Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частки на 1/8 частку усіх видів його заробітку доходів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що 10 січня 2025 року Юр`ївським районним судом виданий судовий наказ про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) позивача. Проте, позивач уклав шлюб з [PERSON] та на теперішній час на утриманні у позивача перебуває дружина та її неповнолітній син, [PERSON] , батько якого помер. На теперішній час середній заробіток позивача складає 120000,00 грн, при цьому розмір аліментів, які він сплачує на дитину становить в середньому 25000,00 грн, що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позов зазначила, що позивач має всі правові підстави та матеріальну можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, оскільки не надав доказів перебування на його утриманні дружини та її неповнолітнього сина. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 січня 2025 року Юр`ївським районним судом виданий судовий наказ про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) позивача, починаючи з 03.01.2025 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Батьком Захара записаний [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з приписів та аналізу ч.2 ст.182, ч.5 ст. 183 СК України, розмір аліментів, що стягується на одну дитину, становить 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. На дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, згідно до якої визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейним кодексом України передбачена можливість перегляду розміру аліментів, а не обов`язок суду зменшити розмір. Відповідно до ст. 161 ЦПК України може бути виданий судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Отже, законодавцем передбачено максимум розміру аліментів, які можуть бути стягнути судовим наказом - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Прожитковий мінімум для дитини до 6 років з 01.01.2025 становить 2563 грн. Отже, розмір аліментів не може перевищувати 2563 грн х 10 = 25630 грн. Судовий наказ від 10.01.2025 року містить застереження щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з позивача. У позовній заяві позивач зазначає, що він має середній дохід більше 120 000 грн на місяць. 1/4 частина від 120000 грн становить 30 000 грн, що значно більше встановленого законом максимального обмеження розміру аліментів. Тобто, виходячи з фактичних обставин справи з позивача стягується менше ніж 1/4 частина його доходів, оскільки 25630 грн менше 30000 грн (1/4 частка доходів, про які зазначає сам позивач). Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З аналізу ст. 192 СК України й наданих роз`яснень Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Позивач надав довідку про доходи за 1-3 квартал 2024 року, згідно якої середній дохід позивача за місяць складає 94558 грн. Враховуючи доходи позивача, навіть після відрахування 1/4 частини його доходів на сплату аліментів, його дохід значно перевищує як прожитковий мінімум, так і мінімальну заробітну плату. Позивач не надав належних та достатніх доказів зміни матеріального та сімейного становища в гіршу сторону. Позивач вказує, що на його утриманні перебуває дружина та її неповнолітній син, але належних доказів цієї обставини не надав (наприклад рішення суду про сплату аліментів на дружину, рішення суду про усиновлення і т.д.). Посилання позивача на те, що сплата аліментів у повному розмірі є неможливою не доведена за допомогою належних та допустимих доказів. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням правової позиції Верховного суду, зменшення розміру аліментів можливо виключно за наявністю однієї з підстав: 1. у разі зміни матеріального або сімейного стану; 2. погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (батьків дитини). В позовній заяві не міститься жодних доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивача в бік погіршення. Сам факт укладення нового шлюбу та наявність іншої дитини у дружини не може свідчить не наявність підстав саме для зменшення стягнути аліментів. З матеріалів справи вбчається, що навіть після сплати аліментів у позивача залишається достатньо коштів для утримання нової сім`ї. Відповідно до статті 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказана позивачем підстава для зменшення розміру аліментів, не дає достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд керується діючим законодавством та вважає, що рішення суду в першу чергу повинно бути в інтересах дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір не підлягає стягненню на користь позивача.

Outcome: dismissed