Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У січні 2025 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 22238, 00 грн, а також 3028, 00 грн сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 08.12.2022 між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна № 99-5000-22-00039, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном - квартирою [ADDRESS] . 19.05.2023 року відбувся страховий випадок, а саме - затоплення квартири водою, з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Страхувальник за договором добровільного страхування майна № 99-5000-22-00039 від 08.12.2022 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку, виплату страхового відшкодування. Страховиком виплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 22238, 40 грн. Предстаник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22238, 40 грн, а також судові витрати. Ухвалою суду від 27.01.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 08.12.2022 між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування майна №99-5000-22-00039, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном - квартирою [ADDRESS] . За умовами вказаного договору, до страхового випадку за договором віднесено, зокрема, пошкодження майна водою. 19.05.2023 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Згідно акту №б/н складеного 19.03.2023 року комісією представників ОСББ «Клавдіївська 40Г», встановлено, що залиття сталося з вищерозташованої квартири [ADDRESS] . Відповідно до звіту №00039 про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] , розмір мтаеріального збитку завданий об`єкту оцінки безх урахуванн ПДВ, складає 19782, 00 грн.; розмір матеріального збитку з врахуванням ПДВ становить 23738, 40 грн. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 20.06.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» складено страховий акт № МН-2202, відповідно до якого розмір суми страхового відшкодування по страховому випадку становить 22238, 40 грн. Відповідно до даних платіжного доручення № 64990 від 20.06.2023 року, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснено страхову виплату на користь страхувальника у розмірі 22238?40 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] , що є об`єктом страхування за договором добровільного страхування майна № 99-5000-22-00039 від 08.12.2022 року, відбулось із вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Вказана обставина не спростована відповідачем належними і допустимими доказами. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно звіту №00039 про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] , розмір мтаеріального збитку завданий об`єкту оцінки безх урахуванн ПДВ, складає 19782, 00 грн.; розмір матеріального збитку з врахуванням ПДВ становить 23738, 40 грн. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, виходячи із вказаних норм закону, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України). Судом встановлено, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування власнику об`єкта страхування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку із виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. За встановлених судом обставин суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 22238, 40 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у справі у розмірі 3028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved