме з позивачем, оскільки вона ввела у відповідне поле на сайті відповідача отриманий нею одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-повідомлення. За допомогою платіжної системи було здійснено перерахування грошових коштів з транзитного рахунку Товариства на номер банківської картки, який був зазначений клієнтом у заявці на отримання кредиту. Позивач, у свою чергу, дані відомості не спростувала. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 626 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оспорюваний договір позики підписаний позивачем за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Сам по собі факт внесення до ЄРДР відомостей за фактом шахрайства не підтверджує наведених у позовній заяві обставин, що свідчать про недійсність спірного правочину. До того ж, відомості внесені в ЄРДР 14.08.2023 не містять інформації за якою можна було б ідентифікувати, що факт шахрайських дій вчинений шляхом таємного доступу до мобільного номеру телефону, на якому містилися персональні дані позивача, що в подальшому були використані невідомою особою для отримання кредитних коштів. Суд також звертає увагу й на непослідовність позиції позивача, яка одночасно заявляє, що договір нею не укладався, а потім, що кошти їй не передавалися і одночасно просить визнати договір недійсним. Але недійсним можна визнати лише укладений договір. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed