Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

03.10.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника позивача Грибанова Д. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 746, 27 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.05.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (надалі - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] було укладено кредитний договір №653642138. Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, в якості якого було використано логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету, що було передбачено п. 4.2. кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 28.11.2018\~між ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~та ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ТАЛІОН\~ПЛЮС» (надалі\~ ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»)\~був укладений\~договір факторингу\~№ 28/118-01. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №151 від 14.09.2021 до договору факторингу №28/1118 -01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №653642138. 20.10.2022\~між ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~був укладений\~договір факторингу\~№ 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у додатку до цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~746, 27 грн, з яких: 6\~799, 26 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~947, 01 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру вимог, кожен наступний реєстр права вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Письмове повідомлення до відповідача про зміну кредитора в зобов`язанні не направлялось. Відповідно до положень зазначених договорів факторингу в разі сплати відповідачем коштів на рахунки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вони б були перераховані на рахунки ТОВ «ФК ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своє зобов?язання в строки, передбачені кредитним договором. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 23\~746, 27 грн, з яких: 6\~799, 26 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~947, 01 грн - сума заборгованості за відсотками. Цю заборгованість та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 04.10.2024. Інформаційна довідка з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] від 07.10.2024 вих. № 37172 одержана судом 14.10.2024 (а. с. 36-37). Ухвалою суду від 16.10.2024 вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 39). Копія ухвали суду з позовною заявою та додатками до неї двічі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція суду двічі була повернута суду з відміткою АТ «Укрпошта» у зв`язку з закінченням терміну зберігання 15.11.2024 та 16.12.2024 (а. с. 41-42, 43-44). Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення :"у зв`язку з закінченням терміну зберігання" - є належно врученими. Суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. \~ \~ \~ \~Суд не одержав від відповідача відзив на позовну заяву, а також інші заяви та клопотання. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору та договору факторингу, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію» та «Про споживче кредитування». Суд встановив, що 17.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 653642138, який був підписаний за допомогою електронного підпису шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1.-1.9. вище вказаного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надає [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в сумі 22\~000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 25 днів. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 2\~000, 00 грн одразу після укладення договору. За користування кредитом позичальник сплачує проценти щоденно за дисконтної процентною ставкою у розмірі 605, 90% процентів річних, що становить 1, 66% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Базова процентна ставка становить 620, 50% річних, що становить 1, 70% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (а. с. 5-7). Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 31.12.2020, викладено в новій редакції договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах визначених цим договором (а. с. 8-10). 20.10.2022\~між ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~був укладений\~договір факторингу\~№ 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 11-12). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~746, 27 грн, з яких: 6\~799, 26 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~947, 01 грн - сума заборгованості за відсотками ( а. с. 13). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №653642138 від 17.05.2021 за період з 21.10.2022 по 31.08.2024, вбачається, що позивач не надає розрахунок як такий за цей період, а вказує суму заборгованості, право вимоги на яку йому було передано ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Загальна сума заборгованості відповідача за вказаний період станом на 31.08.2024 не погашена, залишок заборгованості складає 23\~746, 27 грн (а. с. 14). Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як фінансових установ, які можуть надавати послуги з факторингу (а. с. 15-20). В матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Згідно ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України\~«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З вище наведеного вбачається, що судом встановлено, що договір кредитної лінії № 653642138 від 17.05.2021 між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Позичальник надав кредитодавцю особисту інформацію. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно зі ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст.1078ЦК\~України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ». Судом встановлено, що договір кредитної лінії № 653642138 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено 17.05.2021. Натомість договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», додаткова угода до цього договору укладені 28.11.2018 та 31.12.2020 відповідно. Тобто, на момент укладення вказаного договору факторингу та додаткової угоди до нього, за якими, як стверджує позивач, було передано права грошової вимоги до [PERSON] , ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у свою чергу не могло передати не набуте право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022. Чинне законодавство, а саме ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України передбачає відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тобто на момент укладання договору факторингу зобов`язання має існувати та бути визначеним сторонами договору, а право вимоги настане в майбутньому, наприклад, за наявності відкладальної умови - настанням певних подій, які можуть бути відтерміновані у часі. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed