Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] \~через представника\~ [PERSON] \~ звернулась з позовом до Брусилівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . 12.11.2024 нотаріусом Другої Київської\~державної нотаріальної\~контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів що посвідчують право власності спадкодавця на це майно та відсутністю його державної реєстрації. Вказує, що будинок був зареєстрований за матір`ю згідно погосподарських книг, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. На підставі викладеного, позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями. Ухвалою судді від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.03.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті та витребувано спадкову справу, яка надійшла до суду 09.04.2025. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, остання надала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши та\~\~оцінивши\~\~надані\~\~докази,\~\~приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.06.2018 (а.с. 7). Копією свідоцтва про народження від 21.02.1976 підтверджується те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] 1976 р.н. (а.с. 8). Згідно довідки (витягу із погосподарської книги) від 07.02.2025 № 36, виданої старостою Брусилівської селищної ради Житомирської області на території Водотиївського старостинського округу, будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги рахується за [PERSON] , о.р 04-0267-5, яка померла (а.с. 10). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 22/19, на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] виготовлені на [PERSON] , вартість майна складає 253\~400 грн (а.с.17). Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.12.2023, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її дочці [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1820980301:01:001:8107, із указаного свідоцтва вбачається відмова іншого спадкоємця [PERSON] від своєї частки (а.с. 18). Постановою державного нотаріуса Другої Київської\~державної нотаріальної\~контори від 12.11.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів що посвідчують право власності спадкодавця на це майно та відсутністю його державної реєстрації (а.с. 5). З копії спадкової справи № 667/2018, заведеної після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились на користь [PERSON] , також [PERSON] отримувала свідоцтва про право на спадину після смерті матері на інше нерухоме майно. Згідно\~ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296\~ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1статті 1297\~ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, відтак суд вважає підтвердженим право власності спадкодавця на спірний будинок. Також, відповідно до статей 81, 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Приписами ч. 1 \~ст. 1225 ЦК України\~\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3\~ст. 152 Земельного Кодексу України. Враховуючи наведене, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок що розташований за адресою [ADDRESS] , однак не зареєстрував його у встановленому порядку за життя. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. За таких обставин суд вважає, що позивачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері має право на спадкування належного спадкодавцю будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . Іншим чином позивач захистити свої права на успадковане майно не може, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, за відсутності інших спадкоємців, позов подано до належного відповідача. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у підготовчому судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved