Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати відповідача змінити цифровий номер його особового рахунку на прізвище, ім`я, по батькові та /або серію та номер діючого паспорта, а саме: « [PERSON] [NUMBER] »; зобов`язати відповідача не вносити особисті дані позивача до електронної системи; зобов`язати відповідача застосувати для обробки персональних даних позивача альтернативну ( не електронну) форму ведення обліку. В обґрунтування позову зазначив, що позивач є православним християнином, релігійні переконання якого не дозволяють отримувати, використовувати унікальні номери, що підмінюють його прізвище, ім`я та по-батькові. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 по справі № 2-1439/9-2004, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області задоволено скаргу [PERSON] до органу ДПІ про застосування до нього раніш встановленої форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів, анулювання інформації щодо нього відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» та внесення до паспорту відмітки про наявність права перебувати на обліку в органах державної податкової інспекції без ідентифікаційного номера. З 01.07.2004 року позивач не здійснює фінансові операції з використанням цифрової ідентифікації, а також не застосовує ідентифікаційний номер у всіх сферах життя. Позивач вказав, що 09.02.2024 року звернувся до КП «Жилкомсервіс» із заявою про надання інформації щодо правових підстав присвоєння позивачу рахункового номеру та значення цифр у цьому номері. Згідно із відповіддю на звернення позивача від 14.03.2024, з якою останній не погодився, особовий рахунок є однім із ключових елементів абонентського обліку і поєднує в собі всю інформацію про абонента, знеособлює абонент та виступає його ідентифікатором. 04.04.2024 позивач повторно звернувся до відповідача щодо надання інформації про порядок обробки персональних даних споживачів житлово-комунальних послуг (абонентів) та обліку тих із них, які відмовилися від РНОКПП. Згідно із відповіддю від 23.04.2024, з якою позивач не погодився, відповідачем роз`яснено, що облік осіб, які не мають РНОКПП, ведеться за прізвищем, ім`ям та по батькові і номером паспорта без використання РНКПП. 07.05.2024 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вести облік щодо нього за прізвищем, ім?ям та по батькові і номером паспорта без використання РНОКПП замість номера особового рахунку № [NUMBER] . Згідно із відповіддю відповідача, з якою позивач не погоджується, особовий рахунок є ключовим елементом абонентського обліку і поєднує в собі всю інформацію про абонента, знеособлює абонента та виступає його ідентифікатором. Позивач наголошує, що ведення обліку осіб-споживачів комунальних послуг за прізвищем, ім`ям та по-батькові і серією та номером паспорта не суперечить положенням діючого законодавства України, а присвоєння ідентифікаційного облікового номера в реєстрах, відомостях, матеріалах підміняють його прізвище, ім`я та по-батькові, це порушує його право на свободу світогляду та віросповідання. У зв`язку із цим позивачем звертається до суду із зазначеним позовом. 05.12.2024 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на таке. Комунальне підприємство «Житлокомсервіс» (раніше Комунальне підприємство «Жилкомсервіс») надає послуги населенню міста Харкова з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова та споживачами послуг з утримання багатоквартирних будинків та прибудинкових територій, був укладений публічний договір по надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 № 95/1 із подальшими змінами. На квартиру [ADDRESS] відкрито один особовий рахунок № [NUMBER] для сплати за надані послуги. Особовий рахунок є однім із ключових елементів абонентського обліку і поєднує в собі всю інформацію про абонента, знеособлює абонент та виступає його ідентифікатором. Особовому рахунку присвоюється номер, за яким здійснюється пошук інформації в бухгалтерських записах, документах та базах даних програмного забезпечення. Цей номер не належить до персональних даних особи, його зручно використовувати при обміні інформацією між організаціями, що співпрацюють при роботі з абонентами. Рахунок абонента в системі ЄРЦ є унікальним ідентифікатором клієнта, який складається з 10 знаків в числовому форматі. Відповідач вказав, що особовий рахунок № [NUMBER] присвоєно саме житловому приміщенню, а не споживачу, а питання ідентифікації абонента не може бути реалізовано персонально в частині номеру рахунку для адреси заявника. Позовні вимоги [PERSON] є такими, що суперечать праву відповідача на самостійне визначення порядку та форми ведення обліку господарських операцій підприємства. 05.12.2024 від представника відповідача до суду подано також додаткові пояснення на позовну заяву. Вказано, що Комунальне підприємство «Житлокомсервіс» юридична особа публічного права, зареєстрована відповідно до законодавства України, надає послуги населенню міста Харкова, має відкриті рахунки в банківський установах, веде власний бухгалтерській облік. Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий за адресою позивача та не прив`язаний до його особи (тобто ідентифікує саме житлову квартиру), є документом внутрішнього господарського обліку господарських операцій відповідача, для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) КП «Житлокомсервіс» відкриває один особовий рахунок (за певними виключеннями). Згідно із положеннями частини п`ятої статті восьмої Закону № 996 підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів. Відповідач, здійснюючи бухгалтерський облік на підприємстві, жодним чином не звужує та не порушує права позивача на свободу світогляду та віросповідання, а будь-яких доказів зворотного позивач не навів. Позовні вимоги [PERSON] є такими, що суперечать праву відповідача на самостійне визначення порядку та форми ведення обліку господарських операцій підприємства. 10.02.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~від представника\~позивача \~надійшла відповідь\~ на\~відзив,\~в якій\~остання послалася\~на те,\~що \~особовий рахунок,\~хоча і\~присвоюється за\~певною адресою,\~але він\~є ідентифікатором\~саме споживача.\~Особовий рахунок\~є персоніфікованим,\~присвоюється з\~метою уніфікації\~та однозначної\~ідентифікації споживачів,\~складається із\~10\~знаків у\~числовому форматі.\~Позивач категорично\~заперечує проти\~присвоєння йому\~числових ідентифікаторів,\~бажає вільно\~розвиватися,\~за відсутності\~втручання в\~його особисте\~і сімейне\~життя,\~вільно сповідувати\~обрану ним\~релігію та\~вести релігійну\~діяльність. В публічному\~договорі про\~надання житлово-комунальних\~послуг,\~опублікованому в\~газеті «Слобода»\~від 28.11.2006\~р.\~№ 95/1\~та рішеннях\~виконавчого комітету\~Харківської міської\~ради щодо\~тарифів,\~які були\~надані відповідачем,\~не передбачено\~надання споживачу\~особового рахунку.\~Відповідачем не\~надано будь-яких\~нормативно-правових\~актів,\~якими регулюється\~питання підстав\~присвоєння споживачам\~особових рахунків,\~способів їх\~формування та\~розшифрування. Всі заперечення відповідача зводяться до того, що ідентифікація споживача саме за допомогою номера особового рахунку є зручним для відповідача, а його зміна на прізвище, ім`я, по-батькові та/або номер паспорту призведе до плутанини в обліку. При цьому відповідач не наводить жодних доводів, що ідентифікація позивача за десятизначним номером не є порушенням конституційного права позивача на свободу світогляду. Відповідач не вважає порушення конституційного права позивача на свободу світогляду та віросповідання достатньою підставою для зміни його особового рахунку. 02.04.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~від представника\~відповідача надійшли\~додаткові пояснення\~в яких\~останній зазначив,\~що зі\~змісту переліку\~особових рахунків\~ вбачається,\~що до\~нього включаються\~наступні елементи:\~стан о/р,\~шифр о/р,\~вулиця,\~№ дома,\~№ кв.\~та ПІБ\~споживача.\~Відповідно до\~ст.\~3\~Закону України\~«Про Єдиний\~державний демографічний\~реєстр та\~документи,\~що підтверджують\~громадянство України,\~посвідчують особу\~чи її\~спеціальний статус»\~ідентифікація особи\~ встановлення\~особи шляхом\~порівняння наданих\~даних (параметрів),\~у тому\~числі біометричних,\~з наявною\~інформацією про\~особу в\~реєстрах,\~картотеках,\~базах даних\~тощо.\~У контексті\~цього Закону\~також передбачене\~таке визначення:\~ідентифікувати \~здійснювати комплекс\~заходів,\~що дає\~змогу виконувати\~пошук за\~принципом "один\~до багатьох",\~зіставляючи дані\~(параметри)\~особи,\~у тому\~числі біометричні,\~з інформацією\~Реєстру.\~Отже,\~приймаючи до\~уваги визначення,\~наведені цим\~законом,\~ідентифікація є\~процесом або\~комплексом заходів,\~що забезпечує\~встановлення саме\~особи.\~Для встановлення\~факту порушення\~прав позивача\~шляхом створення\~особового рахунку\~№ [NUMBER] ,\~необхідно в\~першу чергу\~встановити факт\~ідентифікації особи\~за допомогою\~цього шифру\~або,\~хоча б,\~оцінити можливість\~такої ідентифікації.\~Єдині дані,\~виходячи з\~долученого по\~цій справі\~реєстру,\~які безпосередньо\~відносяться до\~особи \~ПІБ позивача.\~Доказів того,\~що відбулась\~заміна персональних\~даних (ПІБ)\~Позивача на\~відповідний шифр\~не надано,\~як і\~присвоєння цього\~шифру безпосередньо\~йому.\~Позивачем не\~надано належних\~доказів того,\~що таким\~шифром/кодом\~не здійснюється\~саме ідентифікація\~об`єкту,\~включаючи інформацію\~про адресу\~його находження\~та наявність\~споживача. Здійснення ідентифікації\~об`єктів є\~допустимою дією\~з огляду\~на передбачені\~законодавством положення. номер особового рахунку присвоюється саме житловому приміщенню, а не споживачу, адже у разі зміни власника або користувача житлового приміщення або зміни паспорту (втрата, закінчення терміну дії, тощо) буде необхідно кожного разу змінювати і рахунок, що призведе до штучного збільшення кількості особових рахунків та плутанини у обліку. Виходячи з вказаного вище слід констатувати, що відповідач лише реалізував своє право на ведення обліку об`єктів задля їх ідентифікації, та жодної ідентифікації саме Позивача не відбулось. Саме Відповідач визначає правила свого обліку в цій частині, а тому має право і на ідентифікацію об`єкта для своїх внутрішніх цілей та своєї статутної діяльності, що не протирічить законодавству та жодним чином не порушує права позивача, адже відповідач не має на меті та не здійснює його ідентифікацію як особи за даним шифром. Використання цифрового особового рахунку жодним чином не говорить про присвоєння цього шифру саме споживачу, адже, номер особового рахунку (шифр) не змінюється у разі зміни споживача. У зв?язку вищевикладеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 10 грудня 2024 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяви та поданих додаткових поясненнях по справі. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 70). Рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області №893 від 20 грудня 2011 року, №39 від 27.01.2012 року, №283 від 10.05.2017 року та №318 від 11.05.2018 року визначений перелік послуг та встановлені тарифи з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає КП «Жилкомсервіс» (а.с. 81-83). Між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, та споживачами послуг з утримання багатоквартирних будинків та прибудинкових територій, був укладений публічний договір по надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 № 95/1 із подальшими змінами (а.с. 81). У квитанції на оплату послуг КП «Житлокомсервіс» за квартирою [ADDRESS] зазначено дані щодо особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 84). Відповідно до рішення 23 сесії 8 скликання Харківської міської ради № 522/24 «Про перейменування комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 26.01.2024 назву комунального підприємства змінено на «Житлокомсервіс» (а.с. 86). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2004 по справі № 2-1439/9-2004, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області задоволено скаргу [PERSON] до органу ДПІ про застосування до нього раніш встановленої форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів, анулювання інформації щодо нього відповідно до ст. 5 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» та внесення до паспорту відмітки про наявність права перебувати на обліку в органах державної податкової інспекції без ідентифікаційного номера (а.с. 25-26). Як вбачається з копії заяви позивач [PERSON] 09.02.2024 року звертався до КП «Жилкомсервіс» про надання інформації, зокрема, щодо присвоєння йому рахункового номеру, який складається з 10 цифр (а.с. 18). Згідно із листом КП «Жилкомсервіс» від 14.03.2024 позивачу роз?яснено, що особовий рахунок - це «ідентифікатор» («умови) доставки рахунку на здійснення виплат за житлово-комунальні послуги. Законом України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, тобто серія та номер паспорта є персональними даними і не можуть використовуватися для оплати житлово- комунальних послуг замість номера особового рахунку (а.с. 19). 04.04.2024 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо процедури обробки персональних даних; порядку обліку фізичних осіб, які відмовилися від РНОКПП (а.с. 20). Листом КП «Житлокомсервіс» від 23.04.2024 [PERSON] повідомлено, що облік нарахувань та оплати за послуги здійснюється в електронній програмі за особовим рахунком на конкретне житлове приміщення, а не за фізичною особою, яка оплачувала послуги. У випадку, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, облік таких осіб ведеться за прізвищем, ім?ям та по-батькові та серією і номером паспорта без використання РНОКПП (а.с. 21). 07.05.2024 [PERSON] звернувся до КП «Жилкомсервіс» із заявою, в якій просив вести облік для сплати за житлово- комунальні послуги за прізвищем, ім`ям, по-батькові без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 22). Як вбачається з відповіді КП «Жилкомсервіс» від 17.05.2024 позивачу повідомлено, що особовий рахунок є одним з ключових елементів абонентського обліку, який поєднує у собі інформацію про абонента, знеособлює абонента та виступає його ідентифікатором. Номер особового рахунку не належить до персональних даних, на відміну від прізвища, ім?я та по батькові, отже цей номер зручно використовувати при обміні інформацією між організаціями, що співпрацюють при роботі з абонентами (а.с. 23). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] обґрунтовував свої вимоги тим, що категорично заперечує проти присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів у зв`язку з його релігійними переконаннями. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи про повідомлення позивачем, споживачем житлово-комунальних послуг, відповідача про відмову від числових ідентифікаторів. Згідно зі ст. 1 Конституції України - Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. За змістом ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі ст. ст. 21, 22, 23 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості. Відповідно до ст. ст. 32, 35 Конституції України Україна ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. За змістом зазначених норм Конституції України позивач, серед іншого, має гарантії на вільний розвиток своєї особистості, невтручання в його особисте і сімейне життя, на свободу світогляду і віросповідання, і зазначені права і свободи не є вичерпними. Позивач за своїми релігійними переконаннями відмовився від ідентифікаційного номера, та відповідно до відмітки в паспорті має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, про що надіслав до КП «Житлокомсервіс» заяву, в якій просив вести облік для сплати за житлово- комунальні послуги за прізвищем, ім`ям, по-батькові без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків замість номера особового рахунку. Позивач категорично заперечує проти присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів, бажає вільно розвиватися за відсутності втручання в його особисте і сімейне життя, вільно сповідувати обрану ним релігію та\~вести релігійну діяльність. Однією з умов реалізації його прав позивач бачить небажання і неприпустимість користуватися будь-якими числовими буквено-цифровими, штрихкодовими, QR-кодовими, біометричними ідентифікаторами. Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути обмежень за ознаками релігійних переконань. Відповідно до частин першої та другої\~статті 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»\~кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов`язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії. Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Якщо реалізація цього права пов`язана з неприпустимістю користуватися будь-якими числовими буквено-цифровими, штрихкодовими, QR-кодовими, біометричними ідентифікаторами і зазначене не заборонено і не обмежене законом, людина в межах реалізації своїх гарантованих прав може відмовитись від присвоєння їй чисел та використання їх. Суд виходить з того, що відповідачем не надано посилань на жоден нормативно-правовий акт, який регулює питання присвоєння споживачам або об`єктам споживання житлово-комунальних послуг особових рахунків, способів їх формування та розшифрування. В публічному договорі про надання житлово-комунальних послуг, опублікованому в газеті «Слобода» від 28.11.2006 р. № 95/1, та рішеннях виконавчого комітету Харківської міської ради щодо тарифів, які були надані відповідачем, питання щодо запровадження особових рахунків також не врегульовано. Отже, нормами чинного законодавства, а також умовами укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, не визначено порядку присвоєння відповідних особових рахунків, а також процедури їх формування. Не врегульовано й процедуру відмови від таких особових рахунків або їх зміну. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Отже, позивач не може бути примушений до користування цифровим ідентифікатором при обліку споживання наданих йому КП «Житлокомсервіс» житлово-комунальних послуг. Відповідач не надав суду переконливих доказів, які б могли вказувати на необхідність обмеження гарантованого права людини на свободу світогляду і віросповідання за цих обставин. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що номер особового рахунку присвоюється саме житловому приміщенню, а не споживачу, оскільки зазначене не підтверджено ані посиланнями на норми чинного законодавства, ані на положеннями укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідач одночасно заявляє суперечливі твердження про те, що ідентифікації позивача за номером особового рахунку не відбувається, та вказує, що за даними реєстру особових рахунків за відповідною адресою можливо встановити П.І.Б. позивача. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Виходячи з вимог ст.ст. 3, 21, 22, 23, 24, 35\~Конституції України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що\~порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача змінити цифровий номер його особового рахунку на прізвище, ім`я, по-батькові та /або серію та номер паспорта, а саме: « [PERSON] та/або [NUMBER] ». Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача не вносити особисті дані [PERSON] до електронної системи та зобов`язання застосувати для обробки персональних даних альтернативну (не електронну) форму ведення обліку, суд зазначає таке. Закон України «Про захист персональних даних» поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів. Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Цією ж нормою закону визначено, що володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Отже чинне законодавство наділяє саме володільця персональних даних правом визначати процедури обробки персональних даних, якщо інше не визначено законом. Так, типовий порядок обробки персональних даних, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини № 1/02-14 від 08.01.2014 передбачає, що саме володілець визначає порядок обробки персональних даних, зокрема, спосіб їх збору, накопичення, строк та умови зберігання (пп. 2.1 п. 2 порядку). Водночас позивач просить суд зобов`язати відповідача не вносити особисті дані [PERSON] до електронної системи та застосувати для обробки персональних даних альтернативну (не електронну) форму ведення обліку Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цієї норми Закону правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирі-шити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання ) порушених ( оспорюваних ) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд звертає увагу, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача не вносити особисті дані [PERSON] до електронної системи та зобов`язання застосувати для обробки персональних даних альтернативну (не електронну) форму ведення обліку спрямовані на майбутнє, натомість спосіб захисту на майбутнє не передбачений законом. Вимога зобов`язати вчиняти певні дії в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки фактично порушене право. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних доказів порушення його прав в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо не внесення його особистих даних до електронної системи та зобов`язання застосування для обробки персональних даних альтернативну (не електронну) форму ведення обліку, суд приходить до висновку відсутність підстав для їх задоволення. \~ \~ \~ \~Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Оскільки при зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ групи, проте одна вимога немайнового характеру була задоволена, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн. \~ \~ \~ \~На підставі \~викладеного \~та \~

Outcome: partial