Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано за рішенням Бахмацького районного суду чернігівської області від 02.03.2016. Від шлюбу у них народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконанняч своїх обов`язків, не цікавиться розвитком дитини, її інтересами та здоров?ям, фізичним та духовеним розвитком з 2015 року. Утриманням та вихованням дитини займається Позивачка. Дитина проживає разом з матір?ю, в квартирі, яка належить Позивачці. 24.07.2021 Позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який проживає з родиною Позивачки та разом з нею займається вихованням дитини та матеріально забезпечує її всім необхідним для життя та розвитку. Разом з цим, зазначає, що Відповідач є особою працездатного віку і має можливість працювати та отримувати дохід для забезпечення потреб своєї доньки, але він цього не робить. Враховуючи викладене, Позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн щомісяця. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністраціїв судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Біловежської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 11.01.2012, про що зробленот відповідний актовий запис за № 1. Батьками у вказаному свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.03.2016 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 17.02.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 146 між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наразі дитина проживає з матір?ю за адресою: [ADDRESS] . Право користування житлом мають на підставі договору купівлі-продажу вказаної квартири від 15.02.2024, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1131. [PERSON] , 2012 року народження навчається у школі І-ІІІ ступенів № 186 м. Києва, що підтверджується довідкою освітнього закладу № 111 від 25.10.2024. 24.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.07.2021, про що зроблено відповідний актовий запис № 1573. Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 16.01.2025 проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що умови для проживання та виховання дитини створено належним чином. На момент проведення обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] була вдома. Голосіївським районним в місті Києві центром соціальних служб проведено оцінку потреб сім?ї за місцем проживання матері та дитини і встановлено, що в квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні продукти харчування в достатній кількості. Зі спостережень фахівця Центру, базові та психоемоційні потреби дитини мати задовольняє в повній мірі, мати відповідальна, має батьківський потенціал. Під час бесіди з фахівця Центру з матір?ю дитини, вона розповіла, що з біологічним батьком дтини розлучилась, коли доньці було 4 роки. З її слів, з моменту розлучення, батько не бере участі у вихованні та розвитку дитини. [PERSON] запрошували до Служби для надання документів та пояснень по суті спору щодо доцільності/недоцільності позбавлення його батьківських прав відносно доньки, шляхом надсилання листів на адресу його останнього відомого місця реєстрації та за допомогою за стосунку вайбер за наявними в матеріалах справи номерами телефонів. 15.01.2025 на електронну адресу, а 05.02.2025 на поштову адресу Служби надійшли письмові пояснення від [PERSON] про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , 2012 року народження. За результатами проведеної роботи психологом Центру встановлено, що [PERSON] , 2012 р.н. мкає прихильність до матері, [PERSON] . Стосунки зі своїм батьком, [PERSON] , заперечує. Під час обстеження умов проживання [PERSON] , 2012 року народження надала письмові пояснення, що батько не приймає участі в її житті. Батька вона не пам`ятає. Місце проживання його їй невідомо. Проти позбавлення батька батьківських прав відносно неї дівчинка не заперечує. Згідно висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-4083 від 26.03.2025 вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином судом встановлено, що відповідач життям своєї доньки [PERSON] , 2012 р.н. не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї доньки, а тому суд доходить до висновку, що необхідно [PERSON] позбавити батьківських прав щодо доньки [PERSON] , 2012 року народження. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Зважаючи на те, що Відповідач добровільно не надає кошти на утримання доньки, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів у розмірі 6000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 жовтня 2024 року також підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved