Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що він є спадкоємцем майна померлого за заповітом, в тому числі і на спірний житловий будинок з господарськими будівлями, який належав померлому. Нотаріус відмовив йому у видачі спідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Сосницької селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позову. Третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Куць М.І. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, в зв"язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відповідно до ст.200 ЦПК України, в порядку визначеному ст.206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 14.12.2021 року). З дублікату заповіту посвідченого головою Вільшанської сільської ради 09.09.2019, зареєстрований в реєстрі за № 19 вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . З довідки Сосницької селищної ради від 19.07.2024 № 15-11/6-234 вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , згідно даних погосподарської книги № 3, належав [PERSON] . З довідки Сосницької селищної ради від 19.07.2024 № 15-11/6-234 вбачається, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані син [PERSON] , дочка [PERSON] та дитина під опікою дочки [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Куць М.І. заведена спадкова справа № 25/2022. Єдиним спадкоємцем майна померлого є [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Інший спадкоємець за законом [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадкового майна. Із довідки характеристики виданої КП «Зодчий» БТІ Сосницької селищної ради від 25.11.2024 № 103 вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями (житловий будинок, А-1, веранда а-1, сарай Б-1, літня кухня Б1-1, веранда б-1, майстерня В-1, сарай Г-1, погріб п/г, огорожа №1) (рік забудови об`єктів 1968) за адресою [ADDRESS] становить 181751,00 грн. За таких обставин суд вбачає достатньо підстав вважати, що домоволодіння належало померлому [PERSON] , а позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом. Відповідно до\~статей 1216;\~1217,1218\~ ЦК\~України спадкуванням\~є перехідправ та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов"язову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо \~ на \~момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР,затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року,яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін"юсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Куць М.І. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Отже позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що спірний житловий будинок дійсно належав померлому, а позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1235 ЦК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати право власності на спірне спадкове майно за спадкоємцем [PERSON] .

Outcome: approved