Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

30.12.2024 позивач через систему «Електронний Суд» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з останньої заборгованість за договором №3991813 від 08.08.2021 у розмірі 80030,00 грн. та судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» укладено договір №3991813. 26.07.2024 укладено договір факторингу №26-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3991813 від 30.12.2025. Таким чином ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за вищезгаданим договором. Всупереч умовам договору кредитної лінії, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач заборгованість не погасив, тому позивач просить стягнути таку в судовому порядку. Ухвалою від 04.03.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 28.03.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому позові просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом оголошенням на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутність не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 08.08.2021 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено договір №3991813, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в розмірі 20000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 26.07.2024 укладено договір факторингу №26-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3991813 від 08.08.2021. Зокрема, до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним вище договором в розмірі 80003,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 60 030,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти, комісію у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором заборгованість не погашена. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного ним кредитного договору. Беручи до уваги, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, право вимоги за яким згідно договору факторингу набув позивач, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви долучено Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №245 від 01.11.2024, витяг з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024, згідно яких встановлено факт погодження сторонами та надання позивачу послуг правової допомоги на загальну суму - 16000 грн. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Однак, суд вважає їх не співмірними з розглядом даної справи, яка розглянута у спрощеному провадженні, де відбулось два засідання без сторін, зважаючи на вимоги розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (які складають з: 3000 грн за складння позовної заяви та 2000 грн за клопотання про витребування доказів). Окрім цього, згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved