Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати за нею право власності на 7/39 частки земельної ділянки [ADDRESS] з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210,\~припинивши її\~право власності\~на 7/75\~часток в\~земельній ділянці\~з кадастровим\~номером 7410400000:03:014:0090 В обґрунтування позову зазначила, що на праві власності їй належить 7/75 часток житлового будинку [ADDRESS] , іншим співвласником вказаного будинку є її дочка [PERSON] , якій належить 32/75 часток. Ще одним співвласником цього будинку була інша її дочка [PERSON] , якій належало 12/25 часток, але її право спільної часткової власності припинено 15.12.2023 на підстав рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Зазначає, що спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS] з кадастровим номером 7410400000:03:014:0090,\~що також\~перебуває у\~спільній частковій\~власності співвласників\~будинку.На підставі технічної документації виготовленої у 2018 році, Управлінням державного земельного кадастру в Чернігівській області було проведено реєстрацію поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7410400000:03:014:0090. В наслідок такого поділу, земельна ділянка з кадастровим номером 7410400000:03:014:0090 припинила своє існування і була виключена з державного земельного кадастру, натомість були сформовані дві окремі земельні ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210 на її імя та ім`я її покійного чоловіка [PERSON] , та з кадастровим номером 7410400000:03:014:0211 на ім`я [PERSON] . В результаті такого поділу змінились і частки співвласників земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210 [PERSON] (з 32/75 на 32/39) та [PERSON] (з 7/75 на 7/39). Відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14.11.2024 за відповідачем визнано право власності на 32/39 частки земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] . У звязку з тим, що [PERSON] помер, вона, як один із співвласників новосформованої земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210 не має можливості відповідно до вимог чинного законодавства зареєструвати право власності на належну їй частку, оскільки заява про реєстрацію має подаватись всіма співвласниками які замовляли та погоджували проект поділу земельної ділянки. Наразі в Державному реєстрі речових прав існує запис про реєстрацію права власності за [PERSON] на 7/75 часток в земельній ділянці з кадастровим номером 7410400000:03:014:0090, що не відповідає дійсності. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 7410400000:03:014:0090 припинила своє існування в наслідок поділу на дві окремі земельні ділянки, а один із співвласників новоствореної земельної ділянки помер, реєстрація права власності за померлим або від його імені є неможливою в силу приписів ст.25 ЦК України. Позивач у підготовче засідання не з`явилася. Від представника позивача адвоката Васюка Д.Г. 21.04.2025 надійшло клопотання в якому останній просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити. Проти винесення рішення у підготовчому засіданні не заперечив. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Згідно з ч.3-4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка [ADDRESS] з кадастровим номером 7410400000:03:014:0090 на праві власності належить: [PERSON] 12/25 частини, [PERSON] 32/75 частини, [PERSON] 7/75 частини (а.с.9-10, 12). З копії технічної документації, виготовленої на замовлення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається поділ земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на дві окремі по 0, 0500 га кожна (а.с.28-33). Згідно з планом поділу земельну ділянку площею 0,500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210, передано у власність [PERSON] (32/39 частки) та [PERSON] (7/39 частки). [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.12.2023 за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку [ADDRESS] з кадастровим номером 7410400000:03:014:0211 (а.с.26-27). Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бублик Т. М. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.19). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.11.2024 за [PERSON] визнано право власності на 32/39 частки земельної ділянки [ADDRESS] з кадастровим номером 7410400000:03:014:0210\~у порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.23-25). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно положень розділу III Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка може належати особі на праві власності або праві користування. Відповідно до положень ч.3,4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. При виділі позивачу частки, яка перебувала в спільній частковій власності, належні їй на праві власності 7/39 часток житлового будинку [ADDRESS] набуває статусу окремого обєкту нерухомого майна в силу приписів ч.3 ст.364 ЦК України\~і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved