Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» Памірський М.А., через систему «Електронний суд», звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ЄДРПОУ 41084239, заборгованість за договором про надання кредиту №349822-КС-010 від 19.09.2024 року, що становить 33 960 (тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 13 560,00 грн.; сума прострочених платежів по штрафах - 6 000,00 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 2 400,00 грн. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. В обґрунтування позову вказує, що 19.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №349822-КС-010 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 19.09.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №349822-КС-010 про надання кредиту, відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №349822-КС-010 про надання кредиту, на умовах встановлених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2787, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Відповідно до умов Договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування Кредитом. Зазначає, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (яка Позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 20.03.2025 року утворилась заборгованість за Договором №349822-КС-010 про надання кредиту від 19.09.2024 в розмірі 33 960 (тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 13 560,00 грн.; сума прострочених платежів по штрафах - 6 000,00 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 2 400,00 грн. За викладених обставин позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 03 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 24.04.2025 о 09-30 год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 19.09.2024 року (дата видачі кредиту) по 09.01.2025 року (дата закінчення терміну кредитування). 24.04.2025 року в судове засідання представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи провести без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість через канцелярію суду подала заяву про часткове визнання позову, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами. Просила відмовити у стягненні штрафних санкцій у відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України. Просила розгляд справи провести у її відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.09.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №349822-КС-010 про надання кредиту. 19.09.2024 року відповідач [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №349822-КС-010 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 36-40). 19.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №349822-КС-010 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 26-30). Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2787, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 2.1. Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: 1% фіксована. Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 2 400,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 12 000,00 грн. Термін дії Договору: до 09.01.2025 р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 24 272,82 грн. Загальні витрати за кредитом: 12 272,82 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9277,98 процентів. Пунктом 4.2.2. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Отже, позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника№ [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 20.03.2025 року утворилась заборгованість за Договором №349822-КС-010 про надання кредиту в розмірі 33 960 (тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 13 560,00 грн.; сума прострочених платежів по штрафах - 6 000,00 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 2 400,00 грн. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, у ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно вимог ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема : електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» наведено зміст поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно п. 7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір №349822-КС-010 від 19.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] був укладений через телекомунікаційну систему та підписаний одноразовим ідентифікатором UA-2787, що був надісланий на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), про що свідчить копія кредитного договору та додатки до нього. Договором, відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно вимог ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статтях ст. 610, 612 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як встановлено в судовому засіданні, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №349822-КС-010 від 19.09.2024 виконав, але відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконує. Станом на 20.03.2025 року утворилась заборгованість за Договором №349822-КС-010 про надання кредиту в розмірі 33 960 (тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 13 560,00 грн.; сума прострочених платежів по штрафах - 6 000,00 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 2 400,00 грн. Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено плату, як комісію за надання кредиту, заявлену до стягнення - 2 400,00 грн. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити. Крім того, суд не погоджується з нарахованою позивачем сумою заборгованості по штрафам у розмірі 6 000,00 грн., оскільки відповідно до Указу Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указом Президента України. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по штрафам у розмірі 6 000,00 грн., слід відмовити. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач, не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором №349822-КС-010 про надання кредиту від 19.09.2024 в установлені кредитним договором строк, суд вважає що вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 25 560 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 12 000,00 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 13 560,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 1). Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 25 560,00 грн. заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 75 % позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 816,80 грн.

Outcome: partial