Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 жовтня 2020 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав, просив надати строк на примирення терміном три місяці. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 20\~лютого 2025\~року сторонам було надано строк для примирення терміном два місяці, а провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Після закінчення наданого строку на примирення та поновлення провадження у справі позивач у судове засідання, призначене на 21.04.2025, не з`явилася, раніше подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на своє прагнення зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15 жовтня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 1399 (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Позивач у\~позові зазначає,\~що подружні\~відносини між\~сторонами припинені\~з жовтня\~2024\~року,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved