Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 30.06.2022 року вона перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Позивачка на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років та не має можливості працювати. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, працездатний та отримує дохід, а тому позивачка просила суд стягнути із відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] - адвокат Миронова В.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності та за відсутності позивачки, проти заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у позовній заяві. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 30.08.2022 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №701. На даний час шлюб не розірваний (а.с.17). Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.06.2024 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №416 (а.с.18). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/001050811 від 24.01.2025 року та №2025/001320288 від 29.01.2025 року позивач [PERSON] зареєстрована разом із дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,17). Як вказано у позові, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені незважаючи на зареєстрований шлюб, подружжя спільно не проживають, малолітній син проживає з матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, є працездатним та отримує дохід, при цьому позивачка [PERSON] не працевлаштована та крім виплат по безробіттю, доходу не має, що підтверджується довідкою з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28.04.2025 року та копією трудової книжки позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] . Судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2025 року стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із 29 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою, виданою Пенсійним фондом України №9412404178632456 від 28.04.2025 року, позивачка [PERSON] отримує від Лівобережного управління соціального захисту населення ДМР грошову допомогу, розмір якої склав: 48000,00 грн. за 2024 рік та 34571,43 грн. за 2025 рік. Відповідач [PERSON] не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на спростування вказаних у позові обставин. Положеннями ч.1 ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач [PERSON] є працездатним, не є інвалідом, не має на утриманні інших осіб, здатен забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дитини, доказів незадовільного стану його здоров`я та перебування на його утриманні інших осіб суду не надав, тому з урахуванням потреб позивачки та можливостей відповідача, суд вважає позовні вимоги задовольнити та стягувати щомісяця із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 30.01.2025 року, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved