Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

ТОВ «ФК«ЄАПБ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами і договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що: 1. 12.01.2024 ТОВ «Стар Файненс груп» та [PERSON] уклали договір фінансового кредиту № 09288-01/2024, зобов`язання за яким позичальник не виконував. 29.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу №29072024, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс груп» відступило, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні «Стар Файненс груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до цього договору. Відповідно до наведеного реєстру ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за наведеним вище кредитним договором. 2. Також 20.01.2024 між ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №2534843, зобов`язання за яким позичальник не виконував. 14.06.2021 ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «ФК ЄАПБ» право вимоги до ряду боржників, в тому числі до [PERSON] за наведеним вище договором позики. 3. Крім того, 21.01.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3240401/2024, зобов`язання за яким позичальник не виконував. 20.06.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20062024, у відповідності до якого ТОВ «Аванс кредит» відступив ТОВ «ФК«ЄАПБ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №3240401/2024. 4. 22.01.2024\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№8071706,зобов`язання за яким позичальник не виконував. 30.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до цього договору, у тому числі до відповідача. 21.02.2025 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що: 1. 12.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс груп» та [PERSON] було укладено договір позики № 09288-01/2024, який підписано електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора «W7532». За умовами договору сума кредиту 5 000,00 грн, строк позики - 100 днів, процентна ставка в межах строку кредиту - 2,50 %, дата повернення кредиту 20.04.2024 (а.с.11-15). Згідно з пунктом 1.6 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 29.07.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024, відповідно до якого ТОВ «Стар файненс груп» відступає, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар файненс груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до цього договору, у тому числі до відповідача (а.с.16-23). \~ \~ \~ \~ 2. 20.01.2024 ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали договір позики №\~2534843, який підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора «6W3xqGa8EK», відповідно до якого: сума позики 500,00 грн; строк позики - 20 днів; знижена процентна ставка 1%; процентна ставка за понадстрокове користування - 3,50 %; дата повернення кредиту 09.02.2024 ( а.с.50 -54). За змістом пункту 1 цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ«1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.54-63). 24.06.2024 ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали додаткову угоду № 30 до договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21, за умовами якої ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права вимоги до боржників, згідно реєстру № 26. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 26 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за цим договором позики. \~ \~ \~ \~ 3. 21.01.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3240401/2024, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора «W028». За умовами договору сума кредиту 3\~200,00 грн, строк позики - 120 днів, процентна ставка в межах строку кредиту - 2,50 %, дата повернення кредиту 19.05.2024 (а.с.24-28) Згідно з пунктом 1.6 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 20.06.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20062024, у відповідності до якого ТОВ «Аванс кредит» відступає, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. ( а.с.29-36) . 4. 22.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8071706 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. За умовами договору сума кредиту 5\~000,00 грн, строк позики - 270 днів, дата повернення кредиту 18.10.2024 (а.с.37-48). За змістом пункту 1.1 цього договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію, та проценти. 30.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступає, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі Боржників до цього договору, у тому числі до відповідача (а.с.39-42). Однак позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання умов зазначених договорів первісними кредиторами, тобто, що на рахунок відповідача ними перераховано кредитні кошти в сумі і на умовах, передбачених договорами, а також належних доказів порушення відповідачем обов`язку щодо їх повернення. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак, матеріали даної справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитними договорами. При цьому, долучені позивачем до позовної заяви розрахунки заборгованості відповідача (а.с. 20, 34, 43, 62) є неналежними доказами для обґрунтування позовних вимог, оскільки самі розрахунки є внутрішніми документами позивача та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити рух кредитних коштів. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог, ТОВ «ФК«ЄАПБ» не надав належних доказів перерахування первісними кредиторами відповідачу коштів на умовах, передбачених кредитними договорами та договором позики, не довів існування заборгованості відповідача за цими договорами, суд приходить до висновку про недоведеність наявності боргу у [PERSON] . Оскільки позивачем не доведено існування у відповідача заборгованості перед первісними кредиторами, суд критично оцінює доводи позивача, що така заборгованість була у подальшому відступлена йому за договорами факторингу. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed