Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

04 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, посилаючись на статті 4, 7, 55, 105, 109-110, 113 СК України, просить розірвати шлюб, зареєстрований 16 грудня 2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 2936. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16 грудня 2022 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2936. Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб набув формальних ознак. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо і суперечить інтересам позивача. Спільних дітей у сторін немає, однак відповідач відмовляється з`явитися до органів РАГСу для розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Ухвалою судді від 27 березня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 16 квітня 2025 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету, яка знаходиться в матеріалах справи. До позовної заяви додано клопотання позивача, від імені якого діє представник адвокат Крушинська Антоніна Андріївна, в якому він просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до\~частини другої\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18 вересня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 2022 року зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 16 грудня 2022 року складено відповідний актовий запис № 2936. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб набув формальних ознак. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо і суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, пункту 3 статті 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають, спірні питання з приводу поділу спільного майна відсутні. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду заяві відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved