Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів відповідно до розпорядження органу приватизації № 63358 від 21 липня 1995 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . У свідоцтві про право власності на квартиру по батькові заявника указане як « [PERSON] », тоді як у паспорті громадянки України її по батькові зазначено як « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідне заявнику для можливості подальшого розпорядження майном. На підставі наведеного, з урахуванням уточнення назви правовстановлюючого документа, просила встановити факт належності їй свідоцтва про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 21 липня 1995 року та зареєстрованого в реєстровій книзі за № 8-5068. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Міського агентства з приватизації житла у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 12 зазначеної постанови роз`яснено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Так, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені по батькові зазначені ініціали заявник повинен подати докази про те, що правовстановлюючий документ дійсно належить особі щодо якої встановлюється факт і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 21 липня 1995 року та зареєстрованого в реєстрі за № 8-5068 на підставі розпорядження від 21 липня 1995 року № 63358, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі 175 пр-стр 6- р № 744. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] по батькові заявника зазначено як « [PERSON] », зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з обліковою карткою платника податків № [NUMBER] від 12 квітня 2024 року, виданої Приморською ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області, по батькові заявника - « [PERSON] ». Дослідженими доказами в їх сукупності підтверджується те, що саме [PERSON] є тією особою, якій Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 21.07.1995 видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа необхідно заявнику для реалізації правомочностей власника. Ураховуючи, що в іншому порядку усунути невідповідність у написанні по батькові заявника у правовстановлюючому документі неможливо, суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, з метою захисту прав заявника, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються.

Outcome: approved