Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 48118,07 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 30 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №227886129 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказує, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, направила заявку на отримання кредитних коштів, у відповідь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сформувало і надало відповідачу для ознайомлення Договір кредитної лінії №227886129, який позивач підписала шляхом введення одноразового ідентифікатора 54J2HK6P у розділі ІТС 30.01.2022 16:51:40, таким чином уклала кредитний договір. Відповідно до п.1.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000,00 до 50 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Строк дії договору, відповідно до п.1.7. становить 5 років. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти.Згідно із Розрахунком заборгованості Позичальником за строк дії Договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 9829,96 грн. Звертає увагу, що відповідач шість разів оформлювала кредитні відносини з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» й попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить її обізнаність з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. В послідуючому за договором факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило вимоги за кредитним договором №227886129 від 30 січня 2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке, в свою чергу, уклало договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», на підставі якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №227886129 від 30 січня 2022 року перейшло до позивача. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №227886129 становить: заборгованість по тілу кредиту 9829,96 грн; заборгованість по відсотках - 38288,11 грн; пеня - 0,00 грн; загальна заборгованість 48118,07 грн. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2025 року по справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представником позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає в частині заборгованості по тілу кредиту, в іншій частині заперечує, прохає суд врахувати, що вона є дружиною військовослужбовця [PERSON] , що загинув захищаючи нашу країну під час виконання бойового завдання та прохає приєднати до матеріалів справи підтверджуючі про це документи, судовий розгляд прохає проводити без неї. Згідно ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України\~учасник справи\~має право\~заявити клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.01.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №227886129 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 30.01.2022 16:50:02, після попередньої реєстрації позичальника в Інформаційно- телекомунікаційній Системі TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ITC), що знаходиться в мережі Інтернет за адресою https://moneyveo.ua/ і направлення позичальником засобами ITC первісному кредитору заявки на отримання кредиту, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у відповідь сформувало і надало для ознайомлення позичальнику договір кредитної лінії №227886129. Також ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» направило [PERSON] на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор 54J2HK6P, котрий позичальником було введено у відповідному розділі ITC 30.01.2022 16:51:39. Таким чином було укладено Договір кредитної лінії №227886129 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000,00 до 50 000,00 гри., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Строк дії Договору, відповідно до п.1.7. становить 5 років. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із Розрахунком заборгованості Позичальником за строк дії Договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 9829,96 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові (-у) оплати (-у) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №227886129 від 30.01.2022, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих в строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІН ПЛЮС» (надалі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») було укладено договір факторингу №28/1118-01 року, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняли та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором №227886129 від 30.01.2022 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 31.12.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої текст договору викладено в новій редакції, строк дії договору продовжено до 31.12.2021. 31.12.2021 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно. 31.12.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 включно. 31.12.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2024. Виклали п. 11.10 та розділ 3 Договору у новій редакції. 27.06.2023 складено реєстр прав вимоги №237, у витягу з якого зазначено про перехід прав грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 2997119987 від 30.01.2022. У подальшому, 02.05.2024 між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) було укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 227886129 від 30.01.2022, про що вказано у витягу з реєстру прав вимоги №1 від 02.05.2024. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 02/0524- 01/01.02-11/24 від 02.05.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 48118,07 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №227886129 становить: заборгованість по тілу кредиту 9829,96 грн; заборгованість по відсотках - 38288,11 грн; пеня - 0,00 грн; загальна заборгованість 48118,07 грн. Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог, суд зважає на правову позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20, й відповідно до якої засадничі принципи цивільного судочинства «змагальність і диспозитивність» покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. В поданій до суду позовній заяві позивач зазначив, що 30 січня 2022 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подала Заявку на отримання грошових коштів в кредит в сумі 10000 грн, у якій зазначила свої персональні дані та номер банківської картки [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (а.с.14). На підставі вказаної заявки 30.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №227886129, за умовами якого Товариство надає відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000.00 до 50000.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом безготівкового перерахування за реквізитами платіжної картки, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.uа. Кредит надається позичальнику в сумі встановленого кредитного ліміту повністю, або частинами (траншами); загальна сума кредиту складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії договору; договір діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання, з можливістю продовження на той самий строк. При цьому, позивач зазначив, що договір кредитної лінії №227886129 був укладений 30 січня 2022 року в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, який використовується, як електронний підпис. Однак, позивачем не надано суду доказів того, що договір №227886129 дійсно був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису або що для підтвердження акцепту кредитного договору позичальником було проведено ідентифікацію з використанням аналогу електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону позичальника. Окрім цього, приписами частини 2 статті 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» дійсно були перераховані відповідачу кошти в розмірі, обумовленому кредитним договором №227886129 від 30 січня 2022 року. Крім того, з матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором. На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви документи з назвою «Реєстр Боржників № 237», «Реєстр боржників № 1». Проте, ці надані суду документи фактично не є реєстрами чи витягами з реєстру боржників, оскільки\~\~витяг є аркушем паперу, на якому позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації,\~\~наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, яке підлягає доведенню на загальних підставах. Суд враховує, що вказаний витяг не є належним чином засвідченою копією оригінального реєстру прав вимоги Документи з назвою «Реєстр боржників…» також не підтверджують обставину переходу до позивача права вимоги до відповідача, оскільки фактично є окремими аркушами, які не містять інформацію стосовно відповідача. Водночас за умовами укладеного договору про відступлення права вимоги передбачено, що клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги зазначені у відповідному Реєстрі боржників. Однак таких реєстрів боржників позивач суду разом з позовною заявою не надав. Також, позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається, зокрема, на розрахунки заборгованості, здійснені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.20-24) й ТОВ «Таліон плюс» (а.с.25). Суд звертає увагу на те, що надані суду позивачем розрахунки визначають розмір заборгованості за кредитним договором №22788612920220130161600 від 30 січня 2022 року, в той час, як позовні вимоги пред`явлено щодо заборгованості за кредитним договором №227886129 від 30 січня 2022 року. Крім цього, на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеним кредитним договором позивач не надав до суду жодного доказу. За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача у спірних правовідносинах. Також суд критично сприймає наданий товариством документи з назвою «Довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором», оскільки вона не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких проплат за кредитним договором. Отже, цей документ не є належним доказом наявності заборгованості, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів позивача про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем. Зазначена у довідці інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вона складена, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у цьому документі та позові. Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахунку відповідача та без детального розрахунку не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору. Отже, суд ставить під сумнів, що надані позивачем розрахунки заборгованості є доказом наявності заборгованості відповідача у спірних правовідносинах. На підставі викладеного та приймаючи до уваги вимоги частини 6 статті 81 ЦПК України, відповідно до яких доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Зазначений висновок суду узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок, який за правилами статті 141 ЦПК України покладається на позивача й відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed