Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

20 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому останній просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 2023 року у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), актовий запис № 956. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 серпня 2023 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін спільних дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та припинення фактичних шлюбних відносин. Ухвалою суду від 21 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду,\~ відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного з призначенням судового розгляду на 16 квітня 2025 року. 16 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі. 16 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 11 серпня 2023 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін спільних дітей не має. Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та припинення фактичних шлюбних відносин. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову до початку судового розгляду справи, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків від судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду з одночасним поверненням 50 відсотків від сплаченого судового збору позивачу з державного бюджету. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати справі за сплату судового збору в сумі 605,60 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Outcome: approved