Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором від 16.03.2024 року у розмірі 14212 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір (оферти) № 16.03.2024-100001632, на виконання якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн. строком на 42 дні, на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженою процентною ставкою за кожен день користування кредитом. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 26.04.2024 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 14212 грн., з яких: 8800 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3912 грн. заборгованість за процентами та 1500 грн. по комісії. Ухвалою суду від 25.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст.\~279\~ЦПК України не надходило. В позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Вказані документи відповідач не отримала в зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~вважається такою, що належним чином повідомлена. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Зустрічного позову не пред`явила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. У зв`язку зі здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.03.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , яка будучи ідентифікованим системою BankID НБУ, дистанційно, через веб-сайт http://sgroshi.com.ua/ua/, шляхом погодження відповідачем з публічною офертою позивача та заповнення відповідних заявки та анкети клієнта, укладено в електронній формі Договір № 16.03.2024-100001632, які [PERSON] підписала з використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. на строк 42 дні зі сплатою процентів за ставкою «Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом. Відповідачем у заявці, яка є невід`ємною частиною Договору №16.03.2024-100001632, вказано реквізити електронного платіжного засобу 5168-74ХХ-ХХХХ-2802 для перерахування коштів за Договором № 16.03.2024-100001632 (а.с.12 зворот). Факт перерахування 16.03.2024 року ТОВ «Споживчий Центр» на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 10000 грн. через платіжну систему LiqPay на картку [NUMBER] *02 з призначенням платежу «видача за договором № 16.03.2024-100001632» підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 16.03.2024 року платіж № 2438134098 (а.с. 10). Згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість [PERSON] за Договором № 16.03.2024-100001632 становить 14212 грн., з яких: 8800 грн. основний борг, 3912 грн.проценти, які нараховано за період з 16.03.2024 року по 26.04.2024 року, 1500 грн. комісія (а.с.7). Доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр» матеріали справи не містять. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договірдомовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підписвид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікаторалфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1ст. 81 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів, вважає доведеним, що 16.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Договір № 16.03.2024-100001632 на підставі якого останньою отримано грошові кошти в розмірі 10000 грн. строком на 42 дні, тобто до 26.04.2024 року, однак [PERSON] свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконано, як наслідок, її заборгованість перед ТОВ «Споживчий Центр» станом на дату пред`явлення даного позову, становила 14212 грн. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язань за Договором № 16.03.2024-100001632 перед ТОВ «Споживчий Центр» в суду відсутні, а тому суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 04.02.2025 року № СЦ00003227. На підставі викладеного,

Outcome: approved