Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

На розгляд суду передано вказану позовну заяву, вимогами якої є позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям [PERSON] розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 27.01.2014 у справі №299/3970/13-ц. Рішенням Виноградівського районного суду від 27.07.2020 у справі №299/1876/20 з відповідача на користь матері дітей стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 1159 грн на кожну дитину. Однак батько не має бажання стабільно платити аліменти. Позивачка стверджує, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню і утриманню дітей. Не цікавиться розвитком та станом здоров`я. Батько не бажає спілкуватися з дітьми, діти не проявляють до нього жодних почуттів. Батько свідомо ухиляється від контактів з дітьми, хоча працює у школі, де навчаються діти. Перешкоди у спілкуванні відповідача із дітьми відсутні. Відповідач подав відзив. Заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його двох доньок. Відзив обґрунтовано тим, що доводи позивачки є надуманими. Відповідач стверджує, що любить дітей, цікавиться ними, матеріально допомагає, він не ухилявся умисно від виконання батьківських обов`язків. Він мав перешкоди у спілкуванні із дітьми: позивачка залякала старшу доньку з тим, що та не говорила з батьком. А також пригрозила йому, щоб не підходив до молодшої доньки і не говорив їй, що він її батько. Тобто, саме поведінка позивачки стала причиною відсутності нормального спілкування батька з дітьми. Відповідач заявляє, що причиною розлучення стала позиція позивачки, яку не влаштовував дохід відповідача. Через це виникали скандали, які призвели до розірвання шлюбу. Відповідач стверджує, що після народження молодшої доньки приходив до неї, але потім позивачка знайшла іншого чоловіка і категорично заборонила відповідачу спілкуватися із молодшою донькою. Відповідач кожен день бачив доньок у школі, де він працює. Постійно спілкувався із старшою донькою. На спілкування із молодшою донькою позивачка встановила заборону. А відповідач у свою чергу хвилювався про психологічний стан дитини, не хотів її травмувати. Відповідач стверджує, що пропонував позивачці відвідати разом із дитиною психолога для відкриття дитині її рідного батька. Проте позивачка була проти. Після того, коли старша донька вступила до коледжу, припинилося і спілкування. Коли діти виїжджали за кордон - відповідач завжди добровільно оформляв у нотаріуса згоду на їх виїзд. Відповідач стверджує, що завжди цікавився життям дітей та їх успішністю, що підтверджується характеристиками дівчат зі школи. Вчителі завжди відправляли на телефон фотографії дітей зі свят. Мама відповідача постійно відвідувала дітей, носила від батька подарунки, передавала кошти. Бабка дітей мала право спілкуватись із дітьми за умови, якщо не буде говорити про батька, що вона підтвердить у судовому засіданні. Відповідач регулярно сплачує аліменти добровільно без виконавчого листа. У квітні 2023 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Виноградівської міської ради з метою встановлення графіку зустрічей із молодшою донькою. 18.04.2023 відбулося засідання, але рішення не було прийнято через те, що комісія визнала за необхідне залучити дитячого психолога. Саме через звернення відповідача у службу дітей позивачка вирішила подати позовну заяву про позбавлення його батьківських прав. Відповідач не визнає обґрунтованим висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав. Вважає, що комісія не встановила фактичні обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не залучила психолога. Відповідач заявляє, що його вина у відсутності емоційного зв`язку між ним та дітьми - відсутня. Позивачка подала відповідь на відзив. Позивачка стверджує, що наведені відповідачем обставини (вчинення матір`ю перешкод у спілкуванні батька з дітьми) - є надуманими. Відповідач із 2014 року не спромігся звернутися за захистом своїх прав до служби у справах дітей. Тому позивачка вважає, що такий стан речей його повністю влаштовував. Позивачка стверджує, що батько не намагався налагодити стосунки з дітьми. Питання позбавлення його батьківських прав було ініційовано позивачкою якраз у квітні 2023 року, після чого відповідач вирішив звернутися до служби у справах дітей із заявою про встановлення графіка зустрічей. Позивачка наполягає, що відповідач формально ставиться до свого обов`язку щодо утримання дітей. А реалізація батьківських обов`язків - це активні дії, які свідчать про бажання особи бути батьком. В ході підготовки справи до судового розгляду Виноградівська міська рада Закарпатської області як орган опіки та піклування подала до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох його дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити. Розповіла, що відповідач залишив сім`ю, коли вона була вагітна молодшою донькою. Аліменти сплачував то відповідач, то його мати. Старша донька рідко спілкувалася із батьком. Вона називає батьком свого вітчима. В судовому засіданні представник відповідача заперечила обґрунтованість позову, вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають. Заявила, що старша донька спілкувалася із батьком, а батько завжди сплачував аліменти. Питання про позбавлення його батьківських прав постало лише після початку війни. Відповідач намагався наладити стосунки і спілкування з дітьми, але позивачка забороняла спілкуватися із молодшою донькою. Відповідач цікавиться дітьми і виконує батьківські обов`язки настільки, наскільки це дозволяє ситуація. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що старша донька спілкувалася з ним. А коли йшла поряд із матір`ю, то не віталася. Позивачка тиснула на доньку. Між ним і [PERSON] були складні відносини, вони сварилися, тому зайшла мова про аборт, проте лікар заборонив. Він відвідував молодшу доньку, грався з нею. Але коли позивачка знайшла собі другого чоловіка, то заборонила приходити. З дітьми завжди спілкувалася матір відповідача. Він завжди оформляв нотаріальні дозволи на виїзд дітей за кордон. Просить суд не позбавляти його батьківських прав. Стверджує, що позивачка словесно погрожувала йому, щоб не говорив молодшій доньці хто він. Представник служби у справах дітей Виноградівської міської ради в судовому засіданні повідомила, що у березні відповідач звернувся до них із заявою про встановлення графіку зустрічей із дитиною. Потім забрав заяву. Молодша донька сказала, що називає батьком вітчима. А біологічного не впізнає. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, в судовому засіданні дала показання про те, що з дня народження молодшої дитини вона завжди мала хороші відносини з невісткою, позивачкою, відвідувала дітей в середньому один раз на тиждень. Носила подарунки та передавала гроші, які передавав їх батько. Бувало , що подарунки позивачка повертала. Відколи подано позов до суду, то спілкується з дітьми по вайберу, а старша донька уникає спілкування. Тобто відношення дітей змінилося. Обоє дітей називали свідка бабкою. Вона багато разів просила відпустити дітей до неї в гості, але позивачка відмовляла. За десять років діти були у неї може зо п`ять разів. Свідок каже, що мала надію на те, що позивачка розповість молодшій доньці про її біологічного батька. Старша донька називала відповідача батьком. А тепер уже не спілкується і уникає спілкування з ним та з нею. Аліменти сплачуються. Відповідач не спілкувався із молодшою донькою в школі. Спілкувався зі старшою. Позивачка заборонила відповідачу відвідувати дітей у них вдома. І заборонила розповідати молодшій доньці про нього як батька. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача, в судовому засіданні дала показання про те, що вона підтримувала відносини з позивачкою після того, як її брат, відповідач, залишив сім`ю. Відповідач як батько цікавився дітьми після розірвання шлюбу, і питав її про їх життя. Позивачка заборонила розповідати молодшій доньці про відповідача як біологічного батька. Проте, відповідач працює у школі, де вони навчаються, і кожен день їх бачив, цікавився їх життям. Відповідач не хотів травмувати дитину, відкрившись їй як батько. Свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача, у судовому засіданні дала показання про те, що ніколи не була проти спілкування відповідача з його дітьми від першого шлюбу. Цікавилася чи бачить він дітей. Зі старшою він спілкувався у школі. Інколи посередником у спілкуванні є бабуся, його мати. Після початку війни позивачка запропонувала йому відмовитися від дітей, а вона у свою чергу відмовиться від аліментів. Подарунки і гроші передавали через матір відповідача. Відповідач не спілкувався із молодшою донькою через те, що не хотів травмувати дитину. Коли їй було півроку, то позивачка заборонила приходити до дитини і називатися її батьком. Старша донька після зміни місця навчання з батьком не вітається. Відповідач звертався до органу опіки і піклування для організації зустрічей із дитиною. Але йому відмовили через те, що вирішили за необхідне залучити дитячого психолога. Та так і не залучили. У судовому засіданні були допитані як свідки діти відповідача: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] дала показання про те, що відповідач покинув сім`ю і батьки розлучилися, коли їй було шість років. Від сплачував аліменти, але від нього не було ніякої підтримки, не цікавився її життям. Але в школі, де вона навчалася, а він працює, вони бачилися і перемовлялися, він давав кишенькові гроші. Він не проявляв ініціативу у спілкуванні. Бабуся передавала подарунки, а на день народження був, але ніхто його не запрошував. На докір про брехню на опікунській раді вона вдарила його подарованими квітами. [PERSON] пояснила, що була ображена на батька, бо їй була відома причина розпаду шлюбу - зрада батька матері. Повідомила суду, що ця позовна заява була подана, щоб її вітчим міг її усиновити. [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення про те, що знала лише бабусю (мати відповідача). Бабуся приходила до неї в школу, а поряд стояв відповідач. Проте їй не говорили, що він її батько. Недавно їй розповіли, що [PERSON] , якого вона вважала батьком - її нерідний батько. Заслухавши позивачку та її представника, відповідача та його представника, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, допитавши свідків, ознайомившись із змістом Висновку органу опіки та піклування при Виноградівській міській раді Закарпатської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, суд вирішив наступне. Суд встановив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачкою. Шлюб між сторонами спору було розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 27.01.2014 у справі №299/3970/13-ц. Рішенням Виноградівського районного суду від 27.07.2020 у справі №299/1876/20 за позовом [PERSON] з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання обох дітей ( [PERSON] та [PERSON] ) у розмірі 1159 грн на кожну дитину щомісячно. Заборгованість за аліментами відсутня. Позивачка обґрунтувала свою вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав тим, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню дітей. Не цікавиться їх розвитком, станом здоров`я, не спілкується. Перешкоди у спілкуванні відповідача із дітьми були відсутні. За змістом Висновку Виноградівської міської ради Закарпатської області за результатами розгляну органом опіки та піклування заяви про позбавлення батьківських прав відповідача, визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його двох дітей. Відповідач у свою чергу у судовому засіданні заперечив ці обставини, на противагу навів обставини, протилежні доводам позивачки. За підсумком судового розгляд суд дійшов таких висновків. Суд погодився із тим, що відповідач мав об`єктивні перешкоди у побаченнях із дітьми у тій мірі, яка необхідна для підтримки належного сімейного зв`язку: підтверджено, що мати чинила перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Більше того, підтверджено, що мати цілеспрямовано приховувала від молодшої доньки той факт, що відповідач є її рідним батьком, заборонивши іншим особам розповідати про це, а відповідачу заборонивши спілкуватися з дитиною у її свідомому віці. Спроби батька налагодити зв`язок із дітьми та супротив матері підтверджено в судовому засіданні: позивачка підтвердила, що через сильну образу перешкоджала спілкуванню старшої доньки із батьком, а молодша донька зростала, не знаючи свого рідного батька взагалі. Це підтвердили і свідки. Проаналізувавши інформацію, отриману в ході судового розгляду із пояснень сторін та показань свідків, суд констатує: у ситуації, що склалася у даних сімейних відносинах, батько обрав той варіант поведінки, який був найменше травматичний для дітей в першу чергу, для нього та для матері дітей. При цьому, суд вважає, що передумовою цьому стала позиція матері: заборона відвідування дітей, приховування від молодшої доньки факту батьківства. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безперечно, суд визнає, що зусилля відповідача по відновленню контакту із старшою дитиною і встановленню контакту із молодшою донькою, по усуненню перешкод у спілкуванні з ними - у підсумку виявилися недостатніми. Законом передбачені і юридичні способи усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Однак, суд погоджується із позицією відповідача, що примус у сімейних правовідносинах - це травма для всіх їх учасників. Тому суд відхиляє доводи позивачки про те, що відповідач був пасивний і не реалізовував примусові способи реалізації його батьківських прав із залученням органів опіки та піклування або суду. Обставини, що встановлені у справі, не є достатніми і для кваліфікації поведінки відповідача як свідоме ухилення від батьківських обов`язків відносно дітей. У справі зібрано достатньо свідчень про те, що відповідач прагнув підтримувати хоча б мінімальний контакт з дітьми, наскільки це дозволяли обставини. Підтверджено, що відповідач сплачував і сплачує аліменти на утримання дітей, передавав подарунки на свята, влаштувався на роботу в школу, де навчалися діти, де зустрічався зі старшою дитиною та мав можливість бачити молодшу доньку. Підтверджено, що між відповідачем та позивачкою вкрай напружені відносини, що створює суттєві перешкоди у налагодженні контакту батька з дітьми, у реалізації ним його батьківських прав та виконанні обов`язків. Крім того, суд вважає, що сімейні відносини за умов неповної сім`ї, коли батьки дитини проживають окремо, мають свої особливості. Роль матері, якщо з нею проживає дитина, полягає у тому, щоб зберегти емоційний зв`язок дитини із батьком, в утвердженні авторитету батька, тощо. Навіть незважаючи на те, що особисті відносини між біологічними батьками зіпсовані. Хіба що для цього перешкодою є ряд виключних обставин. Таких обставин у справі не встановлено. Проте встановлено, що позивачка не тільки не піклувалася про збереження емоційного зв`язку дітей із батьком, а й сприяла відчуженню старшої доньки, свідомо приховувала батьківство від молодшої. Тому очевидно, що відповідач зіткнувся із об`єктивними труднощами у реалізації своїх батьківських прав та виконанні обов`язків. Суд оцінив усі наявні у справі докази на предмет їх достатності - у їх сукупності, в тому числі і висновок органу опіки і піклування. Висновок, як один із сукупності доказів, окремо не має для суду заздалегідь встановленої сили. У підсумку, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей. Дана вимога позову задоволенню не підлягає. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивача слід покласти на позивача. Позивачка сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн. Про понесення інших судових витрат не заявила. Відповідач не заявив про понесення судових витрат. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed