Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

10.02.2025 позивач, в інтересах якого діє адвокат Фідірко Я.С., звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідачку організувати спілкування дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Zoom, WhatsApp, Viber, Telegram, Signal, щовівторка, щочетверга та щонеділі у період часу з 18:00 до 21:00 протягом 30 хвилин із врахуванням режиму дня дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення РФ відповідачка разом з сином виїхала до Швейцарії, де проживають на даний час. З серпня 2023 року між сторонами почалися особисті непорозуміння та мати дитини чинить штучні перешкоди у спілкуванні батька з сином, зокрема, не відповідає на телефонні аудіо та відео дзвінки позивача, не запрошує сина до телефону, а у листуванні вигадує безліч причин, що унеможливлює спілкування позивача з сином. Позивач у зв`язку із введеним військовим станом не має можливості виїхати за кордон і побачитися з сином. Неодноразові звернення до Управлінні у справах дітей із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з сином результатів не дали. Ухвалою суду від 11.02.2025 було відкрите провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.03.2025 підготовче провадження було закрите, справа призначена до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідачки оголосив позицію [PERSON] , яка не заперечує проти спілкування батька з дитиною щовівторка в період часу з 19:00 до 21:00 протягом 30 хвилин. В поданій заяві третя особа просила проводити судове засідання у відсутність їхнього представника. Вислухавши учасників та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . З довідки начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Мозгового Д.О. від 28.01.2025 №5822 та відповідного розрахунку вбачається, що станом на 28.01.2025 відсутня заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.07.2023 у справі №592/9751/23 (а.с. 13). За результатами розгляду заяв [PERSON] управління «Служба у справах дітей» СМР повідомило про неможливість розгляду комісією питання щодо участі у вихованні дитини, оскільки не вдалося з`ясувати думку матері дитини, обстежити умови проживання та встановити фактичне місце проживання (а.с. 8-10). Із роздруківки переписки в мессенджері між сторонами вбачається, що вони не можуть дійти згоди щодо спілкування позивача з дитиною, відповідачка не приймає дзвінки позивача, проте надсилала позивачу фото дитини (а.с. 14-16). Згідно з висновком Управління «Служба у справах дітей» СМР №421/27.1-26 від 06.03.2025, управління вважає за можливе спілкування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , особисто, засобами зв`язку та у вказані в позову дні та часи, із врахуванням режиму дня дитини та думки матері [PERSON] щодо організації спілкування (а.с. 24). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до\~ст.157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. За змістом ч.2 цієї статті той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При цьому , відповідно до ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В правовідносинах, що розглядаються встановлено, що після проголошення воєнного стану в Україні, відповідачка з дитиною змінила своє місце проживання і на даний час проживає з сином за межами України. Позивач, який є особою призовного віку, позбавлений можливості безпосередньо спілкуватись з дитиною. Суд встановив, що сторони , які є батьками малолітньої дитини не можуть дійти згоди щодо реалізації батьком дитини, який проживає окремо свого обов`язку брати участь у її вихованні і його права на особисте спілкування з нею. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Надані позивачем докази свідчать про наявність перешкод у батька з боку відповідачки в спілкуванні з сином. Відповідачкою при цьому не надано доказів на підтвердження того, що позивач негативно впливає на виховання та розвиток дитини і що спілкування з батьком не відповідає інтересам сина. На переконання суду, спірні правовідносини щодо дитини виникли між батьками на ґрунті особистих конфліктних відносин один з одним, а не внаслідок неналежної поведінки батька до свого сина. У відповідності до правової позиції Верховного Суду в справі №569/14585/21, викладеної в постанові від 07.12.2023, на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном зобов`язання відповідачки організувати спілкування дітей із батьком у режимі відеозв`язку через мобільні телефони буде сприяти підтриманню зв`язку дітей із батьком до того часу, як вони повернуться до України. Отже, запропонований позивачем спосіб та час спілкування батька з дитиною, в умовах сьогодення (період воєнного стану та неможливість батька безпосередньо спілкуватись з дитиною) буде відповідати інтересам всіх учасників правовідносин , і якнайбільше відповідати інтересам дитини. Враховуючи вік дитини, зайнятість в школі та гуртках, наявність режиму, суд вважає за необхідне встановити дні та часовий проміжок спілкування батька з сином, 30 хвилин тричі на тиждень, з врахуванням побажань матері. Спілкування один раз на тиждень дитини з батьком, на переконання суду, вочевидь є недостатнім. При цьому суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні сина, що буде відповідати інтересам дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial