Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] \~про припинення права на частку у спіль ному майні та визнання права власності. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 01 липня 2024 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , та зареєструвала своє право власності, іншим спадкоємцем за законом є відповідач, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав на 1/2 вказаного житлового будинку. Як зазначила у позові [PERSON] , поділ вказаного вище житлового будинку згідно висновку КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради № 4348 від 13 серпня 2024 року між двома співвласниками на два окремі об`єкти є неможливим, при цьому відповідач не підтримав її пропозиції сплатити йому компенсацію вартості 1/2 частки в розмірі 82\~023,00 грн, виходячи з вартості житлового будинку з надвірними будівлями в розмірі 164\~046,00 грн. Окрім того, як стверджує позивач, спільне володіння і користування спірним майном є також неможливим, оскільки відповідач в успадкованому будинку не проживає, не зареєстрований, участі в утриманні майна не приймає, не вчиняє жодних дій щодо проведення поточного ремонту з метою збереження житлового стану будинку, у зв`язку з чим позивач змушена одноосібно підтримувати житлові та санітарні умови господарства, сплачувати податки, зокрема за землю, на якій розташований будинок, переоформила після смерті спадкодавця окремі договори по наданню комунальних послуг та регулярно їх оплачує, інші договори у зв`язку з відсутністю співвласника переоформити змоги не має, проте, щоб не допустити заборгованості за спожиті послуги, змушена сплачувати комунальні послуги згідно рахунків, відкритих на спадкодавця. За відсутності відповідача позивач не в змозі реалізувати своє право власності, позбавлена можливості зареєструвати членів своєї родини за місцемзнаходження успадкованого майна та змушена одноосібно докладати максимум зусиль, щоб зберегти майно у належному стані, так як будинку більше 50 років з часу забудови, чого не робить відповідач. Вказуючи на наявність усіх умов для припинення права відповідача на належну йому частину житлового будинку, так як така не може бути виділена в натурі, будинок є неподільним, а спільне володіння та користування сторін ним є неможливим, а також на те, що припинення права відповідача на його частку в будинку із присудженням грошової компенсації не завдасть істотної шкоди правам відповідача, якому на праві власності належать інші об`єкти нерухомості та він втратив інтерес до цього майна і не здійснює його утримання, позивач просить в порядку\~ст. 365 ЦК України\~припинити право [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , визнавши на цю частину право власності за нею та стягнувши з неї на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості його частки у будинку грошові кошти у розмірі 82\~023,00 грн. Також у поданому позові позивач просила при ухваленні рішення покласти на відповідача, понесені нею судові витрати. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримала та просили його задовольнити з підстав, які є аналогічними, зазначеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Процесуальні дії у справі 25 грудня 2025 року - позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 20 лютого 2025 року - частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 27 березня 2025 року - задоволено заяву представника про допит позивача як свідка, та про допит свідків [PERSON] та [PERSON] , закрито підготовче провадження по даній справі та таку призначено до судового розгляду по суті. 22 квітня 2025 року - постановлено протокольні ухвали про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення, та про прийняття відмови від допиту свідка [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом установлено, що [INFO] помер батько сторін по справі - [PERSON] , щодо майна якого 17 серпня 2021 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. заведено спадкову справу № 161/2021. 01 липня 2024 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого зареєструвала право власності на 1/2\~частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Свідоцтво про право спадщини за законом [PERSON] не видано. Вказані обставини стверджуються даними свідоцтва про смерть [PERSON] (арк. спр. 9), матеріалів спадкової справи № 161/2021 (арк. спр. 134-160), свідоцтва про права на спадщину за законом від 01 липня 2024 року (арк. спр. 10), витягу з державного реєстру речових прав № 385005995 від 01 липня 2024 року (арк. спр. 11). Згідно висновку КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради № 4348 від 13 серпня 2024 року, а також даних технічного паспорта, провести розподіл житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між двома співласниками на два окремих об`єкти неможливо, оскільки на день проведення технічної інвентаризації станом на 05 квітня 2024 року, загальна площа житлового будинку становить 46,5 кв.м, житлова площа 23,3 кв.м, окрім того, вхід в житловий будинок наявний один (арк. спр. 12-18). За даними звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, станом на 24 липня 2024 року загальна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , становить 164\~046, 00 грн, у тому числі вартість 1/2 частки становить 82\~023,00 грн (арк. спр. 23-39). Позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області 82\~023,00 грн в рахунок вартості 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що стверджується даними квитанції № 43 від 13 грудня 2024 року (арк. спр. 97). З відповіді № 990530 від 25 грудня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру судом установлено, що [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 99). Як убачається з даних головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04 березня 2025 року за № 19/17471-25-Вих, [PERSON] 25 березня 2023 року перетнув державний кордон України в напрямку виїзд. Дані надані станом на лютий 2025 року (арк. спр. 132). Також судом установлено, що [PERSON] приєдналася до договору про постачання електричної енергії за об`єктом: [ADDRESS] , здійснює оплату отриманих за цією адресою послуг з постачання електроенергії, а також вносить плату за розподіл (доставку) природного газу та за спожитий природний газ, сплачує земельний податок. Вказані обставини стверджуються даними заяв-приєднань до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 05 січня та 03 вересня 2024 року, а також отриманих рахунків, податкових повідомлень-рішень від 01 травня 2023 року та від 27 травня 2024 року, платіжних інструкцій (арк. спр. 50-96). З показань позивача [PERSON] , допитаної як свідка, та показань свідка [PERSON] , судом установлено, що відповідач не проживає за місцемзнаходження успадкованого житлового будинку, після смерті батька будинком не опікується та його не утримує. [PERSON] та [PERSON] вказали на те, що вкладають власні кошти у ремонт будинку, оскільки йому вже більше 50 років. Кожен з них окремо зауважив про неможливість спільного користування спірний майном, а також на тому, що відповідач потреби у спірному майні не має, так як є власником житла у м. Рівне та у м. Чернігів. З даних Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 21 листопада 2024 року за № 404719769 щодо особи [PERSON] , судом установлено, що останньому на праві власності належать будинок за адресою: на [ADDRESS] , та квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2024 року у справі № 750/7056/24, яке набрало законної сили 12 листопада 2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (арк. спр. 122). Позивач, вказуючи на неможливість виділення в натурі частки відповідача, неподільність будинку, неможливість спільного користування та володіння таким будинком співвласниками, а також на те, що припинення права власності відповідача на частку в будинку не завдасть\~шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Згідно з частиною другою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із нормою\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, зроблено висновок, що право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29\~ЦК України. З огляду на зазначене відповідач є власником частки спадкового майна із часу відкриття спадщини. Предметом судового розгляду є припинення права власності відповідача на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника на підставі\~ст. 365 ЦК України. Згідно з частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до частини другої\~статті 321 ЦК України\~особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою,\~що визначено\~в частині\~першій статті\~ 358 ЦК України. У\~статті 365 ЦК України\~передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею (абз. 4-5 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»). Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить переконання про доведеність сукупності, визначених\~ст. 365 ЦК України, умов припинення права особи на частку у спільному майні та наявність, передбачених законом, підстав для припинення права власності відповідача на частку у праві власності на житловий будинок. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не спростовані стороною відповідача та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Суд вважає встановленою ту обставину, що виділення 1/2 частки відповідача у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, згідно висновку КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради № 4348 від 13 серпня 2024 року є неможливим. Водночас, встановлені судом обставини вказують на те, що спільне користування спірним будинком також є неможливим. А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, крім цього, відповідач у спірному будинку не зареєстрований та не проживає, витрати по утриманню майна не несе, окрім того, є власником іншого житла, суд прийшов висновку, що припинення права власності на його частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї. Такого висновку суд прийшов також з урахуванням особливостей об`єкта, який є спільним майном,\~- будинку, загальна житлова площа якого становить 46,5 кв.м, житлова площа 23,3 кв.м, окрім того, вхід в житловий будинок наявний лише один. Щодо відсутності реєстрації права власності у ДРРП за відповідачем, то Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 у справі № 703/2305/22 зазначив: згідно з приписами статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17. Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні згідно приписів ч. 2\~ст. 365 ЦК України\~є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Так, 1/2 грошової суми вартості спірного житлового будинку внесено позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області згідно квитанції № 43 від 13 грудня 2024 року. Враховуючи вище наведене у сукупності, зокрема те,\~що частка відповідача у\~будинку не може бути виділена в натурі, те, що річ є неподільна, спільне володіння і користування майном є неможливим та припинення права власності останнього на частку у будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, а також те, що відповідний розмір компенсації за таку частку внесений позивачем на депозитний рахунок суду і такий розмір компенсації не спростований відповідачем, суд прийшов висновку про наявність правових підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, для припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 82\~023,00 грн та визнання права власності позивача на цю частку у будинку. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 гривень, які стверджуються даними платіжної інструкції № 42 від 13 грудня 2024 року, судом покладаються на відповідача.

Outcome: approved