Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 14 733, 50 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] у неї та відповідача народилася дочка [PERSON] . На даний час дочка є повнолітньою, але проживає із нею та продовжує навчатися в Українському державному університеті імені Михайла Драгоманова. Відповідач проживає окремо. Дочкою не цікавиться, не приймає участі у її утриманні, ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на дитину. Для забезпечення якісного навчання дочки в університеті вона витратила 29 467, 00 грн., а саме, на придбання ноутбуку, флеш-драйву та миші, а також на оплату за гуртожиток. Тому вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити 50 % від зазначеної суми на її користь. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому та не заперечувала проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відзив на позовну заяву до суду не подав. \~ \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Повнолітня дочка позивачки [PERSON] навчається на факультеті іноземної філології Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, термін навчання: з 01.09.2024 по 30.06.2028, що підтверджується довідки № 217/24 від 29 жовтня 2024 року (а.с. 5). Відповідно до скриншоту з сайту Українського державного університету імені Михайла Драгоманова вартість проживання в гуртожитку в 2024-2025 н.р. становить 800 грн. за місяць (а.с. 6). Так, за гуртожиток позивачка сплатила 8 000 грн., а за Ноутбук LENOVO, мишу OfficePro M230G та флеш-драйв 64 GB 21\~467 грн., а всього 29\~467,00 грн. Ця обставина підтверджується копією чеку ТОВ «ФТД-Ритейл» та платіжною інструкцією № 0.3848905734.1 (а.с. 15-17). Відповідно до п.п.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст.18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав\~дитини,\~прийнятою Генеральною\~Асамблеєю ООН\~20\~листопада 1959\~року,\~у принципі\~6\~проголошено,\~що дитина\~для повного\~і гармонійного\~розвитку її\~особистості потребує\~любові і\~розуміння.\~Вона повинна,\~коли це\~можливо,\~рости під\~опікою івідповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Згідно статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно частини другої та третьої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження №61- 18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Верховний Суд\~у постанові\~від 01.04.2019\~р.\~у справі\~№ 545/819/18,\~провадження №\~61-49064св18\~зазначив,\~що навчання\~дитини у\~юридичному коледжі, заняття спортом є розвитком її здібностей, є необхідним для неї (дитини) та відбувається в її інтересах. Факт витрачання коштів на навчання дитини, на придбання для неї предметів спортивного інвентарю підтверджений належними і допустимими доказами. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачка понесла додаткові витрати, у зв`язку з навчанням дочки, в розмірі 29\~467,00 грн., а тому позов підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 1/2 частину від цих витрат, а саме, 14\~733,50 грн. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved