Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

І. Правовідносини сторін. У січні 2025 року представник позивача ТОВ ««Бізнес Позика»(далі - Позивач), через систему «Електронний суд» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що між сторонами 27.12.2023 року укладено договір про надання кредиту №484664-КС-001, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 19 000 грн. Відповідач, вчинивши конклюдентні дії щодо визнання договору, здійснивши часткову оплату за договором №484664-КС-001 від 27.12.2023 на загальну суму 12 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, що станом на 22.08.2025 року становить 63\~155,48 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою тіла кредиту - 18\~898,40 грн та простроченої заборгованості за процентами - 44\~257,08 грн, які позивач просить стягнути разом з витратами по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно\~ст. 19 ЦПК України\~вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 17.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розглядати справу його за відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 27.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано пропозицію укласти договір (оферту) № 484664-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 19 000 грн на строк 24 тижні, зі сплатою комісії 2 850 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 12.06.2024 (а.с.24-28). 27.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було підписано прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 484664-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, про кредит у розмірі 19 000 грн на строк 24 тижні, зі сплатою комісії 2 850 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 12.06.2024 (а.с.29-33). 27.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання № № 484664-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 19 000 грн на строк 24 тижні, зі сплатою комісії 2 850 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 12.06.2024 (а.с.29-33). Вказаний договір підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) UA-0874. Отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою № 40/01 від 03.01.2025 року, виданою ТОВ «Плтежі онлайн», згідно з якою Відповідач отримала на платіжну картку № [NUMBER] (банк картки отримувача: PRIVATBANK)\~\~кредитні кошти у розмірі 19 000 грн, відповідно до кредитного договору № 484664-КС-001 (а.с. 37). Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 484664-КС-001 станом на 22.08.2025 року становить 63\~155,48 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою тіла кредиту - 18\~898,40 грн та простроченої заборгованості за процентами - 44\~257,08 грн (а.с. 12-14). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду ,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини першої\~статті 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно зі\~статтею 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста\~статті 81 ЦПК України. Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21). VІ. Висновки суду. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 27.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір про надання № 484664-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 19 000 грн на строк 24 тижні, зі сплатою комісії 2 850 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 12.06.2024 (а.с.29-33). Вказаний договір підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) UA-0874. Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 24 тижні. Процентна ставка: в день 2,00000000 фіксована. Комісія за надання кредиту 2 850 грн. Загальний розмір наданого кредиту 49 440 грн. Термін дії договору - до 12.06.2024. Орієнтована річна процентна ставка 9211,09 процентів (п.2 Предмету Договору). Відповідно до п. 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору і розраховується у відповідному порядку. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». На підтвердження укладення договору № 484664-КС-001 позивачем надано візуальну форму послідовності укладення даного договору, з якої вбачається, що 27.12.2023 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , ідентифікувався та зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.tpozyka.com/ua, ознайомився з умовами Договору (а.с. 34). Таким чином, [PERSON] ознайомилась з офертою товариства та прийняла її умови. Акцептувала умови оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором (а.с. 29-33), внаслідок чого, кредитний договір № 484664-КС-001 від 27.12.2023 був підписаний відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет . Відповідно до Витягу з анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com), відповідачем внесено такі відомості: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] , сума бажаного кредиту: 19 000 грн, дата отримання кредиту 27.12.2023 року, номер банківського рахунку № [NUMBER] (а.с. 36) Як убачається із відомостей наданих АТ КБ «Приватбанк» банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». За таких обставин, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 484664-КС-001 станом на 22.08.2025 року становить 63\~155,48 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою тіла кредиту - 18\~898,40 грн та простроченої заборгованості за процентами - 44\~257,08 грн (а.с. 12-14). Відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила платежі на загальну суму 12362,34 грн. Зробивши платежі з погашення боргу на виконання умов кредитного договору, Відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту № 484664-КС-001. Згідно зі\~ст. 1056 Цивільного кодексу України\~за процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до п. 17.\~Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набув чинності 24.12.2023 року, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулюванняринків фінансових послуг",установити,що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Втім, як убачається з умов договору № 484664-КС-001? Відповідач отримала кредит у розмірі 19 000 грн на строк 24 тижні, зі сплатою комісії 2 850 грн, зі сплатою відсотків 2,0 % у день, до 12.06.2024 (а.с.29-33). Таким чином, відсоткова ставка за період з 22.04.2024 по 12.06.2024 мала бути зменшена з 2% в день до 1,5% в день. Суд зазначає, що в даних правовідносинах позивач при укладенні договору діє як сильна сторона, що виражається в тому, що саме він формулює умови договору та умови, на яких надається кредит. При цьому позивач є фінансовою установою, з досвідом роботи у цій сфері. Попри це, позивач, достовірно знаючи про зміну процентної ставки в силу закону, не вжив заходів до перерахунку. Суд також звертає увагу на те, що Відповідач сплатила загалом 12362,34 грн., з яких 9410,74 зараховано на сплату відсотків. Також відповідач у судовому засіданні пояснила, що вона зверталася до Позивача з заявою про реструктуризацію боргу на час воєнного стану, подану [PERSON] до ТОВ «Бізнеспозика» у якій позивач просила про пільгові умови погашення заборгованості (а.с. 90-96). Із довідки № 000000006 від19.03.2025 вбачається, що позивач працює прибиральницею та отримує місячний сукупний дохід 4\~348, 30 грн, з яких 1\~043,59 утримання, 3\~304,71 сума до виплат (а.с. 98, 99) Суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм\~ЦК України\~та\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою\~статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до\~статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання» Суд звертає увагу, що за умовами вказаного кредитного договору, відсоткові ставки за користування кредитом є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Зокрема позивач просить про стягнення заборгованості за кредитним договором № 484664-КС-001 від 27.12.2023 у сумі 63\~155,48 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою тіла кредиту - 18\~898,40 грн та простроченої заборгованості за процентами - 44\~257,08 грн, тобто Позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 63\~155,48 грн. Якщо провести\~прості арифметичні\~розрахунки,\~то Позивач,\~видавши кредит\~на суму\~19000\~грн.\~строком \~на 24\~тижні,\~отримав від\~ Відповідача\~12362,34\~грн та\~ставить вимогу\~про сплату\~63155,48\~грн.\~Фактично,\~Позивач надавши\~Відповідачу кредит\~в сумі\~19000\~грн.\~за період\~з 27.12.2023\~по 12.06.2024\~прагне отримати\~дохід в\~сумі 75517,82\~грн (12362,34\~грн сплачених\~Відповідачем та\~63155,48\~грн,\~нараховані Позивачем).\~Тобто,\~очікувана дохідність\~від цієї\~операції може\~скласти 397,46%\~за період\~у 24\~тижні. Таким чином сума нарахованих відсотків майже у 4 рази перевищує тіло кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно не пропорційним, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4\~ст. 42 Конституції\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013). Суд зауважує, що станом на час одержання кредиту та на час ухвалення судом рішення в Україні все ще діє режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.20222 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф. Фактичне ведення війни проти рф та пов`язані з цим невідворотні зміни в суспільно-політичному та економічному житті країни мають свій вплив як на фізичних осіб, так і на суб`єктів господарювання та умови ведення ними фінансово-господарської діяльності. В цих умовах велика кількість бізнесів несуть збитки, пов`язані зі знищенням чи пошкодженням об`єктів виробництва чи торгівлі, втратою ринків та споживачів, релокацією в інші більш безпечні регіони та зниженням купівельної спроможності споживачів. За таких обставин дохідність та маржа прибутку більшості суб`єктів господарювання істотно зменшується. При цьому багато бізнесі несуть і соціальний тягар, надаючи допомогу Силам Оборони України та підтримуючи гуманітарні ініціативи. В цих же умовах громадяни несуть ризик втрати роботи та заробітку, і часто вимушені вдаватись до отримання кредитів чи позик з не найвигіднішими умовами кредитування. Суд не ставить під сумнів, що видача кредиту це оплатний правочин, за який відповідач має сплатити кошти за користування кредитом і понести певну цивільно-правову відповідальність за його несвоєчасну сплату. Водночас видається, що в сучасних умовах не кожний вид підприємницької діяльності, враховуючи навіть велику ризиковість фінансово-господарської діяльності в сфері надання фінансових послуг, може працювати з такою маржею дохідності у 397,46% за півроку. З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по кредитів, а саме: до 19 000 грн. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,а саме: з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту 19 000 грн та заборгованість за відсотками 19 000 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку частково виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час заборгованість повністю не погашена, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача за Договором № 484664-КС-001 від 27.12.2023 в розмірі 38 000 грн, з яких: за тілом кредиту 19 000 грн, заборгованість за відсотками 19 000 грн. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ. Розподіл судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог: 38000/63155,48= \~60,15% Отже, частка, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 2422,40 х 0,6015 ? 1457,69\~грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial