Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду вказану позовну заяву. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Донька сторін за домовленістю залишилась проживати з позивачем. Відповідач має добрий стан здоров`я, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці не має. Відповідач на даний час працює та отримує стабільний щомісячний дохід. З урахуванням цих обставин позивач вважає, що відповідач в змозі надавати дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Позивачу не відомо, чи є у відповідача на утриманні інші особи. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі розмірі 3 000 грн.до досягнення дитиною повноліття. У визначений судом строк відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька, [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви встановлено, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивача, в свою чергу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Так, відповідач будучи належним чином повідомленим про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, відзиву на позов, своїх заперечень чи пояснень з приводу заявлених позовних вимог, не подав. Будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем розміру аліментів, також не подав, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору . Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги частково задоволені, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial