Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

07 березня 2024 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (далі Квартира-1). В обґрунтування позову зазначено, що Квартира-1 не приватизована і не є приватною власністю позивача [PERSON] , а є комунальною власністю виконавчого комітету Миронівського старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області. У Квартирі-1 зареєстровані позивач, [PERSON] , [PERSON] , а також зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі з 2014 року залишили Квартиру-1 та переїхали мешкати до іншого житла, з тих пір не проживають в Квартирі [ADDRESS] , лише рахуються зареєстрованими, вони не сплачують комунальні послуги, їх речі в Квартирі-1 відсутні. Реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації права на отримання субсидії та можливість приватизувати вказане житло. 11 лютого 2025 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачам з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу їх зареєстрованого місця проживання. (а.с.42-44) Станом на 18 квітня 2025 року відзив на позов та заперечення від відповідачів до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із довідки виданої виконавчим комітетом Миронівського старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області\~ 05 березня 2024 року №93, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , та відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Із акта №1 про не проживання особи за місцем реєстрації від 05 березня 2024 року, вбачається, що сусіди своїми підписами підтверджують факт не проживання в Квартирі-1 з 2014 року по теперішній час, відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6) Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Миронівського старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області 05 лютого 2024 року №94, вбачається, що багатоквартирний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у комунальній власності та переданий на обслуговування в ОСББ «Меліоратор». Квартира [ADDRESS] у вказаному будинку не приватизована. (а.с.7) Згідно із статтею 63 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідно до статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно із частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачами не надано, враховуючи наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із платіжної інструкції №7КР3-9JPO-T4NN-ZGEP МВ70214253 виданої 05 березня 2024 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1211 гривень 28 копійок. (а.с.1) Із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №N1IAN4866M виданої 10 лютого 2025 року, вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 6056 гривень 00 копійок. (а.с.31) З врахуванням вищезазначеного, з відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у дольовому порядку на користь позивача слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 7267 гривень 20 копійок, а саме по 1453 грн 44 коп. з кожного.

Outcome: approved