Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що 30.06.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспорту № 2209/21-Тз/К/05, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Нуundai i30», д.н.з. [NUMBER] . 03.02.2022 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Нуundаі і30 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Ноnda Ассоrd», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 01.03.2022 справа № 754/2435/22, винною у вище вказаній ДТП визнано [PERSON] . На момент ДТП транспортний засіб «Ноnda Ассоrd», д/н [NUMBER] не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Внаслідок ДТП застрахованому автомобілю були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту, який відповідно до рахунку від 04.02.2022 складеним ТОВ «Едем-Карпарейт», становив 23537,90 грн. На виконання умов договору страхування позивачем з урахуванням безумовної франшизи в розмірі 2399,00 грн., було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО згідно платіжного доручення № 7532331 від 08.02.2022. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідачки 21138,40 грн. як відшкодування витрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.01.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідачка не скористалась процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положення ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 30.06.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 2209/21-Тз/К/05, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Нуundai i30», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 5-9). 03.02.2022 о 17 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Ноnda Ассоrd», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Бальзака, 6 в м. Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Нуundai i30», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 01.03.2022 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.20). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно страхового акту № 006.00258822-1 від 07.02.2022, розрахунку страхового відшкодування та Звіту № 30867 від 10.02.2022 наданого ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», позивачем виплачено страхове відшкодування, з урахуванням безумовної франшизи в розмірі 2399,00 грн. на фактичний ремонт автомобіля в розмірі 21138,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7532331 від 08.02.2022 (а.с.21- 37). Відповідно до витягу з ЦБД МТСБУ від 03.02.2022 про перевірку чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, поліс на дату ДТП відсутній (а.с.38). 11.02.2022 позивач надіслав на адресу відповідачки претензію про відшкодування збитку з додатком копій необхідних документів. Однак, дана претензія залишена без уваги (а.с.39). Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст.9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в частині першій ст. 990 ЦК України. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на виконання вимог вище зазначеного, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у зв`язку з настанням страхового випадку у розмірі 21138,40 грн., що вбачається з платіжної інструкції № 7532331 від 08.02.2022. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Враховуючи, що відповідачкою відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, на підставі вище викладеного та згідно наведених правових норм, пред`явлений до відповідачки позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача суми в розмірі 21138,40 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved