Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

31 травня 2023 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС (далі - позивач) звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2023 року матеріали цивільної справи № 490/4901/23 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, за територіальною підсудністю направлено на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. 21 серпня 2023 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2023 року, розподілена головуючому судді Шароновій Н.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 490/4901/23 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу; справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] 16 квітня 2019 року о 12 годині 50 хвилин керував транспортним засобом ТАТА LPT, державний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки Renault Logan, державний номер [NUMBER] . Постановою суду відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач зазначив, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Renault Logan, державний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 24097а8в. Позивач вказує на те, що ним було здійснено розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування АМ8893540 у розмірі 25950 грн. 01 коп., при цьому розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не вистачає для повного відшкодування шкоди, а тому позивачем було проведено оплату згідно з Договором страхування у розмірі 4638 грн. 17 коп., які не покриті за полісом обов`язкового страхування АМ8893540 страхової компанії відповідача. У зв`язку з вищевикладеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 4638 грн. 17 коп., а також понесені судові витрати, у розмірі 2684 грн. 00 коп. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому у позовній заяві представник позивача вказав про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без участі його представника. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не прибув. 05.03.2025 відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю; позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлене таке. 16 квітня 2019 року о 12 годині 50 хвилин [PERSON] у смт. Олександрівка по вулиці Генерала Подзігуна в районі будинку № 244-А, керував транспортним засобом ТАТА LPT, державний номер [NUMBER] , на перехресті вулиці Першотравневої з вулицею Генерала Подзігуна, в порушення вимог п.п. 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки Renault Logan, державний номер [NUMBER] , який зупинився на заборонений сигнал світлофору в попутному напрямку. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18 червня 2019 року, яка набрала законної сили 01 липня 2019 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню (а. с. 22). Цивільно-правова відповідальність автомобіля ТАТА, державний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до Полісу № АМ8893540 (а. с. 34). Цивільно-правова відповідальність автомобіля Renault Logan, державний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту Все включено № 240975а8в від 14 серпня 2018 року (а. с. 9-21). 16 квітня 2019 року водій автомобіля Renault Logan, державний номер [NUMBER] , - [PERSON] звернувся з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування (а. с. 6-7). Судом встановлено, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу Renault Logan, державний номер [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження (а. с. 23-26), а його власнику ТОВ Подільський енергоконсалтинг, відповідно до рахунку та розрахунку страхового відшкодування, завдано збитків на суму 30588 грн. 18 коп. (а. с. 26, 30). У зв`язку з таким розрахунком страхового відшкодування позивачем АТ СКАХА Страхування, за страховим актом про Пряме врегулювання збитку № АХА2462502 від 23 квітня 2019 року, сплачено ТОВ Подільський енергоконсалтинг 25950 грн. 01 коп., що також підтверджується копією платіжного доручення № 567809 від 07 червня 2019 року (а. с. 27, 29). Також, було проведено розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ автомобіля Renault Logan, державний номер [NUMBER] , та встановлено різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 4638 грн. 17 коп., які були сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 567811 від 07 червня 2019 року (а. с. 31, 32, 33) . Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України в редакції Закону станом на дату виникнення деліктних правовідносин (далі - ЦК України). Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини(ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). З огляду на викладене, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, у судовому засіданні встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди (30588 грн. 18 коп.) і страховим відшкодуванням (25950 грн. 01 коп.) становить - 4638 грн. 17 коп., яку слід стягнути з відповідача, оскільки станом на день розгляду спору суму коштів в порядку регресу відповідач у добровільному порядку позивачу не сплатив. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову за платіжним дорученням № 967227 від 21 квітня 2023 року, що складає 1342 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1342 грн. 00 коп.

Outcome: approved