Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з нього заборгованість у сумі 28 008 грн 50 коп, яка складається з 3% річних та інфляційних втрат, понесених у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання. Між ТОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] 21.08.2008 укладено кредитний договір №02014785084, відповідно до умов якого ТОВ «Просто Фінанс» надав [PERSON] кредит у сумі 58 300 грн 00 коп, а [PERSON] зобов`язався своєчасно сплатити кредит, проценти за користування кредитом і можливі штрафні санкції, та повністю повернути отримані кредитні кошти і сплати відсотки за користування кредитними коштами не пізніше 10.08.2013. ТОВ «Просто Фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі та порядку, визначеному кредитним договором. Натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за вищезазначеним правочином. Так, 18.05.2012 між ТОВ «Просто Фінас» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Просто Фінанс» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008. Надала, 02.12.2012 ТОВ «Кредитні Ініціативи», з метою захисту свого порушеного права, звернувся до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2013, винесене у цивільній справі ЄУН 1107/4767/12, провадження №2/1107/1344/12, заявлені позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» та стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008 в розмірі 84 859 грн 33 коп та судові витрати в розмірі 848 грн 59 коп. Вказане рішення набрало законної сили, однак станом на момент звернення до суду з даним позовом воно не виконано. Відтак, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду, вважається простроченим. Беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання, визначеного заочним рішенням Знам`янського міськайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2013 та частковим виконанням своїх зобов`язань [PERSON] , станом на 23.02.2022 розмір нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості складає 28 008 (двадцять вісім тисяч вісім) грн 50 коп, з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на суму простроченої заборгованості 7 330 грн 01 коп; сума заборгованості за інфляційними втратами на суму простроченої заборгованості - 20 678 грн 49 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті суду, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно з ухвалою суду від 29.04.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, та матеріали справи ЄУН 1107/4767/12 (провадження №2/1107/1344/12), з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.08.2008 між ТОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №02014785084, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в розмірі 58\~300 грн. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався своєчасно сплатити кредит, проценти за користування кредитом і можливі штрафні санкції, та повністю повернути отримані кредитні кошти і сплати відсотки за користування кредитними коштами не пізніше 10.08.2013. Між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» 18.05.2012 укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «Просто Фінанс» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008. У зв`язку з невиконанням взятого на себе зобов`язання [PERSON] , ТОВ «Кредитні Ініціативи», 02.10.2012 звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2013 у справі ЄУН 1107/4767/12, провадження №2/1107/1344/12, яке набрало законної сили, позов задоволено та стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008 в розмірі 84 859 грн 33 коп та судові витрати в розмірі 848 грн 59 коп. \~ \~ \~ \~Як вбачається з відповіді Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.03.2025 №22095, у відділі перебувало виконавче провадження №44538730 про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 84\~859 грн 33 коп на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи. Вказане виконавче провадження 30.08.2017 завершено, на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а заходи вжиті виконавцем, спрямовані на виявлення майна, виявилися безрезультатними. За період перебування виконавчого документа у відділі, а саме з 27.08.2014 по 30.08.2017, кошти в рахунок погашення боргу на депозитний рахунок відділу не надходили. Залишок боргу по виконавчому провадженню №44538730 станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу (30.08.2017) складав 84\~859 грн 33 коп. повторно на виконання виконавчий документ не надходив. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 слідує, що розмір нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат від суми заборгованості складає 28 008 (двадцять вісім тисяч вісім) грн 50 коп, з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на суму простроченої заборгованості 7 330 грн 01 коп; сума заборгованості за інфляційними втратами на суму простроченої заборгованості - 20 678 грн 49 коп. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Відповідно до ст.526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України (ч.1 ст.1050 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст.546 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналіз змісту ч.4 ст.559 ЦК України свідчить, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. В цій справі позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, порушених невиконанням відповідачами зобов`язань з повернення кредиту, підтверджених судовим рішенням в іншій справі. Безпосередньо спір виник щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості за визначений період прострочення з 23.02.2019 до 23.02.2022. Як вже зазначалося, рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2013 у справі ЄУН 1107/4767/12, провадження №2/1107/1344/12, яке набрало законної сили, позов задоволено та стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №02014785084 від 21.08.2008 в розмірі 84 859 грн 33 коп та судові витрати в розмірі 848 грн 59 коп. Обов`язок позичальника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити не лише суму боргу, а й 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, встановлено ч.2 ст.625 та ч.1 ст.1050 ЦК України. У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц вказано про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (п.41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18, п.77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №761/16124/15-ц). У постанові від 26.01.2021 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, та зазначила, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ні кредитного договору, ні відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Проценти та індекс інфляції, передбачені\~ст.625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання. Відповідачем під час розгляду справи не спростовано розрахунок банку, а також не надано доказів того, що він не відповідає дійсності, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог\~ЦПК України. Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України від 09.10.2019, справа №219/6809/16-ц, провадження № 61-31701св18. Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є правильним, відповідає формулі, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, а тому судом приймається як належний доказ. З огляду на встановлені обставини справи, з відповідача підлягає до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати від суми заборгованості в розмірі 28 008 грн 50 коп, а тому позовні вимоги є обгрунтовваними та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову.

Outcome: approved