Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У січні 2025 року Комунальне підприємство\~«Запоріжремсервіс» Запорізької\~міської звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 15\~275,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з управління багатоквартирним будинком,\~а відповідачі\~отримують надані\~послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, утворилась заборгованість за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 у розмірі 15\~275,58 грн. У зв`язку з цим, КП «Запоріжремсервіс» просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 15\~275,58 грн, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40\~грн. 24.02.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність, обґрунтовуючи свою позицію тим, що: в матеріалах справи відсутні повноваження представника, який підписав позовну заяву; у позові невірно зазначений термін заборгованості; позивачем не доведено надання послуг з управління багатоквартирним будинком; невірно зазначена адреса у позові; пропущено строки позовної давності. 27.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що: в ухвалі про відкриття провадження зазначено про відповідність позову статтям 175-177 ЦПК України; часткова сплата заборгованості є дією, що свідчить про визнання боргу взагалі; з боку позивача були надані послуги, передбачені Переліком складових та періодичності їх надання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 19.07.2021 № 389; з боку відповідачів не надходило жодних скарг на неналежне надання послуг, такі докази не надані і суду; відзив відповідача [PERSON] поданий до суду без дотримання вимог чинного ЦПК України, адже копія відзиву не була направлена відповідачеві [PERSON] ; строки позовної давності позивачем не порушені. 07.03.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки список послуг, перелічений позивачем у відповіді на відзив, був фактично виконаний не весь; копія відзиву була вручена відповідачеві [PERSON] в той же день, коли відзив був направлений до суду. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, від відповідача [PERSON] в матеріалах справи міститься письмова позиція щодо пред`явлених позовних вимог, відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву. За цих підстав суд прийшов\~до переконання\~про можливість\~розгляду справи\~за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, в т.ч. будинку [ADDRESS] (а.с. 7-9). Згідно вказаного вище рішення, КП «Запоріжремсервіс» розпочало надання послуг з 01.11.2017 (п. 5) (а.с. 7). 06.09.2017, між КП «Запоріжремсервіс» та співвласниками буд. [ADDRESS] був укладений Договір № 336-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 11). Згідно відповідей Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 05.02.2025, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 07.09.2012 та по теперішній час (а.с. 21-22). Крім того, згідно Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, долученого позивачем, та повторно зробленого судом за № 425030262, встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 110). Статтею 322 ЦК України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (п. 5), договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. На момент подання цієї позовної заяви вищевказаний договір не було розірвано або/чи визначено недійсним у судовому порядку. Не існує й інших доказів щодо відкладення пролонгації або відмови від виконання зобов`язання за вказаним договором. Таким чином, зобов`язання є чинним (дійсним), а отже відсутні підстави вважати, що дія договору не була продовжена, отже КП «Запоріжремсервіс» є надавачем послуг з управлення багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . Відтак, в силу Законів та ст. 11 ЦК України, строк дії укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 продовжений до 05.09.2025. Відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №\~336-УБ від 06.09.2017, на кожного співвласника покладено обов`язок оплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком. Перелік складових та періодичність надання послуг затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 389 від 19.07.2017 в конкурсній документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Запоріжжя. Відповідачам було надано послугу з управління багатоквартирним будинком в період з 01.03.2019 по 01.01.2025, ними в даний період за надані послуги з управління будинком був здійснений єдиний платіж в розмірі 500,00 грн у липні 2024 року, що підтверджується розрахунком, долученим до позову (а.с. 13-14). Таким чином, заборгованість за надані послуги з управління багатоповерховим будинком за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 становить 15\~275,58 грн. Доводи відповідача [PERSON] не містять жодного документального обґрунтування, адже: до своїх заперечень нею не подано доказів на підтвердження звернень до позивача у зв`язку з неналежним наданням послуг з обслуговування будинку; фотокартки, долучені до заперечень, жодним чином не підтверджують належне/неналежне надання послуг, крім того, суд позбавлений можливості встановити той факт, що фото зроблені саме за адресою надання послуг; помилка у зазначенні позивачем адреси надання послуг відповідачам у відповіді на відзив є технічної опискою, про що в подальшому позивачем зазначено у відповідній заяві, наданій суду 04.03.2025, тим більше, як у позовній заяві, так і у додатках, долучених в обґрунтування позову, всі дані зазначені вірно; позиція щодо часткового надання позивачем послуг, визначених Переліком складових та періодичності надання послуг, також не спростовані жодними доказами. Щодо повноважень представника позивача, то суд зазначає, що згідно ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1). Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч. 2). Спір в рамках даної справи є малозначним, згідно ст. 19 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 1 ст. 274 ЦПК України). На підтвердження повноважень на здійснення представництва в суді представником позивача Виноградовою Х.І. долучена копія довіреності № 1, якою виконуючий обов`язки директора КП «Запоріжремсервіс» Білоус С.В. уповноважив її бути представником КП «Запоріжремсервіс», зокрема, в судах загальної юрисдикції. Довіреність станом на дату звернення до суду є чинною, строк її дії до 31.12.2025, вона містить підписи сторін та завірена печаткою (а.с. 6). Відтак, повноваження представника позивача підтверджені належними доказами. В той же час твердження відповідача Коваленко Ж.В., на зауваження сторони позивача про те, що відзив на позовну заяву вручений відповідачеві [PERSON] в день направлення його до суду, жодними доказами не підтверджуються. Щодо строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №\~760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі №\~759/16720/16-ц. Здійснення відповідачами платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період. Так, з матеріалів справи вбачається, що єдиний платіж внесений, та який перевищував нараховану суму за місяць, був здійснений у липні 2024 року в розмірі 500,00 грн при нарахуванні в розмірі 245,14 грн у липні 2024 року. Тобто, право вимоги у позивача повинно відраховуватись з липня 2021 року (2024 рік - 3 роки). Разом з цим, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Станом на липень 2021 року (початок права вимоги у позивача до відповідачів) карантин діяв, відтак, і позовна давність на території України була подовжена на строк дії карантину. Окрім цього, з початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 рф на територію України законодавець вніс зміни до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме доповнив розділ пунктом 19, 20, яким визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №\~64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, законодавцем було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. За наведених вище обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем строки позовної давності не пропущені. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Оскільки позовні\~вимоги КП\~«Запоріжремсервіс» задоволені у повному обсязі, з відповідачів на його\~користь підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 2\~422,40 грн в рівних частинах по 1\~211,20 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved