Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

1.Описова частина У липні 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" (надалі за текстом також - позивач або ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС") звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач), у якому просить: -стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №793023 від 10.01.2022 у розмірі 31 712,85 гривень; -у порядку розподілу судових витрат стягнути із відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позов мотивував тим, що 10.01.2022 між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОН КРЕДИТ" (надалі за текстом також - первісний кредитор або ТОВ "СЛОН КРЕДИТ") був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 793023 (надалі за текстом також - Кредитний договір) за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. 03.08.2023 згідно умов Договору факторингу №0308-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за Кредитним Договором 793023 від 10.01.2022 на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС") становить 31 712,85 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 18 814,39 гривень; - заборгованість за процентами становить 12 898,46 гривень; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 гривень; - заборгованість за пенею становить 0,00 гривень. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Суд неодноразово надсилав запити для отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.08.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 11.11.2024. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надсилання поштової кореспонденції, яка повернулася до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судове засідання відкладено на 14.01.2025. Відповідач в судове засідання 14.01.2025 не з`явився, засідання відкладено на 15.04.2025. Так, з матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява з доданими до неї документами неодноразово направлялися відповідачу рекомендованими листами з рекомендованим повідомленням (штрих-коди Укрпошти: 06 102 0014 3186, 06 102 4503 8928 та 06 102 2778 0056) на відому адресу його місця проживання, проте, відповідно до довідок відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Окрім того, суд додатково викликав відповідача в судові засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судові засідання неодноразову відкладалися у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені статтею 280 ЦПК України, згідно якої передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В цьому випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом 10.01.2022 між [PERSON] та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" укладений Договір про надання споживчого кредиту №793023 згідно пункту 1.3. якого сума кредиту (загальний розмір) становить 25 000,00 гривень, з яких 20 000,00 гривень перераховуються безпосередньо на платіжну картку відповідача [NUMBER] , а 5 000,00 гривень перераховуються на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (пункт 2.1. Кредитного договору). Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення є 10.01.2023 (включно). Тип процентної ставки - фіксований. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних (пункт 1.5. Кредитного договору). Згідно пункту 2.4. Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" суми кредиту в порядку передбаченому пунктом 2.1. договору. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Сервісу онлайн платежів iPay.ua вих.№2646_230907162410 від 07.09.2023 суд встановив, що 10.01.2022 о 09:33:41 був здійснений переказ грошових коштів у розмірі 20 000,00 гривень, на платіжну картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 130227977, призначення платежу: зарахування 20 000,00 гривень на карту [NUMBER] . 03.08.2023 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" як клієнтом, та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", як фактором, укладено Договір факторингу №0308-23, згідно пункту 2.1. якого клієнт зобов`язувався відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язувався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим договором. Згідно пункту 4.1. Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 цього договору. Згідно Витягу з Додатку до Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги до відповідача за Кредитним договором №793023 від 10.01.2022, у загальному розмірі заборгованості, що становить 31 712,85 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 814,39 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 12 898,46 гривень. 03.08.2023 ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" згідно платіжної інструкції №4415 (а.с.52) здійснило перерахунок, на розрахунковий рахунок ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", грошових коштів у розмірі 398 505,17 гривень, із вказання у призначенні платежу: «Оплата згідно з договором факторингу №0308-23 від 03.08.2023 без ПДВ». Таким чином, суд встановив, що позивач набув права вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023 у розмірі 31 712,85 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18 814,39 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 12 898,46 гривень. 15.11.2023 позивач, в інтересах якого діяла адвокат Міньковська Анастасія Володимирівна (на підставі Договору про надання правничої допомоги за №42649746 від 22.09.2023) звернувся до відповідача із досудовою вимогою вих.№3127415458-АВ (а.с.25) в якій вказувалося на наявність у відповідача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 31 712,85 гривень та на необхідність належного виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів. 2.2. Застосовані норми права Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу положень статей 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частина перша статті 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Вказане положення Цивільного кодексу України кореспондуються з визначенням договору про споживче кредитування, яке наведене у пункті 1-1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з вимогами статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до частин першої та третьої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно частини першої статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд На підставі наявних матеріалів справи суд встановив, що відповідач 10.01.2022 уклав з ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" Договір про надання споживчого кредиту №793023 за умовами якого отримав кредит у розмірі 20 000,00 гривень зі сплатою процентів у розмірі: за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних. Термін повернення кредиту встановлений за домовленістю до 10.01.2023 (включно) та є таким, що настав. Суд встановив, те що грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень були переказані ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" на картковий рахунок [PERSON] , що підтверджується довідкою Сервісу онлайн платежів iPay.ua вих.№2646_230907162410 від 07.09.2023. Суд перевірив наданий ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" розрахунок заборгованості відповідача та вважає його математично правильним та таким, що відповідає умовам укладеного Кредитного договору. Позивач набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором у загальному розмірі 31 712,85 гривень на підставі укладеного з ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" Договору факторингу №0308-23 від 03.08.2023. Будь-яких доказів повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту та сплати нарахованих процентів первісному кредитору - ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" або позивачу після відступлення права вимоги за Договором факторингу №0308-23 від 03.08.2023 матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, строк виконання яких настав. 3. Висновки суду Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" належить стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №793023 від 10.01.2022, право вимоги якої позивач набув на підставі Договору відступлення прав вимоги №0308-23 від 03.08.2023 у загальному розмірі 31 712,85 гривень. 4.Судові витрати Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції про сплату №0265-8727-8896-8990 від 27.07.2024 позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, що відповідає розміру судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, згідно вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі статей 133 та 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 137, 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин позивачем суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 укладений між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», Додаткову угоду №003127415458 від 27.06.2024; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 на суму 6 000,00 гривень, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення заборгованості, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської Анастасії Володимирівни. Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18; від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18; від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19. Ураховуючи положення статті 137 ЦПК України, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.

Outcome: approved