Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Інжиніринговий центр «Екскон», в якому просив визнати недійсним договір на закупівлю послуг із землеустрою №1 від 27 січня 2022 року укладеного між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальності «Інжиніринговий центр «Екскон». В обґрунтування своїх вимог зазначив, 27 січня між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальності «Інжиніринговий центр «Екскон» укладено договір на закупівлю послуг землеустрою №1. Предметом оспорюваного правочину є зобов`язання, відповідно до якого Виконавець зобов`язується виконати, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів» на землях державного підприємства «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач вважає, що відповідно до норм чинного законодавства, він не є суб`єктом землеустрою. Позивач не є землевласником або землекористувачем вказаної земельної ділянки, а отже, Відповідач не мав права укладати з Позивачем оспорюваного правочину. предметом якого є послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природного заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів» на землях державного підприємства «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Тобто сторонами оспорюваного правочину мали бути відповідач та Державне підприємство «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. За вказаних обставин, слід стверджувати, що Оспорюваний правочин не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Позивача і не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлених ним. Оспорюваний правочин укладений між сторонами укладений між сторонами не відповідає меті, завданням, принципам землеустрою. 13.12.2024 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання. 14.01.2025 року представник відповідача Шипіцин О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо позовних вимог з огляду на наступне. Дійсно між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 1 на закупівлю послуг з виконання комплексу робіт із землеустрою від 27.01.2022 р.. Згідно умов Договору ТОВ "ІЦ "ЕКСКОН" зобов`язалось виконати, а [PERSON] прийняти та оплатити послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище "Гощів" на землях державного підприємства "Київський лісгосп" на території Козинської селищної громади Обухівського району. [PERSON] оплатив аванс в сумі 129000,00 грн. на користь ТОВ "ІЦ "ЕКСКОН" за Договором. Станом на 01.06.2023 р. ТОВ "ІЦ "ЕКСКОН" повністю виконало свої зобов`язання за Договором. Так, за актом здавання-приймання виконаних послуг від 19.05.2023 р. до договору № 1 на закупівлю послуг з виконання комплексу робіт із землеустрою від 27.01.2022 р. Виконавцем було здано, а Замовником було прийнято надані Виконавцем послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою. 01.06.2023 р. Відповідач з листом від 26.05.2023 р. № 30 направив на адресу Позивача результати виконаних робіт за Договором, а саме: проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічного заказника місцевого значення Урочище "Гощів", витяг з ДЗК про підтвердження внесених відомостей про обмеження у використанні земель, CD носій та акт здавання-приймання послуг, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком з трек-номером 0215500227342. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи. Згідно частини 2 статті 26 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) розробниками документації із землеустрою є, зокрема: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою. Тобто як Позивач так й Відповідач мали право на укладання спірного договору. 30.01.2025 року представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якому останні зазначив, що відзив на позовну заяву не містить заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповіді докази та норми права. А саме, щодо того, що оспорюваний правочин не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків позивача і не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 10.02.2025 року представник відповідача Шипіцин О.В. подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що оспорюваний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків свідчать наступні обставини. Позивач розумів умови Договору та підписав його разом з додатками, включаючи технічне завдання. Згодом Позивач схвалив укладання Договору - оплативши аванс в сумі 129,000.00 грн., що підтверджує, зокрема, його зацікавленість у настанні правових наслідків за Договором та фактично схвалив його виконання. У той же час Позивач голослівно стверджує про те, що Оспорюваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним так як усі зобов`язання за Договором Позивачем було виконано та Відповідач отримав правові наслідки у вигляді розробленого Позивачем проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище "Гощів" на землях державного підприємства "Київський лісгосп" на території Козинської селищної громади Обухівського району з одночасним внесенням відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. 13.02.2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 27.01.2022 року [PERSON] та ТОВ «Інжирінговий центр «Екскон» уклали договір на закупівлю послуг землеустрою №1. Предметом договору у відповідно до п.1.1 є зобов`язання, відповідно до якого ТОВ «Інжирінговий центр «Екскон» (виконавець) зобов`язується виконати, а [PERSON] (замовник) зобов`язується прийняти та оплатити послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природного заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів» на землях державного підприємства «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Відповідно до п.1.2. Обсяг і характеристики та технологічні вимоги до предмету договору викладені в Технічному завданні, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1). Пунктом 2.1. визначено, що Вартість послуг за договором, відповідно до Протоколу погодження договірної ціни (Додаток 2), що є невід`ємною частиною цього договору складає: 258000,00 (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) без ПДВ. Пунктом 2.2. передбачено, що Розрахунки за виконані послуги проводяться в два етапи. Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 50% від вартості послуг на момент підписання Договору, наступний платіж - по завершенню виконання послуг. Строк надання послуги у відповідності до п.3.1 складає шість місяців з моменту затвердження Замовником завдання на складання проекту землеустрою. Строк дії договору у відповідності до п.8.1. до 31.12.2022 року. Технічне завдання послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою підписане сторонами 27.01.2022 року. Протокол погодження договірної ціни на закупівлю послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою підписаний сторонами 27.01.2022 р. В свою чергу, позивач оспорює дійсність вказаного правочину виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, оспорюваний правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Відповідно до ч.1 ст. 55 «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Отже, зі змісту ст. ст. 22, 55 ЗУ «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі укладених договорів між землевласниками і землекористувачами та розробниками документації із землеустрою, а технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Відповідно до положень ст. 4 ЗУ «Про землеустрій», суб`єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі. Отже, позивач вважає, що Відповідач є суб`єктом землеустрою, а в свою чергу Позивач не являється суб`єктом землеустрою. Позивач також зазначив, що згідно Положення про гідрологічний заказник місцевого значення Урочище «Гощів» вказаний заказник розташовується на землях державного підприємства «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Вказана обставина підтверджується Положенням про гідрологічний заказник місцевого значення Урочище «Гощів». Тобто, Позивач не є землевласником або землекористувачем вказаної земельної ділянки. Отже Відповідач не мав права укладати з Позивачем Оспорюваного правочину предметом якого є послуги з виконання комплексу робіт із землеустрою, зокрема розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природного заповідного фонду місцевого значення гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів» на землях державного підприємства «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Тобто, сторонами Оспорюваного правочину мали бути Відповідач та державне підприємство «Київський лісгосп» на території Козинської селищної громади Обухівського району. Позивач запевняв суд, що оспорюваний правочин не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Позивача і не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлених ним. Оспорюваний правочин, укладений між сторонами не відповідає меті, завданням, принципам землеустрою. Таким чином, позивач вважає, що оспорюваний правочин є недійсним, таким, що вчинений з порушенням норм Закону України «Про землеустрій» та таким, що вчинений особою, яка не мала повноважень на його вчинення, а саме - позивач не мав повноважень укладати договір, предметом якого є земельна ділянка, яка належить державі і позивач не має жодних повноважень діяти від імені гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів» та укладати договори і землеустрою на землі гідрологічного заказника місцевого значення Урочище «Гощів». Однак, суд не може погодитись із даною позицією позивача [PERSON] з огляду на таке. Так, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи. Згідно частини 2 статті 26 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) розробниками документації із землеустрою є, зокрема: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою. Також стаття 26 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) передбачає, що взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором. Тобто як Позивач так й Відповідач мали право на укладання спірного договору. Позивач акцентує увагу суду на те, що: "...Оспорюваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним а також не спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Позивача». У свою чергу суд зазначає, що частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини 2 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частина 3 статті 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частині 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини 6 статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Тобто можна зробити висновок, що Позивач просить суд визнати недійсним договір № 1 на закупівлю послуг з виконання комплексу робіт із землеустрою від 27.01.2022 р. на підставі частини 5 статті 203 ЦК України. Те що оспорюваний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків свідчать наступні обставини. Позивач розумів умови Договору та підписав його разом з додатками, включаючи технічне завдання. Згодом Позивач схвалив укладання Договору - оплативши аванс в сумі 129,000.00 грн. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина друга статті 640 ЦК України). За приписами частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини першої статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 р. по справі № 910/1163/17 роз`яснив, що схвалення може відбутися як і в формі мовчазної згоди, так і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину. Варто зауважити, що [PERSON] оплатив аванс в сумі 129000,00 грн. на користь ТОВ "ІЦ "ЕКСКОН" за Договором, що підтверджує, зокрема, його зацікавленість у настанні правових наслідків за Договором та фактично схвалив його виконання. Факт оплати Позивачем 129,000.00 грн. за Договором встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2024 р. у справі № 761/4564/24 під час розгляду цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інжиніринговий центр «Екскон» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2024 р. було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2024 р. у справі № 761/4564/24, тобто набрало законної сили. Крім того даний факт не заперечується Позивачем. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Вважаємо, що із наданих сторонами даної справи пояснень та доказів вбачається, що зміст оспорюваного Договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки волевиявлення сторін Договору було вільним і відповідало їх внутрішній волі, він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що виключає правові підстави для задоволення позову. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стороною позивача не наведено жодної підстави для визнання вказаного правочину недійсним. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовна заява не обґрунтована та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Суд відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 265 ЦПК України призначає судове засідання на 05 травня 2025 року о 10 год. 30 хв. для вирішення питання про судові витрати та роз`яснює представнику позивача про право подати до 01 травня 2025 року включно через електронний суд докази понесених судових витрат або в інший спосіб із виконання вимог ст. 83 ЦПК України.

Outcome: dismissed