Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської радизвернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Міський відділ ДРАЦС реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментіввідносно їх малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, в розмірі 25% сукупного доходу батьків на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі по справі, [PERSON] , [PERSON] , є батьками дітей є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження обох дітей здійсненна відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Батько з сім`єю не проживає, його останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] . Проте, влітку 2018 року він виписався з цієї адреси і більше ніде не прописався. Наразі його місце проживання не відоме, вихованням та утриманням дітей він не займається. Мати разом зі своїм співмешканцем, [PERSON] , та двома дітьми тимчасово проживали у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , наразі, з причини асоціального способу життя, в оренді житла їм відмовлено. Власні документи [PERSON] втратила, тому реєструвати народження дітей в органах РАЦСу їй допомагали фахівці Миколаївського міського центру соціальних служб. За місцем реєстрації, по [ADDRESS] , [PERSON] не проживає, оскільки має конфліктні відносини з родичами, через асоціальний спосіб життя. Декларації з лікарями на дітей не укладені, проте малолітні перебувають під наглядом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». Лікарі стурбовані ставленням матері до дітей, оскільки вона не виконує рекомендацій лікарів, не здійснює належного догляду за станом здоров`я дітей. Каретою швидкої медичної допомоги до реанімаційного відділення КПН ММР «МДЛ №2» 19.04.2024 було доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: двобічна пневмонія, без супроводу матері. Згодом, 27.04.2024, з діагнозом: гостре респіраторне захворювання середньої важкості, було доставлено старшого хлопчика, [PERSON] , [INFO] , також, без супроводу матері. У поле зору служби у справах дітей адміністрації Заводського району родина потрапила в кінці 2023 року. [PERSON] було виявлено у садівництві « [ADDRESS] разом з хворим [PERSON] , якого за сприяння служби у справах дітей було госпіталізовано до лікарні. Після завершення лікування мати з дитиною було влаштовано до місця компактного проживання по [ADDRESS] та організовано соціальний супровід родини. Однак, мати залишила вказаний заклад, бродяжила по дачним селищам. Після народження другої дитини була виявлена на орендованій квартирі. Спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Заводського району неодноразово проводилася профілактична робота з матір`ю дітей щодо належного виконання батьківських обов`язків, однак позитивного результату це не дало. У зв`язку з загрозою для життя та здоров`я дітей, рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 03.05.2024 № 747 діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у обох батьків, [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі не цікавляться життям та здоров`ям дітей, матеріально не забезпечують. Отже, посилаючись на те, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей, просили задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду з`явилася один раз, коли їй було надано можливість укласти договір з безоплатним адвокатом та більше у судові засідання не з`являлася. Про слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] про слухання справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явились, просила розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , є батьками дітей є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження обох дітей здійсненна відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Відповідачі участі у вихованні дітей не приймають, не займаються їх розвитком. Батько з сім`єю не проживає, його останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] . Проте, влітку 2018 року він виписався з цієї адреси і більше ніде не прописався. Наразі його місце проживання не відоме, вихованням та утриманням дітей він не займається. Мати разом зі своїм співмешканцем, [PERSON] , та двома дітьми тимчасово проживали у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , наразі, з причини асоціального способу життя, в оренді житла їм відмовлено. Власні документи [PERSON] втратила, тому реєструвати народження дітей в органах РАЦСу їй допомагали фахівці Миколаївського міського центру соціальних служб. За місцем реєстрації, по [ADDRESS] , [PERSON] не проживає, оскільки має конфліктні відносини з родичами, через асоціальний спосіб життя. Декларації з лікарями на дітей не укладені, проте малолітні перебувають під наглядом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». Лікарі стурбовані ставленням матері до дітей, оскільки вона не виконує рекомендацій лікарів, не здійснює належного догляду за станом здоров`я дітей. Каретою швидкої медичної допомоги до реанімаційного відділення КПН ММР «МДЛ №2» 19.04.2024 було доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: двобічна пневмонія, без супроводу матері. Згодом, 27.04.2024, з діагнозом: гостре респіраторне захворювання середньої важкості, було доставлено старшого хлопчика, [PERSON] , [INFO] , також, без супроводу матері. У поле зору служби у справах дітей адміністрації Заводського району родина потрапила в кінці 2023 року. [PERSON] було виявлено у садівництві « [ADDRESS] разом з хворим [PERSON] , якого за сприяння служби у справах дітей було госпіталізовано до лікарні. Після завершення лікування мати з дитиною було влаштовано до місця компактного проживання по [ADDRESS] та організовано соціальний супровід родини. Однак, мати залишила вказаний заклад, бродяжила по дачним селищам. Після народження другої дитини була виявлена на орендованій квартирі. Спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Заводського району неодноразово проводилася профілактична робота з матір`ю дітей щодо належного виконання батьківських обов`язків, однак позитивного результату це не дало. У зв`язку з загрозою для життя та здоров`я дітей, рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 03.05.2024 № 747 діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у обох батьків, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Судом встановлено, що відповідачі не цікавляться життям дітей, не піклуються про їх фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймають жодної участі у їх вихованні та розвитку, не виконують своїх обов`язків щодо їх матеріального забезпечення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своїх дітей, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У той же час, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачці положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, в силу ст. ст.180-183 СК України, стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% сукупного доходу батьків на кожну дитину, але не менше ніж по 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з кожного з батьків, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття на особові рахунки дітей. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, в розмірі по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: approved