Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою та просить суд встановити факт родинних між нею та [PERSON] , померлою [INFO] посилаючись на втрату документів, які підтверджують цей факт та необхідність прийняття спадщини після смерті близької родички. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що [INFO] померла її троюрідна сестра [PERSON] , однак документи на підтвердження їх родинних зв`язків не збереглися. Після смерті сестри відкрилася спадщина на належне їй за життя майно - квартири [ADDRESS] . При зверненні її до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено та роз`яснено про необхідність підтвердження їх родинних зв`язків, однак документи про їх родинні зв`язки не збереглися, оскільки як сестра, так і їх батьки та дідусі-бабусі з обох сторін родом з РФ, що унеможливлює отримання архівних даних задля встановлення факту їх родинних відносин. Заявницею роз`яснено, що її мати [PERSON] була двоюрідною сестрою матері померлої сестри - [PERSON] , батьки яких, а саме дід заявниці [PERSON] та бабця померлої сестри були рідними братом та сестрою. Тому з метою оформлення спадкових прав, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. У судовому засіданні заявник [PERSON] на вимогах наполягала з підстав, викладених у тексті заяви. Доповнила, що при відвідуванні нотаріуса дуже хвилювалась, тому помилково вказала у заяві про їх спорідненість із [PERSON] як між двоюрідними тіткою та племінницею. І лише на прийомі у адвоката, при складанні тексту заяви для подання до суду, розібрались у їх із [PERSON] ступені спорідненості. Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень до суду не подав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця по справі її матір, а [PERSON] троюрідна сестра її матері. Вона знає [PERSON] з дитинства, оскільки та не мала дітей і приходила до них додому, брала її із собою на прогулянки, в гості до себе, купувала іграшки, смаколики. [PERSON] за життя проживала по [ADDRESS] , [INFO] померла і мати займалася похованням сестри. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він чоловік заявниці по справі, а [PERSON] троюрідна сестра його дружини. [PERSON] він знає з 1987 року, з їх із дружиною весілля. Його дружина підтримувала стосунки із [PERSON] та оскільки остання не мала своїх дітей, вона часто гуляла з їх дітьми. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] була її сусідкою та проживала вище за поверхом. Заявниця [PERSON] є троюрідною сестрою [PERSON] , про що остання сама їй казала та знайомила її із заявницею, називаючи ту сестрою. Неодноразово вона бачила [PERSON] та [PERSON] разом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] була її сусідкою та проживала в квартирі [ADDRESS] , а вона живе у квартирі [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] вона знає, що заявниця [PERSON] троюрідна сестра [PERSON] , неодноразово бачила їх разом в гостях у [PERSON] , остання досить багато часу проводила з донькою [PERSON] - водила її в дитячі розважальні заклади, вони гуляли на дитячому майданчику. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] була її сусідкою та проживала в квартирі [ADDRESS] , а вона живе в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] вона її знає з 1988 року, коли отримала свою квартиру, у них із [PERSON] спільна перегородка. Підтверджує той факт, що заявниця [PERSON] троюрідна сестра [PERSON] , бо знає про це зі слів самої [PERSON] . [PERSON] неодноразово приходила до [PERSON] додому, вона бачила їх разом. Вислухавши доводи заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник, тощо. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 18 - копія свідоцтва), якій за життя належала квартира [ADDRESS] (а.с. 28 - копія свідоцтва). Звернувши до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , заявник [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеної 08 лютого 2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвою Людмилою Анатоліївною, відповідно до якої нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відсутністю доказів факту родинних відносин між ними (а.с. 21 - копія постанови). Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статей 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON] , вона народилась [INFO] в м. Кривому Розі, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 12 - копії свідоцтв, а.с. 73-75 - відомості з Державного реєстру). За відомостями Відділу № 11 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 13.03.2025, у заяві про видачу паспорта від 27.04.2000, [PERSON] вказала батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-15 - копія заяви). Дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] » (російською мовою), народилася вона [INFO] в с. Коробки Кіровської області РФ (а.с. 17 - копія свідоцтва про одруження). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 16 - копія свідоцтва). [PERSON] народилася [INFO] в с. Шлені Тоншаєвського району Нижньогородської області РФ (а.с. 19 - копія паспорта, а.с. 60-62 - відомості з Державного реєстру). За відомостями Відділу № 9 у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, витребуваними за клопотанням заявника ухвалою суду, у заяві про видачу паспорта від 25.09.2001, [PERSON] вказала батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 93-94 - копія заяви). Однак установити ступінь спорідненості між заявницею та спадкодавцем [PERSON] не має можливості у зв`язку із відсутністю відповідних відомостей в Державних реєстрах актів цивільного стану громадян України, оскільки і [PERSON] та її батьки і батьки заявниці [PERSON] народилися та території РФ. За матеріалами спадкової справи № 8/2024 відкритої 13 лютого 2024 року до спадщини померлої [INFO] [PERSON] , до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON] . Інші спадкоємці померлої, як за законом, так і за заповітом, не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та/або про видачу спадщини (а.с. 46-91 - копія спадкової справи). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Установлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у суді, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з цим заява підлягає задоволенню, оскільки саме наявність родинних відносин між заявницею та померлою [PERSON] породжує юридичні наслідки. Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved