Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , у суд звернулася [PERSON] до Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог; - клопотання за підписом секретаря селищної голови Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247\~Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , що відносяться до категорії колгоспного двору. Вказану спадщину прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] в рівних частинах. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Остерською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 32/2004, згідно з якою: -23 січня 2004 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої завідувачем Остерської державної нотаріальної контори Лідією Велігошею, спадкова справа відносно [PERSON] , померлої [INFO] померла, не заводилась. За життя, [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши 06 травня 2003 року заповіт, посвідчений секретарем виконкому Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що вона за законом матиме право вона заповідає своїй доньці [PERSON] . [PERSON] , як спадкоємець за заповітом на спадщину, прийняла її, але оформити дану спадщину не може оскільки [PERSON] за життя не отримала відповідне свідоцтво про право власності на належні їй 3/10 частини домоволодіння, а також 1/10 частини після смерті [PERSON] оскільки він не отримав за життя відповідне свідоцтво про право власності. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Таким чином, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , проте не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку (право власності не зареєстровано), тому змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Згідно зі ст. 120, ч. 2 ст. 123ЦК\~УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір припинено 15.04.1991 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність». Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст.1225ЦК\~України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду України від30травня\~2008року\~№7«Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225ЦК\~України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги\~\~ [PERSON] \~\~щодо визнання права власності на 2/5 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою\~\~ [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved