Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання права власності на частку у цьому майні. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб, який в подальшому було розірвано. До укладення шлюбу [PERSON] належало на праві приватної власності 1/6 частина будинку по [ADDRESS] . Після укладення шлюбу подружжя [PERSON] стали проживати в цьому будинку, а 26 грудня 2013 року подружжя [PERSON] придбало 4/6 часток цього житлового будинку. 19 квітні 2017 року було укладено договір купівлі-продажу 1/6 частини житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація права власності на цей будинок та належні до нього господарські споруди здійснена за дружиною, на той час, позивача [PERSON] . 08 серпня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного проживання подружжя набуло у власність земельну ділянку площею 0,142га кадастровий номер: 2122781200:10:104:0044 у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування №421 від 03.05.2017 року, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 63 дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином позивач та відповідач мають належить право власності у вище вказаному дворогосподарстві на 5/12 часток, відповідачу на 7/12 часток. Сторони не знайшли згоди щодо поділу спільного майна, у зв`язку з чим слід поділити шляхом визнання права власності на частку у цьому майні. Відповідно до висновку про вартість об`єкту оцінки від 07.07.2022 року, виготовленим ТОВ «ВЕДІ 1» вартість будинку [ADDRESS] становить 1\~667\~089, 03 гривень, відповідно вартість 5/12 часток будинку, що належить [PERSON] становить 694\~620, 43 гривень, вартість земельної ділянки становить 100\~000, 00 гривень, вартість 5/12 земельної ділянки становить 41\~666, 66 гривень. Відповідно до ч.2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.07.2022 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У наданий судом строк та станом, відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. 16.04.2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Пачута О.М. надійшла заява про розгляд даної справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі\~ст. 61 Сімейного кодексу України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено ч. 4\~ст. 65 СК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони 20 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), який згодом було розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу від 08.08.2019 року, серія [NUMBER] а.с.8). До укладення шлюбу [PERSON] належало на праві приватної власності 1/6 частина будинку по [ADDRESS] . Після укладення шлюбу подружжя [PERSON] стали проживати в цьому будинку, а 26 грудня 2013 року подружжя [PERSON] придбало 4/6 часток вище вказаного житлового будинку (договір купівлі продажу а.с.10). 19 квітні 2017 року було укладено договір купівлі-продажу 1/6 частини житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] (договір купівлі продажу серії НМО 112013 а.с. 13-14). Реєстрація права власності на цей будинок та належні до нього господарські споруди здійснена за дружиною, на той час, позивача [PERSON] . За час спільного проживання подружжя набуло у власність земельну ділянку площею 0,142га кадастровий номер: 2122781200:10:104:0044, за адресою [ADDRESS] у власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування №421 від 03.05.2017 року, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідно до ст.ст.\~77,\~81\~ЦПК України \~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Статтею 57 СК України\~визначено підстави існування права особистої приватної власності дружини та чоловіка на майно, в тому числі і те, яке набуто під час шлюбу. Зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте до шлюбу; майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали особисто одному з подружжя, тощо. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою власністю. При цьому, факт реєстрації нерухомого майна, придбаного в період шлюбу, на одного з подружжя не означає, що воно належить тільки особі, на ім`я якої воно зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю. Такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі №462/518/18. Правовий аналіз статей 60, 63, 69 Сімейного кодексу України та статей 328, 331, 368, 372 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що не рухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і можливим є визначення часток. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved