Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 0,47 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Горожанської сільської ради Тернопільської області, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 075162, житловий будинок у с.\~Горожанка Чортківського району (колишнього Монастириського району) Тернопільської області, а також інше майно. Він є спадкоємцем [PERSON] п`ятої черги за законом. Окрім того, [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла йому вищевказаний житловий будинок. Проте позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк він пропустив із поважних причин, оскільки про наявність заповіту він дізнався лише на початку 2025 року. Також на момент смерті [PERSON] він проживав на значній відстані від місцезнаходження спадкового майна та не мав документів, необхідних для відкриття спадкової справи. З огляду на наведене просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Окрім цього, з огляду на те, що у свідоцтві про смерть баби остання зазначена як [PERSON] , а у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ТР №\~075162 та свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння від 03.10.1988 року вона зазначена як [PERSON] , просить встановити факт належності [PERSON] вищевказаних правовстановлюючих документів. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності. З позовними вимогами [PERSON] погоджується. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та її представник адвокат Микулич І. В. у підготовче засідання не з`явилися, проте адвокат Микулич І. В. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, у якій також зазначає, що [PERSON] погоджується з обставинами, викладеними у позові, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом установлено такі обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.12.1985 року [PERSON] народилася [INFO] у с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 07.12.1957 року матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] . 10.06.1978 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.1978 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 19.06.1990\~року батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту погосподарської книги за 1986-1990 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) видно, що [PERSON] , [INFO] , була зазначена головою домогосподарства, що відносився до суспільної групи колгоспний двір, іншим членом якого була її дочка [PERSON] , [INFO] . Згодом головою цього домогосподарства зазначено [PERSON] . У погосподарській книзі за 1991-1993 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , зазначена головою домогосподарства, іншим членом якого була її мати [PERSON] , [INFO] . У погосподарських книгах за 1996-2000 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) головою та єдиним членом домогосподарства зазначено [PERSON] , [INFO] . Зі змісту погосподарської книги за 2001-2005 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ) видно, що [PERSON] , [INFO] , яка була головою та єдиним членом домогосподарства, померла, про що складено актовий запис № 27 від 12.11.2004 року. Згідно з трудовою книжкою колгоспника № [NUMBER] від 22.09.1966 року [PERSON] , 1933 р. н., у 1950 році стала членом колгоспу «Перше травня» Горожанської сільради Бучацького району Тернопільської області. 18.02.2003\~року [PERSON] \~зареєстровано у\~Державному реєстрі\~фізичних осіб\~-\~платників податків\~і присвоєно\~їй ідентифікаційний\~номер [NUMBER] ,що підтверджується карткою фізичної особи-платника податків останньої. Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння від 03.10.1988\~року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] , належав колгоспному двору на праві особистої власності, головою якого була [PERSON] . Зі змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №\~29-19-0.2131-1076/2-25 від 06.03.2025 року видно, що згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Монастириською районною державною адміністрацією громадянам с. Горожанка території Горожанської сільської ради по с.\~с. «Горожанка» Монастириського району Тернопільської області, 18.12.1996 року [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0126678, про що внесено запис за № 678, на підставі якого згодом видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 075162. За [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 075162 обліковуються земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 6124283200:01:001:0187, 6124283200:01:001:1133 та 6124283200:01:001:2220. 14.09.2004 року на підставі розпорядження Монастириської райдержадміністрації № 138 від 13.05.2003 року [PERSON] , яка проживала у с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №\~075162, що посвідчує право власності на земельну ділянку загальною площею 0,47\~га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Горожанської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,32 га, 0,13 га та 0,02 га з кадастровими номерами 6124283200:01:001:0187, 6124283200:01:001:1133 та 6124283200:01:001:2220 відповідно. [PERSON] померла [INFO] у с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області, про що 12.11.2004 року зроблено відповідний актовий запис № 27 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2004\~року). Вищевказане також підтверджується довідкою про смерть (для отримання одноразової допомоги на поховання) № 27 від 12.11.2004 року, виданою Горожанською сільською радою. Згідно із заповітом, посвідченим 27.01.1993 року секретарем виконкому Горожанської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області Штогрином І. М., [PERSON] , жителька с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області, заповіла належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться у с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області, своєму онукові [PERSON] (позивач). Зі змісту довідки № 76 від 06.03.2025 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, видно, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа, до позовної заяви долучено копію довідки № 886, виданої 19.04.2005 року виконкомом Горожанської сільської ради. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 193/01-16 від 11.04.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Інформаційним листом завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 138/01-16 від 25.03.2025 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належне [PERSON] майно у зв`язку із пропуском позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини. Також встановлено, що у правовстановлюючих документах спадкодавець зазначена як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавця остання зазначена як [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Згідно з правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року (справа № 6-1320цс17). Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про\~визначення додаткового строку\~на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.06.2019 року у справі №\~565/1145/17). Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того, як зазначив Верховний Суд у вищевказаній постанові, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Встановлено, що позивач пропустив визначений чинним законодавством строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте суд зважає на поважність причин пропуску [PERSON] шестимісячного строку віддаленість місця його перебування від місцезнаходження спадкового майна. Суд також бере до уваги посилання на необізнаність [PERSON] , як спадкоємця п`ятої черги за законом, про наявність заповіту, складеного на його користь, та необізнаність про неприйняття спадщини спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] . Окрім того, встановлено, що після смерті [PERSON] не заведено спадкової справи, а тому не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк з поважних причин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] у цій частині слід задовольнити і визначити позивачу додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо встановлення фактів належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючих документів суд зазначає таке. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995\~року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» видно, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз. 1 п. 2 постанови). Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР № 075162, а також свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння від 03.10.1988 року, які видані на ім`я [PERSON] . Зазначені юридичні факти породжують правовий наслідок і від них залежить виникнення майнових прав у позивача, а саме отримання спадщини після смерті баби [PERSON] , і законодавством не передбачено іншого порядку встановлення вказаних фактів. З огляду на вищевикладене, суд висновує, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та встановити факт належності [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 075162 та свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 03.10.1988 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved