Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] з участю третьої особи органу опіки і піклування Сокальської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Сокальського районного суду від 27.11.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. 11.11.2016 р. рішенням Сокальського районного суду вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 грн. Зазначає, що після розірвання шлюбу, відповідач втратив будь який інтерес до своєї дитини і лише двічі виходив на контакт позивачкою. Аліменти фактично сплачувалися матір`ю відповідача [PERSON] 29.07.2023 р. позивачка зареєструвала новий шлюб із [PERSON] . Позивачка зі свого боку жодних перешкод у спілкуванні та участі у вихованні відповідача із донькою не вчиняла. Відповідач покладених обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дитини, не дбає про фізичний, моральний та духовний розвиток дитини. На підставі наведеного просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дочки [PERSON] . Ухвалою від 05.08.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. 12.09.2024 р. замінено у справі третю особу орган опіки і піклування Хмельницької міської ради на Сокальську міську раду Львівської області. 31.10.2024року ухвалою Сокальського районного суду Львівської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивачка зазначила, що з часу розірвання шлюбу, відповідач не цікавиться життям дитини та дитина проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Повідомила суд, що відповідач проживає за межами України, аліменти на дитину сплачує його мати. Дитина не спілкується з батьком. Однією з підстав позбавлення батьківських прав відповідача є також і те, що вона хоче зареєструвати дочку за іншим місцем проживання, а без згоди батька це неможливо. Також хоче, щоб в майбутньому дочка не проблем виїжджала за кордон не беручи від батька дозвіл на виїзд. Малолітній свідок [PERSON] , в судовому засіданні зазначила, що з батьком вона не спілкується, а з бабусею, матір`ю батька у неї дуже гарні стосунки. Аліменти на її утримання надає саме бабуся [PERSON] . Крім того вказувала на те, що хоче щоб мама позбавила батьківських прав її батька так як їй треба зареєструватися за іншою адресою, а без згоди батька це неможливо. Також пояснила суду, що хоче, щоб вітчим її усиновив і вони були повноцінною сім`єю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання 16.04.2025р. повторно не прибув, повідомлявся про день та дату судового засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач та її представник в судовому засіданні не заперечили проти такого порядку вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. При вирішенні позову просив врахування висновок опіки і піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки . Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] встановлено що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27.11.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 11.11.2016р. вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.05.2024 р. виданого директором УД «Дубове» [PERSON] встановлено, що адресою : [ADDRESS] проживають з 01.09.2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно характеристики на [PERSON] виданої директором Сокальського ліцею №3 п. [PERSON] встановлено наступне, що учениця [PERSON] зарекомендувала себе як здібна та старанна. Брала активну участь у громадському житті класу. Мати цікавилася навчанням дитини і приділяла належну увагу її вихованню. Систематично відвідувала батьківські збори. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах ВП [NUMBER] від 28.08.2024 р. у боржника [PERSON] заборгованість становить 29627,35 грн. Згідно довідки №489/01-45 від 12.08.2024 р. виданої в.о. директора Ніценко Л. СШ №12 м. Хмельницького встановлено, що [PERSON] навчається в школі з 01.09.2023 року (з 7 класу). Батько [PERSON] до школи не приходив, участі у батьківських зборах не брав не цікавився навчанням доньки. Згідно висновку органу опіки і піклування Хмельницької міської ради №1936 від 26.12.2024 р., визнано недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої дочки [PERSON] [INFO] .. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батька обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивачки про те, що відповідач знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Проживання батька окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради №1936 від 26.12.2024 р., про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] складений відповідно до процедури та відповідає вимогам Закону. У ньому зазначено наступне: а саме комісії з питань захисту прав дитини не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку [PERSON] , свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Немає підтвердження, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] змінить життя дитини на краще. Комісії не надано підтвердження того, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно своєї дочки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дочки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Відсутні також докази ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача. На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме його права та не відповідатиме інтересам самої дитини, оскільки дитина залишилася без батька. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з батьком не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому. Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення ним будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed