Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), відповідно до вимог якого просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), який помер [INFO] у місті Києві, є батьком [PERSON] , яка народилась, [INFO] у м. Нью-Йорк (Сполучених Штатів Америки) у [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Як зазначає позивач, вона разом з [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.05.2007 до [INFO] в Києві та в США. На початку 2008 року позивачка завагітніла та [INFO] у м.Нью-Йорк народила доньку [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] , визнавав себе батьком, таке визнання відбулося як і документально, так і фактично. 25.10.2008 року [PERSON] оформив у нотаріуса заяву про визнання себе батьком [PERSON] , також у вказаній заяві давав згоду на внесення запису про себе як батька до документів дитини. 09.10.2012 року [PERSON] оформив заповіт, в якому зробив розпорядження щодо свого майна між [PERSON] (сином), [PERSON] (цивільною дружиною і мамою дитини) і [PERSON] (дочкою). Позивач вказує, не зважаючи на окреме проживання батька та дочки, він був її біологічним і фактичним батьком, і зберіг ці відносини і надалі. За життя [PERSON] визнавав себе батьком [PERSON] , щомісяця надавав позивачці матеріальну допомогу на її утримання, і обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком. Однак він не встиг цього зробити у зв?язку із хворобою і смертю [INFO] . Після смерті [PERSON] , позивачка звернулась до приватного нотаріуса Ляхар О.М. із заявою про прийняття спадщини на користь дитини. Нотаріус відкрила спадкову справу №68453673. Натомість позивачці відмовлено у спадкуванні через необхідність підтвердження родинних зв`язків із померлим. 19.11.2021 року позивачка звернулася із заявою до Приморського районного суду м. Одеси про встановлення родинних відносин в окремому провадженні, з метою встановлення факту батьківства померлого щодо дитини, матір?ю якої є позивачка. 29.11.2021 року Приморським районним судом м. Одеси було прийнято ухвалу про відмову у відкритті окремого провадження через наявність спору про право. Виходячи з зазначеного, позивач звертається до суду за правилами позовного провадження задля встановлення факту родинних відносин. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Ухвалою суду від 16 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня вручення ухвали суду. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року відмовлено у заяві про забезпечення позову. Ухвалою суду від 05 липня 2022 року відкрито провадження у справі. 19 вересня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву відповідача. 31 жовтня 2022 року до суду надійшли пояснення третьої особи Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик свідків. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року задоволено частково клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів. Призначено у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. 26 червня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання експерта. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою суду від 31 липня 2023 року клопотання експерта про надання додаткових матеріалів задоволено. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 31 жовтня 2023 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України надійшли матеріали цивільної справи та висновок експерта. Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача про призначення експертизи. Призначено у справі судово молекулярну-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 02 квітня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи та заява про направлення матеріалів без виконання, оскільки провести молекулярну-генетичну експертизу з метою встановлення родинних зв`язків за наявності біологічних зразків ймовірного брата та тітки неможливо. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про призначення експертизи. Призначено у справі судово молекулярну-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центу МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 08 липня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання експерта. Ухвалою суду від 10 липня 2024 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. 12 вересня 2024 року надійшла заява про неможливість проведення експертизи. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про призначення експертизи. Призначено у справі судово молекулярну-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам ТОВ «Мама Папа». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 19 грудня 2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову, наголосив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, це його особиста воля, ніхто тиску не здійснював. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. [INFO] в м. Нью-Йорк (США) позивачка народила доньку [PERSON] , відповідно до виписки з реєстру актів громадянського стану свідоцтва про народження № [NUMBER] , мати дитини зазначено [PERSON] , у графі батько інформація відсутня. Відповідач є сином [PERSON] , який помер [INFO] у м.Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 18.10.2021 року [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. із заявою про прийняття спадщини. Надалі, як зазначає позивач, їй було відмовлено у спадкуванні через необхідність підтвердження родинних зв`язків із померлим. Метою звернення із даним позовом є встановлення в судовому порядку факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , що є необхідним для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядає суд. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Варто зауважити, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеса відмовлено у відкритті окремого провадження на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, оскільки відповідач заперечував про наявність інших спадкоємців. Таким чином, суд дійшов висновку, що зі змісту позову вбачається спір про право, оскільки встановлення факту спрямоване на оформлення спадкового майна, яке перебувало у власності [PERSON] , а тому спір підлягає розгляду в позовному провадженні. Верховний Суд у постанові від 05 березня 2024 року у справі № 761/3765/23 зробив висновок, що встановлення факту походження дитини від батька і є встановленням факту родинних відносин між батьком та дитиною, а тому суди попередніх інстанції безпідставно зазначили, що у разі, якщо особи не перебувають у родинних відносинах, але фактично вважать себе народженими від певної особи, захист прав у такому випадку відбувається шляхом встановлення батьківства чи встановлення факту визнання батьківства. Відмова заявнику у встановленні факту родинних відносин з батьком виключно через неналежно обраний спосіб захисту порушеного права, яким має бути позов про встановлення батьківства в порядку статті 130 СК України, без дослідження доказів, що подавались на підтвердження факту родинних відносин між заявником та померлим батьком порушує права заявника на справедливий розгляд справи судом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти російської федерації» (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтведити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства в даній справі. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. В даній справі експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мама папа» проведено призначену ухвалою суду від 24 вересня 2024 року судово молекулярну-генетичну експертизу з метою вирішення наступного питання: чи має дитина [PERSON] (народжена [INFO] у м. Нью-Йорк Сполучених Штатів Америки у [PERSON] [INFO] року; ідентифікаційний номер [NUMBER] ) кровну спорідненість з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) через рідного батька?; яка вірогідність того, що [PERSON] (народжена [INFO] у м. Нью-Йорк Сполучених Штатів Америки у [PERSON] [INFO] року; ідентифікаційний номер [NUMBER] ) є сестрою [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) через рідного батька?. Відповідно до висновку експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Мама Папа» №44964 від 05.12.2024 року, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , народжена матір`ю [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , мають спільного біологічного батька, складає 97.8%. Крім того, варто зауважити, провести молекулярно-генетичну експертизу за допомогою ДНК-зразків [PERSON] та [PERSON] на даний час неможливо, оскільки останній похований у м. Молочанськ, Пологівського району, Запорізької області, що наразі є тимчасово окупованою територією. Висновки проведеної експертизи є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, відповідь на питання надано в межах компетенції експерта, порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи судом не встановлено, будь-яких даних, які б свідчили про упередженість, неякісність та незаконність вказаного висновку судового експерта матеріали справи не містять. При цьому відповідний доказ про батьківство [PERSON] відносно [PERSON] узгоджується з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. Так, відповідно до копії заяви [PERSON] посвідченою приватним нотаріусом Фатхутдіновою І.В. №4403 від 25.10.2008 року, останній визнавав себе батьком [PERSON] . Крім того, в матерілах справи наявні і інші документи, які вказують на активну роль [PERSON] у житті [PERSON] , а саме: фотографії, заява про прийняття дитини до дошкільного начального закладу №458 "Печеряночка". Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-курортний комплекс «Карпати», який був витребувний ухвалою суду вбачається, що [PERSON] та [PERSON] знаходились разом на відпочинку та лікуванні в ТзОВ «Готельно-курортний комплекс «Карпати» з 17.06.2021 року по 27.06.2021 року. Як вбачається, з копії матеріалів нотаріальної справи, витребуваної від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповського В.О., [PERSON] був складений заповіт від 09.10.2012 року №8075, у якому все своє майно заповідав [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак в подальшому заповідач скасував заповіт. Крім того, в даній справі експертом Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України проведено призначену ухвалою суду від 16 березня 2023 року почеркознавчу експертизу з метою вирішення наступних питань: чи виконано підпис від імені особи [PERSON] на оригіналі Заяви серії [NUMBER] від 25.10.2008 року на ім`я приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу: Фатхутдінової І.В. у рядку після слова «ПІДПИС» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?; чи виконано підпис від імені особи [PERSON] на оригіналі Заяви на ім`я завідувача ДНЗ №458 - Нечипорук Т.М. від 06.06.2011 року у рядку після слова «ПІДПИС» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?; чи виконано підпис від імені особи [PERSON] на оригіналі документу з назвою - Погодження батьків з проведення профілактичних щеплень, який без дати під рядком зі словами «підпис батьків» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?; чи виконано підпис від імені [PERSON] на оригіналі Заяви серії [NUMBER] від 25.10.2008 року на ім`я приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу: Фатхутдінової І.В. у рядку після слова «ПІДПИС» під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?; чи виконано підпис від імені [PERSON] на оригіналі Заяви на ім`я завідувача ДНЗ №458 - Нечипорук Т.М. від 06.06.2011 року внизу сторінки у рядку після слова «ПІДПИС» під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?; чи виконано підпис від імені [PERSON] на оригіналі документу з назвою - Погодження батьків з проведення профілактичних щеплень, який без дати під рядком зі словами «підпис батьків» внизу сторінки під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?. Відповідно до висновка експерта №СЕ-19/111-23/55769-ПЧ від 20.10.2023 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи, експертом зазначено, що підпис в заяві серії ВМК №552082 від 25.10.2008 року на ім`я приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу: Фатхутдінової І.В. та в заяві на ім`я завідувача ДНЗ №458 Нечипорук Т.М. від 06.06.2011 року виконанні [PERSON] . Таким чином, встановлені судом обставини справи в сукупності підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . При цьому, сам відповідач, який є сином та спадкоємцем [PERSON] , не заперечує щодо зазначеного факту, про що зробив відповідну заяву про визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також врахоючи те, що позивач позов визнає, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved