Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

26.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 737260. Відповідно до розрахунку заборгованості (станом на дату відступлення прав вимоги), підписаного директором ТОВ «Авентус Україна» Довгалем В.В., загальна заборгованість відповідача за договором № 737260 від 26.03.2019 становить 25102,00 грн., проте у розрахунку не зазначено дати його складання, а також найменування нового кредитора. До позовної заяви додано розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №737260 від 26.03.2019, інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.05.2021 до 22.05.2024, непідписаний будь-якою особою, згідно з яким сума основного боргу становить 25102,00 грн., інфляційні втрати 9999,03 грн., 3% річних 2262,50 грн., а всього 37\~363,53 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» змінило найменування на ТОВ «Він Фінанс», що підтверджується протоколом № 1706 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Він Фінанс» від 26.07.2024 № 140801500422. 12.04.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1). Всі суми, що наводяться в реєстрі прав вимог, зазначаються в Національній валюті України гривні, станом на дату підписання сторонами такого реєстру прав вимог (п. 4.2). Проте, позивачем до позовної заяви не додано оригіналу чи копії реєстру прав вимог до договору факторингу № 1 від 12.04.2018, або витягу з нього, яким би підтверджувався перехід прав вимоги за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 26.03.2019 № 737260 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Він Фінанс». Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Позивач не надав суду належного та допустимого доказу набуття ним права вимоги до відповідача за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 26.03.2019 № 737260 на підставі договору факторингу № 1 від 12.04.2018, а саме реєстру прав вимог. Посилання на наявність такого реєстру прав вимог відсутнє і у позовній заяві. Водночас, договір факторингу № 1 від 12.04.2018 без реєстру прав вимог, не є достатнім доказом набуття позивачем права вимоги до відповідача, оскільки його укладено раніше за договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 26.03.2019 №737260. З огляду на викладене, суд визнає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). Отже, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed