Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

13.03.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Мовчан І. П. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування якого зазначила, що 05 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що 05 листопада 2021 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від спільного проживання разом під час шлюбу і до шлюбу, у сторін є троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що 25 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 1228, місце державної реєстрації: Святошинський районний у міста Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); [PERSON] , [INFO] , про що 06 жовтня 2020 року, Святошинським районним у міста Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено відповідний актовий запис № 2252, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , про що 23 лютого 2022 року, виконавчий комітет Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . На теперішній час сторони проживають окремо, позивач перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Відповідач коштів на утримання спільних з позивачем дітей не надає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей та не цікавиться їх життям. Самостійно утримувати дітей, у позивача матеріальної можливості\~не\~має. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення кожною дитиною\~повноліття. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Волчка А.\~Я. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.\~Я. від 13.03.2024 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.\~О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи від 15.10.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Козак І.\~А. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. від 27 лютого 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін про судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, за відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини про те, що 05 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що 05 листопада 2021 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2165, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками: - [PERSON] , [INFO] , про що 25 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 1228, місце державної реєстрації: Святошинський районний у міста Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); - [PERSON] , [INFO] , про що 06 жовтня 2020 року, Святошинським районним у міста Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено відповідний актовий запис № 2252, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , про що 23 лютого 2022 року, виконавчий комітет Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, складено відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач і не спростовано відповідачем, діти знаходяться на утриманні позивачки. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 182 СК України). Частиною 5 статті 183 ЦПК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, у ч. 5 ст. 183 СК України законодавець закріпив загальний підхід до визначення частка заробітку (доходу) платника аліментів, а саме половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що для стягнення аліментів у розмірі, меншому, ніж це передбачено ч. 5 ст. 183 СК України, повинні існувати поважні та непереборні обставини, які позбавляють платника аліментів об`єктивної можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, та які відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дітей з урахуванням їх потреб. Також відповідачем не надано доказів перебування у нього на утриманні інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до закону, не надано доказів щодо стану здоров`я, який позбавляє його сплачувати аліменти на утримання дітей в зазначеному розмірі, при цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, відтак має об`єктивну можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки від доходу. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, ту обставину, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2024 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання цього позову, тобто у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved