Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ОРЕГОН» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно набутих коштів, інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 29.11.2024 року. У зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче судове засідання було відкладено на 29.01.2025 року. Ухвалою суду від 29.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.02.2025 року в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми. 20.02.2025 року відповідач в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 24.04.2025 року. 24.04.2025 року відповідач також не з`явився в судове засідання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2018 році позивач вирішив придбати житло для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Він звернув увагу на рекламу CBS Холдинг та пропозицію придбання квартири в ЖК «Зарічний». 20.09.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири №СЗ.05.1.016. За умовами договору позивач сплатив відповідачу 819013,68грн. у якості забезпечувального платежу. Договір було укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що робить його нікчемним відповідно до ст. 220 ЦК України. Позивач зазначає, що відповідач, користуючись юридичною необізнаністю позивача, отримав значну суму коштів за неіснуючу квартиру. На початку 2024 року позивачу стало відомо про вивіз з будівельного майданчика ЖК «Зарічний» будівельних матеріалів та техніки. Спроби повернути кошти виявились безуспішними. Позивач просить стягнути з відповідача 819013,68грн. безпідставно набутих коштів, 656314,86грн. інфляційних втрат, 151669,45грн. трьох процентів річних та 100000,00 грн. моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] адвокат Вовк Н.С. в письмовій заяві поданій до суду позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання через його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку: Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.09.2018 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири №СЗ.05.1.016, відповідно до якого позивач мав отримати квартиру в ЖК «Зарічний» за адресою: [ADDRESS] . У рекламних матеріалах ЖК «Зарічний» позиціонувався як новобудова комфорт-класу з автономною системою опалення, якісними матеріалами, панорамним склінням, висотою стелі 2,8 метра, енергозберігаючими технологіями, наявністю дитячих та спортивних майданчиків, паркінгу. Крім того, на момент укладення договору позивачці було повідомлено, що перші три секції будинку вже заселені. Згідно з умовами договору, мова йшла про квартиру в 5 секції будинку, за яку позивач сплатив відповідачу 819013,68грн. у якості забезпечувального платежу. Факт перерахування позивачем коштів в сумі 819013,68\~грн.підтверджується за платіжним\~дорученням ПАТ\~«КРЕДОБАНК» \~№9001443423\~від 26.09.2018\~року.\~ Всі обставини, викладені позивачем, підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме: копією попереднього договору купівлі-продажу квартири №СЗ.05.1.016 від 20.09.2018 року з додатками; копією платіжного доручення ПАТ «КРЕДОБАНК» №9001443423 від 26.09.2018 року; копією договору доручення від 05.10.2016 року №2, яким підтверджуються повноваження ТОВ «СІБІЕС СЕЙЛЗ» як повіреного продавця; рекламним проспектом ЖК «Зарічний», який підтверджує заявлені характеристики об`єкта будівництва та умови придбання квартири; розрахунком інфляційних втрат та 3% річних, який виконано на підставі офіційних даних Державної служби статистики України. Правовідносини сторін у справі регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Частиною 1 статті 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За приписами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки попередній договір укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу квартири, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. У разі недотримання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). За ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Оцінюючи встановлені обставини справи у їх взаємозв`язку з нормами матеріального права, суд приходить до наступних висновків. У даному випадку між сторонами виникли правовідносини з приводу укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки за ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, недотримання вимоги про нотаріальне посвідчення попереднього договору купівлі-продажу квартири призвело до його нікчемності згідно зі ст. 220 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, сплачені позивачем кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті відповідно до ст. 1212 ЦК України. Згідно зі ст. 536 та ст. 625 ЦК України на суму безпідставно отриманих коштів нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами (три проценти річних) та індекс інфляції за весь час прострочення. Такі нарахування є способом захисту майнового права позивача та спрямовані на компенсацію втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та неправомірного користування його коштами відповідачем. Суд погоджується з доводами позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» з наступних підстав. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] мав намір придбати квартиру для особистих потреб проживання, що підтверджується як змістом попереднього договору, так і всіма обставинами справи. Відповідач, будучи суб`єктом підприємницької діяльності - акціонерним товариством, що здійснює діяльність на ринку нерухомості, виступав як продавець, який повинен був забезпечити споживача відповідним товаром - квартирою. Крім того, відповідач, користуючись юридичною необізнаністю позивача, уклав з ним договір з порушенням вимог законодавства щодо його форми, чим порушив права споживача на отримання необхідної, доступної та достовірної інформації про продукцію та про можливі ризики, гарантовані статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд враховує, що відповідач створив у позивача, як споживача, хибне уявлення про законність укладеного договору та можливість отримання квартири в майбутньому, що свідчить про порушення прав споживача на належну якість обслуговування та на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] діяв як споживач, а відповідач - як суб`єкт підприємницької діяльності, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі щодо відшкодування моральної шкоди та звільнення споживача від сплати судового збору. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог, не надав заперечень щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, які здійснені позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України та ґрунтуються на офіційних даних Державної служби статистики України. Щодо правових підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд застосовує норми ЦК України з врахуванням правових позицій Верховного Суду. Велика палата Верховного суду у п. 34 постанови від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 констатує, що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Верховний Суд у п. 25 постанови від 12.03.2019 року у справі №904/8223/16 мотивує, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України; таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту неповернення безпідставно одержаних чи збережених коштів. У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика палата Верховного суду у постанові від 07.02.2024 року № 910/3831/22 звертає увагу на усталеність у судовій практиці висновку про правомірність стягнення з набувача на користь потерпілого, крім безпідставно одержаних коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України, також річних та інфляційних втрат за період безпідставного користування такими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України. Щодо моральної шкоди, суд погоджується з доводами позивача, що він зазнав моральної шкоди, яка виражається в душевних стражданнях, пов`язаних з протиправною поведінкою відповідача. Ці страждання проявились у тривалому очікуванні отримання квартири, на яку [PERSON] розраховував, та постійному протягом 6 років психологічному напруженні через невизначеність ситуації з будівництвом. Позивач зазнав розчарування через невиконання умов договору відповідачем, а також значного стресу, пов`язаного з неможливістю користуватися коштами, сплаченими за квартиру. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок дій відповідача нього у виникла втрата довіри до забудовників та відчуття безпорадності перед недобросовісними учасниками ринку нерухомості. Він покладався на добросовісність та професіоналізм іншої сторони при укладанні договору і пережив значний психологічний стрес та розчарування, пов`язані з усвідомленням факту нікчемності договору та втратою контролю над ситуацією. Такі обставини призвели до втрати довіри до правової системи та відчуття незахищеності через те, що він став жертвою недобросовісних дій. Додатковий стрес був спричинений необхідністю звернення за правовою допомогою та ініціювання судового процесу. Оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що заявлена позивачем сума в 100000,00 грн. складає близько 12% від суми матеріальних збитків (819013,68грн.), що відповідає усталеній судовій практиці. Тривалий період невизначеності та стресу об`єктивно обґрунтовує значний розмір компенсації. Крім того, факт введення в оману щодо правової природи договору є серйозним порушенням, що потребує належної компенсації. При цьому заявлена сума є достатньо суттєвою для компенсації моральних страждань, але не є надмірною. Суд також враховує, що відповідач не надав жодних заперечень щодо обставин завдання моральної шкоди та її розміру, не спростував тверджень позивача про його душевні страждання та негативні наслідки для його психологічного стану. За таких обставин, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у сумі 100000,00 грн. є обґрунтованим та співмірним із наслідками порушення прав позивача. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, з урахуванням положень статті 81 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У даній справі позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири, сплати коштів за цим договором, а також обставин, що свідчать про нікчемність правочину через недотримання вимог щодо його нотаріального посвідчення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи через його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», не з`явився в судові засідання, не надав відзив на позов та будь-яких доказів на спростування позовних вимог. Зокрема, відповідачем не надано доказів правомірності отримання коштів від позивача, законності укладення договору у простій письмовій формі, наявності підстав для утримання отриманих коштів або заперечень щодо розрахунку суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних. За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено правові підстави та надано належні докази для задоволення позовних вимог, а відповідач, маючи рівні процесуальні права та можливості, не скористався своїм правом на спростування позовних вимог та не надав доказів на підтвердження своєї позиції, суд,

Outcome: approved