Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , 26.03.2025 звернулася до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позову та до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача по справі. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що 14 вересня 2002 року позивачка з відповідачем уклала шлюб, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям було розірвано, після чого дитина залишилася проживати з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, батько матеріально утримувати їй сина не допомагає. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2025 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак від них надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог, просив розглядати справу без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, позовні вимоги визнав в повному обсязі, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved