Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття вказаної спадщини з поважних причин, оскільки після смерті батька здійснював постійний догляд за тяжко хворою матір`ю. Ухвалою судді від 29.11.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 77). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з вищевказаних підстав та додатково зазначила, що позивач постійно у період з листопада 2006 року по липень 2023 року доглядав за хворою матір`ю, тому не мав жодної можливості протягом шести місяців після смерті батька у належний спосіб звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини. При цьому, звернула увагу суду на те, що позивач усно звертався до нотаріуса у м. Києві, проте йому так само усно було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки його батько [PERSON] на момент смерті не мав зареєстрованого місця проживання у м. Києві. Вважає, що позивач невчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька в силу своєї юридичної необізнаності щодо порядку прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 53, 55). Згідно договору дарування від 29.05.2004 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно після смерті [PERSON] залишилась спадщину у вигляді будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, 22-23). Постановою державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області №773/02-31 від 02.11.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька (а.с. 47-48). Зі змісту медичних карток [PERSON] №16091/6 від 28.11.2006 та №9464/22 від 25.05.2022 вбачається, що остання проходила амбулаторне лікування у Київській міській онкологічній лікарні та Національному інституті раку Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 24-31, 33-36). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 28.04.2022 [PERSON] з 13.04.2022 по 26.04.2022 перебувала на лікуванні у КНП «Житомирський обласний онкологічний диспансер» Житомирської обласної ради (а.с. 32) \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 56). У відповідності до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст.\~1270\~Цивільного кодексу\~України для\~прийняття спадщини\~встановлюється строк\~у шість\~місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, що містяться в пунктах 23 та 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. При розгляді справ за позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Процедура подання заяви про прийняття спадщини станом на момент відкриття вищевказаної спадщини була визначена Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 \~зі змінами\~(далі\~-\~Інструкція).\~Відповідно до\~пункту 207\~Інструкції письмова\~заява про\~прийняття спадщини\~та відмову\~від неї\~подається спадкоємцем\~особисто до\~нотаріальної контори\~за місцем\~відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяв про їх відкликання, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Аналіз вище вказаних норм Інструкції свідчить про те, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанова Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17). Разом з тим, позивач не надав суду жодних належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які об`єктивно перешкодили йому або його представнику своєчасно подати заяву про прийняття спадщини у визначений вище законодавством спосіб після смерті батька. На думку суду, усна відмова нотаріуса м. Києва у заведенні спадкової справи після смерті батька позивача не перешкоджала останньому звернутись письмово до іншого нотаріуса або уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування в межах передбаченого законодавством шестимісячного строку. Суд, оцінюючи в сукупності докази по справі, критично ставиться до доводів позивача про те, що перешкодою для прийняття ним спадщини у визначений законом шестимісячний строк слугувала хвороба матері та відповідно постійний догляд за нею. Зокрема, як вбачається з досліджених судом медичних документів [PERSON] (а.с. 24-41), остання тривалий час проходила лікування амбулаторно, а медичні висновки лікарів не містять відповідних рекомендацій цілодобового постійного догляду за хворою з боку сторонніх осіб. Лише у період з 13.04.2022 по 26.04.2022 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с. 32). Натомість жоден із наданих суду медичних документів безпосередньо не підтверджує здійснення постійного догляду за [PERSON] у період з листопада 2006 року по липень 2023 року саме позивачем. Водночас, на думку суду, відомості з паспорта позивача та з паспорта його матері (а.с. 43-44, 45) можуть підтверджувати, як проживання позивача разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , так і здійснення ним постійного догляду за нею у період з 07 квітня 2011 року, однак суд зауважує, що такий постійний догляд за матір`ю розпочався лише через чотири роки після смерті батька, що, в свою чергу, у будь-якому разі не можна вважати поважною причиною пропуску позивачем строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. До того ж, суд звертає увагу позивача на те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка зазначена у постанові від 11.08.2021 по справі № 720/1079/19, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію. Окрім іншого,\~оцінюючи доводи\~ [PERSON] \~суд враховує,\~що останній\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом через 17\~років після відкриття спадщини. За таких обставин на підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed