Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.02.2016 їх шлюб було розірвано. Зазначив, що від вказаного шлюбу він з відповідачкою має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Повідомив, що з 2016 року відповідачка [PERSON] покинула сім`ю та виїхала проживати в інше місце та після цього лише декілька разів спілкувалася з дітьми. Зауважив, що просив відповідачку [PERSON] спілкуватися з дітьми, однак вона попросила залишити її у спокої, оскільки бажає влаштовувати особисте життя. Зазначив, що відповідачка не опікується дітьми, не займається їх лікуванням, не відвідує навчальний заклад, не приходить на свята та батьківські збори, вихованням не займається, не виявляє до них інтересу, з дітьми не спілкується, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що погано впливає на розвиток дітей. Позивач вказав, що діти проживають з ним, перебувають на його утриманні, він займається їх вихованням. Зауважив, що відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі в справі в порядку ч. 6 ст. 56 ЦПК України орган опіки та піклування Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.06.2024 залучено до участі у справі [INFO] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 30.09.2024 представник [INFO] подала до суду пояснення, у яких вказала, що у матеріалах справи відсутні фактичні дані щодо неутримання [PERSON] дітей [PERSON] та [PERSON] та відсутність участі мами у житті дітей. Вважає, що докази, надані заявником не підтверджують факту самостійного виховання та утримання позивачем дітей, а також не вказують на необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 82 -85 т. 1). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.10.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.02.2025 визнано обв`язковою явку відповідачки [PERSON] , [INFO] , в судове засідання на 11 березня 2025 року на 10 год 30 хв.Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.03.2025 повторно визнано обв`язковою явку відповідачки [PERSON] , [INFO] , в судове засідання на 31 березня 2025 року на 11 год 00 хв. Повідомлено відповідачку [PERSON] про розгляд справи шляхом поміщення на офіційній сторінці суду на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення судового засідання та про визнання її явки обов`язковою. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.03.2025 застосовано щодо відповідачки захід процесуального примусу та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в порядку процесуального примусу штраф у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість грн 00 коп). 16.10.2024 представник [INFO] подав до суду пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає позовну заяву необґрунтованою. Вказав про недостатність доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки щодо малолітніх дітей про що, зокрема, свідчить висновок органу опіку та піклування Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 102-107 т. 1). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Вказав, що у 2016 році він розлучився з [PERSON] . Після цього, старші доньки почали проживати разом з ним, а молодші жили разом з відповідачкою. Проте згодом, орієнтовно у 2017 році і молодші доньки почали жити разом з ним. Зазначив, що відповідачка [PERSON] займається влаштуванням особистого життя. Зауважив, що вона зловживає алкогольними напоями. Вказав, що не забороняє дітям спілкуватися з матір`ю та вони по бажанню спілкуються з нею, зокрема, декілька разів на тиждень, а можливо і кожен день (позивач не уточнював це питання у доньок) за допомогою телефону та соціальних мереж. Вказав, що відповідачка не приймає участі в житті дітей. Повідомив, що він матеріально забезпечує дітей. Відповідачка [PERSON] фінансово не допомагає в утриманні дітей. Представник позивача - адвокат Євтухова Т.Д. позовні вимоги підтримала та просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідачка ухиляється та не виконує належним чином батьківських обов`язків. Вказала, що відповідачка вчиняла домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки [PERSON] в присутності неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Зауважила, що діти проживають з батьком, який займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. Зауважила, що [PERSON] визнала позовні вимоги та вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Вказала, що саме вона ініціювала перед позивачем питання щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки має намір виїхати на постійне місце проживання за кордон та не хоче, щоб її щось тримало в Україні. Зауважила, що поговорила про це з позивачем, він погодився, а [PERSON] , в свою чергу, надала нотаріально посвідчену згоду на позбавлення її батьківських прав. Вказала, що у 2016 році розлучилася із [PERSON] , після чого вони дійшли добровільної згоди про те, що старші доньки будуть проживати з батьком, а менші дві доньки, яким на той момент було близько 3 років, з нею. Зауважила, що поки діти проживали разом з нею, вона піклувалася про дітей в міру своїх можливостей, зокрема, готувала їжу, прала речі, купувала одяг. Працювала неподалік від місця проживання- навпроти через дорогу та за необхідності у будь-який момент могла навідатись до дітей додому. Однак, у зв`язку з тим, що вона працювала, прагнула влаштувати особисте життя, не мала достатньо часу для того, щоб приділяти дітям належну увагу та догляд. Після закінчення молодшими доньками першого класу, вони виявили бажання та почали проживати разом із татом. Зазначила, що відвідувала батьківські збори у школі, але не завжди. Повідомила, що не має ні можливості, ні бажання займатися з дітьми та виконувати батьківські обов`язки. Повідомила, що не забезпечує належним чином дітей. Зазначила, що діти не приходять до неї у гості. Вказала, що на обліку у лікаря - нарколога чи лікаря - психіатра не перебувала. Алкогольні напої може вживати увечері. Проте, алкогольної залежності не має та у неї в житті не було випадків виникнення проблеми у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв. Представник Органу опіки та піклування Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області у судовому засіданні зауважила про те, що ні позовна заява, ні докази, ні пояснення відповідачки не мають достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Зазначила про недоведеність факту умисного невиконання батьківських обов`язків та ухилення від їх виконання, а також не встановлено інших причин, які б могли вказувати на необхідність такого позбавлення. Крім цього, під час розгляду питання на засіданні комісії із захисту прав дитини, відповідачка [PERSON] повідомляла, що приймає участь в житті дітей, святкувала день народження дітей у м. Полтаві, відвідувала з ними кіно. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області Кас`яненко О.І. зазначила, що заперечує проти задоволення позову, оскільки відсутні правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Вказала, що проживання дітей з одним із батьків не є підставою для позбавлення іншого з батьків батьківських прав. Пояснила, що неповнолітні діти на момент складання акту обстеження умов проживання- 21.05.2024 в ході бесіди з ними повідомили про те, що проживають разом із батьком останні 6 місяців. В свою чергу, зауважила, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про те, що діти проживають разом з батьком з 2016 чи з 2017 року. Зазначила, що зі слів батька та дітей, відповідачка не приймає участі у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні. Проте, на її думку, це не відповідає дійсності, оскільки в ході спілкування з дітьми, останні повідомляли представнику служби у справах дітей про те, що мама вітала їх з днем народження, вони разом з нею проводили час та відвідували заклади у м. Полтаві. В свою чергу, відповідачка у ході бесіди не стверджувала того, що вона самоусунулась від виховання дітей. Зазначене, зокрема, підтверджується фотографіями, розміщеними відповідачкою у соціальній мережі на власній сторінці, де вона разом з дітьми проводить час разом. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що після розлучення батьків вона та сестри проживають з батьком за адресою, [ADDRESS] . Повідомила, що батько за ними доглядає та матеріально їх забезпечує. Пояснила, що мама не часто телефонує дітям. Вказала, що їй та її сестрам хотілося б більше спілкуватися та бачитися з мамою. В свою чергу, мама не завжди йде на контакт, часто вживає алкогольні напої. В основному, ініціативу у спілкуванні з мамою проявляють самі доньки: телефонують їй, приходять у гості. Під час спілкування мама, зокрема, цікавиться що нового в житті у кожного, як пройшов день. Але інколи вона може повчати доньок. Останній раз вона з сестрами приходили до мами у гості перед новим роком. [PERSON] прийняла їх, вони спілкувалися та пили чай. Повідомила, що мама раніше вчиняла сварки, могла накричати, детально не пам`ятає. Зі слів сестри їй відомо про те, що у вересні до них додому приходила [PERSON] , стукала у вікна та двері. Зауважила, що були випадки, коли мама вітала їх зі святами. Свідку не відомо, чи цікавиться [PERSON] навчанням молодших сестричок. Зазначила про те, що у сім`ї обговорювалось питання щодо позбавлення її мами батьківських прав щодо молодших сестер. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що коли їй було 8 чи 9 років мама пішла з родини та забрала менших двох сестер. Старші доньки залишились проживати з татом. Згодом менші доньки [PERSON] та [PERSON] також почали проживати разом з татом. Зауважила, що з мамою майже не підтримують зв`язок. Вона зі старшою сестрою намагалася налагодити контакт з мамою, однак це не дало позитивних результатів. Пояснила, що всі дні народження проходили без мами, вона не вітала дівчат з цим святом. Зазначила, що останній раз відвідувала маму разом із сестрами перед новим роком та вони вечеряли разом, під час цього [PERSON] випила зайвого та влаштувала сварку, намагалася налаштувати проти батька. Вказала, що мама систематично вживає алкогольні напої. Пояснила, що шкільним життям [PERSON] та [PERSON] мама не цікавиться та у школі не з`являлась. Повідомила, що мама по телефону не спілкується з її молодшими сестричками. Зазначила про випадок у вересні 2024 року, коли мама прийшла у стані сп`яніння, гупала у двері та вікна, тоді молодші сестрички дуже злякалися. Вказала, що у сім`ї обговорювалося питання щодо позбавлення їх мами батьківських прав щодо молодших сестричок. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона більше 10 років спілкується з [PERSON] . Вказала, що з [PERSON] вже не спілкувалась давно. Зі слів позивача та дітей, їх мати не надає дітям будь-якої допомоги, в тому числі, фінансової. Також зі слів позивача та дітей свідку відомо про те, що відповідачка часто вживає алкогольні напої та не спілкується зі своїми дітьми, не виявляє інтересу до них. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є дружиною хрещеного батька старшої доньки позивача та відповідачки- [PERSON] . Товаришувала з родиною [PERSON] та спілкувалася з [PERSON] . Свідку відомо, що з 2016 року [PERSON] розлучився з відповідачкою, менші діти залишилися з [PERSON] та проживали з бабусею [PERSON] , однак згодом діти почали проживати разом із [PERSON] . Вказала, що протягом 9 років не спілкується з [PERSON] , однак їй відомо, що вона не приймає участі в житті дітей, не цікавиться їх навчанням, не надає матеріальної допомоги, часто вживає алкогольні напої. Зазначила, що [PERSON] поводилася агресивно до дітей, кричала на них. Чи спілкується відповідачка з меншими доньками зараз, свідку не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є директором Новосанжарського центру ПМСД, працює сімейним лікарем. Вказала, що у 2018 році вона укладала декларації з [PERSON] щодо його 4 діток. Зазначила, що відповідачка [PERSON] неодноразово, щонайменше 3 рази на рік, приводила [PERSON] та [PERSON] на медичні та профілактичні огляди, а також на щеплення. Вказала, що на момент візитів діти були охайними, їх емоційний стан був задовільним, вони почувалися вільно, під час візиту у них були помітні доброзичливі відносини з мамою. Зауважила, що під час супроводу дітей [PERSON] перебувала у тверезому стані, будь-які ознаки частого вживання алкогольних напоїв чи ознаки сп`яніння у неї були відсутні. Повідомила, що [PERSON] завжди виконувала її рекомендації як лікаря, цікавилася результатами аналізів дітей, неодноразово з цього приводу телефонувала до неї. Зазначила, що вона була членом комісії, коли вирішувалось питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та за результатами розгляду відповідного питання було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Вважає рішення комісії об`єктивним. На її думку, діти до засідання комісії, яке відбулось декілька місяців тому, проживали з мамою, оскільки до цього часу саме [PERSON] у більшості випадків приводила дітей до лікаря на прийом. Крім того, відповідачка, виконуючи призначення лікаря, неодноразово телефонувала та уточнювала деякі питання щодо лікування дітей. В свою чергу, призначене лікування передбачало прийом ліків 3-4 рази на добу. Виконувати таке призначення, не перебуваючи разом з дітьми, було неможливим. Крім того, обговорюючи стан здоров`я [PERSON] та причини його погіршення, відповідачка та її молодші діти у кінці лютого- на початку березня 2024 року повідомили лікарю про те, що діти їздили до школи на шкільному автобусі, а відповідачка проводжала та зустрічала їх. Останній раз відповідачка телефонувала та цікавилась результатами аналізів дітей у кінці лютого 2024 року. Зазначила також, що після того, як відбулось засідання комісії, дітей на огляд приводив тільки батько [PERSON] . Свідок пояснила, що декларантів у неї дуже мало, тому досить добре пам`ятає факти та обставини, повідомлені у цій справі. В судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що вона працювала вчителем в Новосанжарському ліцеї та була класним керівником [PERSON] та [PERSON] з 2017 по 2019 навчальні роки. Вказала, що діти самостійні, виховані, дружні та розумні. Вказала, що їй відомо про те, що батьки були розлучені, однак і тато [PERSON] і мати [PERSON] приймали участь в шкільному житті дітей та відвідували свята та батьківські збори. Зазначила, що на той час діти проживали з мамою. Про це розповідали їй самі дівчата, а також таку інформацію зазначала й мама дівчат, повідомляючи на початку кожного навчального року адресу місця проживання дітей разом з нею та вказувала себе як контактну особу. Свідок зазначила про відсутність випадків домашнього насильства над дітьми. Зауважила про добрі відносини дівчаток із обома батьками. Вказала, що можливо з того часу щось змінилося, однак протягом періоду з 2017 по 2019 рік були відсутні підстави для позбавлення матері батьківських прав щодо її менших доньок. В ході судового розгляду справи суд безпосередньо з`ясовував думку неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні психолог [PERSON] повідомила, що діти [PERSON] та [PERSON] за своїм психологічним станом можуть надавати пояснення, відповідати на запитання та приймати участь у судовому засіданні у складі осіб, які присутні під час розгляду справи. Діти мають добрий настрій та їх емоційний стан задовільний. Зауважила, що діти мріють про дружню родину та про порозуміння в сім`ї. Вказала, що діти під час застосування спеціальної методики у формі гри, яка показує емоційний стан дітей повідомили їй про те, що про них піклуються мама, тато, сестри. Водночас, в судовому засіданні діти повідомили про те, що їх вихованням та утриманням займається лише тато, а мама не виконує батьківських обов`язків щодо них. Так, неповнолітня [PERSON] повідомила про те, що вона весь час скільки себе пам`ятає, проживає разом з татом. Пояснила, що мама проживає окремо, не спілкується з нею, не займається її вихованням та утриманням. Не пам`ятає про спільні фотосесії з мамою. Зазначила, що до лікаря її водив тато. Повідомила, що старші сестри допомагають виконувати домашнє завдання. Вказала, що їй би хотілося, щоб мама займалася з нею, приділяла більше уваги. Неповнолітня [PERSON] повідомила про те, що після розлучення батьків вона недовго проживала з мамою, а коли вона відвідувала 3 - 4 клас, то в цей період почала проживати за адресою: [ADDRESS] з татом. Повідомила, що мама водила її до школи. Розповідала про те, що вона разом із сестрами та мамою була на спільних фотосесіях, це для неї приємні спогади. Повідомила, що до лікаря її водили мама і тато. Вказала, що хотіла б, щоб мама приділяла їй більше часу та уваги. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 14 т. 1). Згідно з Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.03.2016 (справа № 542/1570/15-ц) розірвано шлюб, укладений 13 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 43, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визначено місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] - [INFO] , дочки [PERSON] - [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 01.04.2016 (а.с. 16 т. 1). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 05.04.2022 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 28. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17 т. 1). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.11.2024 було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 117 (а.с. 189 т. 1). Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 145/25/39/В від 15.01.2025, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідність з дитинства (а.с. 190-195 т. 1). Згідно із заявою [PERSON] , адресованого Голові комісії [INFO] , [PERSON] повідомив, що є особою, яка на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 196 т. 1).Відповідно до відомостей з мобільного застосунку «Резерв +» [PERSON] , [INFO] є військовозобов`язаним та має відстрочку від мобілізації до 08.05.2025 (а.с. 209 т. 1). Відповідно до договору дарування від 29.03.2002, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 571, дарителька [PERSON] подарувала обдарованому [PERSON] , а він прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22 т. 1). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 237 від 20.05.2024, у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 18 т. 1). Згідно з актом обстеження умов проживання від 21.05.2024 з метою підтвердження місця проживання дітей було проведено огляд умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] - приватний підприємець, [PERSON] , [INFO] студентка Київського університету, [PERSON] , [INFO] - студентка Полтавського Фахового медичного коледжу, [PERSON] , [INFO] - учениця Андріївського ліцею та [PERSON] , [INFO] - учениця Андріївського ліцею. Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 кімнати: вітальня, 3 спальні, коридор, ванна кімната, кухня. Будинок площею 58 м2, з газовим опаленням, водопроводом. Умови проживання задовільні. Сім`я забезпечена речами першої необхідності. Одягом, взуттям, посудом, постільною білизною, продуктами харчування, засобами гігієни, є присадибна ділянка. Для виховання та розвитку дітей створена окрема дитяча кімната, спальні місця, робочий куточок для навчання, шафи для одягу, мобільні телефони, тощо. Для проживання, навчання і виховання дітей створено задовільні умови. Підтверджується місце проживання дітей за вказаною адресою (а.с. 20, 93 т. 1). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психотропних речовин № 349 від 24.05.2024, у [PERSON] , [INFO] не виявлено протипоказань для виконання обов`язків опікуна (а.с. 23 т. 1). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Лелюхівка, на території України станом на 29.05.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 24 т. 1). Відповідно до Листа - відгука директора Андріївського ліцею Полтавської обласної ради № 243 від 29.05.2024, [PERSON] є батьком учениць 7 класу [PERSON] та [PERSON] та за період навчання постійно співпрацює з навчальним закладом. Батько має почуття відповідальності перед своєю сім`єю. Його основним пріоритетом завжди було забезпечення комфорту та благополуччя своїх близьких, як матеріально, так і емоційно, він є надійною опорою для всіх членів родини. Він завжди готовий вислухати [PERSON] чи [PERSON] , підтримати у скрутні моменти. Його дбайливе ставлення допомагає донькам почуватися впевнено та захищено, навіть коли стикаються з викликами та труднощами. Батько є прикладом освіченої особистості, що надихає доньок до знань та саморозвитку. Його досвід та мудрість стають цінним ресурсом для їх особистісного зростання. Він заохочує їх навчальні досягнення та поставлені цілі, завжди підтримуючи у прагненні до успіху. [PERSON] є активним учасником позашкільних заходів, які організовуються в ліцеї. Тісно співпрацює з класним керівником та педагогами- предметниками, щодо успішності своїх доньок. Він комунікабельний, швидко знаходить цікаві нестандартні рішення, має широке коло знайомих, тісні зв`язки з громадськістю. [PERSON] красномовний, вміє переконувати (а.с. 25 т. 1). Згідно з повідомленням секретаря Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 2561/94-15 від 08.10.2024, відсутні підстави для прийняття рішення органом опіки і піклування Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки Новосанжарським районним судом Полтавської області розглядається цивільна справа № 542/1051/24 про позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с. 162 т. 1). Відповідно до акта, засвідченого депутатом Новосанжарської селищної ради Свистуном В.І. від 20.08.2024 про встановлення факту невиконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, довгий час не піклується про них, не займається їх виконанням та духовним розвитком, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, матеріально не забезпечує їх. Подарунки дітям не дарує, зі святами не вітає, не проявляє жодного інтересу щодо життя дітей, що впливає на їх фізичний та моральний стан, не спілкується з дітьми (а.с. 61 т. 1). Згідно з висновком про оцінки потреби сім`ї [PERSON] № 126 від 05.08.2024, складні життєві обставини у родині відсутні, потреби дітей [PERSON] та [PERSON] задоволені, речами першої необхідності забезпечені в повній мірі. Батько здатний забезпечувати потреби дітей. Сім`я потребує консультування. Інформація про членів сім`ї: [PERSON] , [INFO] - працює неофіційно, [PERSON] , [INFO] студентка Київського університету ім. Б. Грінченка, [PERSON] , [INFO] - студентка Полтавського Фахового медичного коледжу, [PERSON] , [INFO] - учениця Андріївського ліцею та [PERSON] , [INFO] - учениця Андріївського ліцею (а.с. 64-65 т. 1). Згідно з висновком про оцінки потреби сім`ї [PERSON] № 127, від 05.08.2024 складні життєві обставини у родині відсутні, зі слів матері діти [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком, який займається їх вихованням за забезпеченням усіх потреб. Мати потребує підтримки та консультування (а.с. 66-67 т. 1). Згідно з копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] , остання вчинила психологічне насильство стосовно постраждалої особи [PERSON] (а.с. 69 т. 1). Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.11.2024, справа № 542/1941/24 визнано винною [PERSON] , [INFO] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 05.09.2024 близько 20:15 год в [ADDRESS] громадянка [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки [PERSON] , а саме: гримала у вікна та двері будинку, примушувала покинути будинок разом з нею, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю останньої. Постанова набрала законної сили 06.12.2024 (а.с. 142-145 т. 1). Згідно з повідомленням секретаря Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, працівниками служби у справах дітей було проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду з [PERSON] щодо необхідності налагодження особистого контакту з доньками [PERSON] та [PERSON] , про методи та прийоми виховання дівчаток-підлітків, тощо, матір було ознайомлено з наслідками неналежного виконання батьківських обов`язків відносно дітей (а.с. 163 т. 1). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] від 08.09.2024, вона хотіла відвідати дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають з батьком та 05.09.2024 близько 21:30 год прийшла до будинку, стукала у вікна, кричала, чим налякала дітей. Повідомила, що усвідомлює протиправні дії та зобов`язалась в подальшому не тиснути на дітей та враховувати їхню думку (а.с. 164 т. 1). Згідно з деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-598Т-ТН00, №0001-ХЗХТ-ТН00, підписаними 03.12.2018, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] отримують першу медичну домогу у КЗ «Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Новосанжарської районної ради Полтавської області, лікар, який надає ПМД - [PERSON] , довірена особа пацієнтів [PERSON] (а.с. 73, 75 т. 1). Згідно із заявою [PERSON] , [INFO] від 20.05.2024 посвідченої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В., зареєстрованої в реєстрі за № 1748, [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , [INFO] про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21 т. 1). Рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 306 від 15.08.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету селищної ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 90 т. 1). Згідно з висновком Служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав, у спілкуванні з [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони мають бажання проживати з батьком, про спілкування з мамою розповідають неохоче, завченими фразами, приховуючи при цьому власну думку та особисті емоції. На обліку Служби у справах дітей Новосанжарської селищної ради та Комунальної установи «Новосанжарський центр соціальних служб» сім`ї [PERSON] та [PERSON] , як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, не перебували, до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувались. Проживання малолітніх дітей з одним із батьків при розлученні останніх не є підставою для позбавлення батьківських прав. Саме позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на особу. З метою встановлення наявності чи відсутності інших підстав позбавлення батьківських прав [PERSON] доцільно опитати малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які досягай 13-річного віку і можуть висловити власні думки, які можуть бути враховані при прийнятті рішення Новосанжарським районним судом. Згідно з вимогами статей 150, 155, 164 Сімейного кодексу України в органу опіки та піклування виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 91-92 т. 1). Надаючи оцінку дослідженим доказам та встановленим обставинам, суд враховує таке. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по- друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. В оцінці доводів позовної заяви суд застосовує системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та враховує, що позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Встановлено, що позивач як на правову підставу позову посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, тобто ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Відповідно, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про умисну винну поведінку відповідачки, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Аналізуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про недостатність доказів та мотивів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання нею своїх обов`язків щодо виховання дітей та, відповідно, відсутності підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей. Надані позивачем докази, зокрема, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, акти обстеження умов проживання, декларації про вибір лікаря тільки підтверджують характер та спосіб його участі у вихованні дітей, проте, не доводять факт злісного нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо малолітніх доньок, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Надана характеристика із закладу освіти містить інформацію щодо участі батька у шкільному житті дітей, проте вона жодним чином не підтверджує та не спростовує факт невиконання відповідачкою її обов`язків щодо малолітніх доньок, оскільки взагалі не містить будь- яких відомостей про участь мами у житті дівчат, про те, чи відвідує вона батьківські збори та позашкільні заходи, чи цікавиться успіхами у навчанні дітей, тощо. В свою чергу, посилання позивача на те, що [PERSON] не бере участі у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться дочками, взагалі не виконує батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки на підтвердження вказаних обставин позивач не надав до суду належних, достатніх та переконливих доказів. Суд відхиляє наданий позивачем акт, засвідчений депутатом Новосанжарської селищної ради Свистуном В.І. від 20.08.2024 про встановлення факту невиконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з огляду на те, що депутат селищної ради відповідно до положень Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не наділений повноваженнями на складання акту про встановлення факту невиконання батьками своїх обов`язків щодо неповнолітніх дітей. Крім того, факт невиконання чи неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків може бути встановлено судом і лише на підставі сукупності належних та допустимих доказів, поданих у порядку, що визначений ЦПК України, під час розгляду спорів, що стосуються прав батьків щодо їх неповнолітніх дітей. При цьому, акт депутата селищної ради не може та не підміняє встановлений законом порядок вирішення питання щодо наявності чи відсутності у діях батьків ознак ухилення чи неналежного виконання батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд також відхиляє, оскільки вони є близькими друзями позивача, у зв`язку з чим можуть бути зацікавленими в результатах розгляду справи. Крім того, стосовно факту ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків свідки обізнані саме від позивача. Водночас, вказані свідки не повідомили суду конкретних достатньо вагомих та переконливих обставин та фактів, які у сукупності з іншими доказами були б достатніми для висновку щодо наявності підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Поряд з цим, обставини, повідомлені свідками не свідчать про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам малолітніх дітей. Надані позивачем документи щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно повнолітньої доньки [PERSON] не свідчать про ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які є повнолітніми доньками позивача та відповідачки щодо участі їх матері у житті неповнолітніх сестричок [PERSON] та [PERSON] та спілкування з ними, суд також оцінює критично, оскільки вони не в повній мірі узгоджуються між собою, з поясненнями самого позивача, а також з поясненнями відповідачки. Крім того, враховуючи, що повнолітні доньки позивача на даний час проживають разом з ним, перебувають з батьком у близьких та доброзичливих відносинах, він може мати вплив на них та вони можуть мати зацікавленість у результатах розгляду справи. Поряд з цим, суд враховує, що свідки [PERSON] та [PERSON] суду зазначили про те, що вони та їх сестри [PERSON] та [PERSON] хотіли б, щоб їх мама приділяла їм більше уваги та турботи та проводила з ними більше часу. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку Органу опіки та піклування Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області вказано про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що висновок органу опіки та піклування складено за результатом дослідження матеріалів судової справи, відвідування дітей за місцем їх проживання, проведення бесіди з дітьми та обома батьками, складення висновку щодо оцінки потреб сім`ї та розгляд відповідного питання на засіданні у складі комісії з питань захисту прав дитини. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки він складений та затверджений у відповідності до вимог закону, узгоджується з іншими доказами, поданими позивачем, та не суперечить їм. Поряд з цим, суд враховує, що твердження позивача щодо ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в повній мірі спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] , зі змісту яких слідує, що відповідачка у належний спосіб виконувала батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей: водила дітей до школи та у лікарню, цікавилася навчанням та здоров`ям дітей, займалась їх лікуванням, не допускала поведінки, яка б свідчила про свідоме, умисне нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не з`являлась до лікаря чи у школу у нетверезому стані, не вчиняла щодо дітей психологічного чи фізичного насильства. Будь-яких підстав ставити під сумнів покази вказаних свідків у суду немає. Більше того, позивач не зазначив суду жодних доводів та не надав доказів на спростування повідомлених свідками обставин та фактів. Разом з тим, відповідачка в судовому засіданні на запитання суду фактично погодилась з показами свідка [PERSON] та вказала, що у свідка немає підстав говорити суду неправду. Крім того, суд також враховує пояснення малолітніх [PERSON] та [PERSON] , надані в судовому засіданні стосовно їх бажання більше часу проводити разом з мамою. Поряд з цим, аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що в діях відповідачки фактично вбачається відмова від дітей, що прямо заборонено ч. 3 ст. 155 СК України та суперечить моральним засадам суспільства, крім того це порушує права дітей, визначені у главі 13 СК України та Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована ВРУ 27 лютого 1991 року. Встановлено, що позивач [PERSON] до позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] , поданої до суду 31 травня 2024 року, долучив заяву [PERSON] від 20.05.2024, посвідчену приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. У цій заяві [PERSON] зазначила, що вона не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , [INFO] про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] 10.07.2024 безпосередньо до суду подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Крім цього, в судовому засіданні просила позбавити її батьківських прав. У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на вказані положення закону, суд приходить до висновку, що відмова відповідачки [PERSON] від батьківських прав на дітей та визнання позову про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Таким чином, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачкою позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме: частині третій статті 155 СК України та порушує інтереси дітей. Суд звертає увагу, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку [PERSON] щодо ухилення від участі у вихованні доньок, умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про невстановлення правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх доньок. Враховуючи викладене, суд не знаходить достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем факту ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Позивач не довів існування достатніх підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Крім цього, позивач не надав належних та достатніх доказів, які б об`єктивно та поза розумних сумнівів доводили факт, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме якнайкращим інтересам малолітніх дітей. Поряд з цим, позивачем не доведено існування тих виняткових обставин, за яких розірвання сімейних зв`язків з мамою та позбавлення дітей їх коріння є виправданим. З огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про неіснування достатніх і зрозумілих підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав, оскільки докази, подані позивачем, беззаперечно не підтверджують факт свідомого нехтування відповідачкою її батьківськими обов`язками, а отже позовна заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed