Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

05.06.2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним 23-х років. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюб між його батьками розірвано 27.02.2007 року та він залишився проживати з матір`ю. Так, він навчається на денній формі в Рівненському кооперативному економіко-правовому фаховому коледжі на 1 курсі відділення комерційної діяльності і права на контрактній основі. Щороку повинен сплачувати за навчання 16 100 грн згідно з договором про надання освітніх послуг. Він навчається на стаціонарній формі навчання, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має, а доходу матері недостатньо аби повноцінного його утримувати та забезпечити належний рівень життя та оплачувати навчання. Після досягнення ним повноліття відповідач ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, не є особою з інвалідність та має можливість утримувати його як повнолітню дитину, яка продовжує навчання, просить суд задоволити позовну заяву та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним 23-х років. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.06.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 08:30 год. 08.07.2024 року. 08.07.2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 09:30 год. 26.09.2024 року. 26.09.2024 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 08:30 год. 23.10.2024 року. 23.10.2024 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача до 11:30 год. 30.01.2025 року. 25.11.2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування доказів з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області. 23.01.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення та копії документів для долучення до матеріалів справи. В судове засідання 30.01.2025 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 30.01.2025 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи, а також клопотання про витребування доказів без участі позивача та його представника. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.01.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області задоволено, судове засідання відкладено до 08:40 год. 03.03.2025 року. 21.02.2025 року на адресу суду надійшла витребовувана на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 30.01.2025 року з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області інформація. 03.03.2025 року судове засідання відкладено у зв`язку з іншими підставами до 12:00 год. 25.04.2025 року. 25.04.2025 року в судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 25.04.2025 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, жодних клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду до суду не надходило, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було отримано виклик до суду на 08.07.2024 року та ухвалу про відкриття провадження, а також отримано виклик до суду на 26.09.2024 року. Після чого, усі наступні виклики повертаються до суду з відміткою про невручення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач також повідомлявся про час та дату судового розгляду справи шляхом розміщення повідомлення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Так, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд враховує той факт, що цивільна справа перебуває в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області з 05.06.2024 року, відповідач не неодноразові виклики до суду не з`явився, жодних клопотань та заяв до суду не направляв, відзив на позовну заяву до суду не направляв. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та з метою не допущення порушення права учасників на справедливий розгляд справи в розумні строки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі документів та доказів, що наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що позивачка позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Обарівською сільською радою 15.05.2006 року, актовий запис №12. Згідно витягу з реєстру Городоцької територіальної громади №2024/006353639 від 30.05.2024 року, місце проживання [PERSON] [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Так, згідно довідки №110 від 30.05.2024 року виданої Рівненським кооперативним економіко-правовим фаховим коледжем, [PERSON] дійсно навчається на денній формі в Рівненському кооперативному економіко-правовому фаховому коледжі на 1 курсі групи ІТ-22 відділення комерційної діяльності і права і не знаходиться на повному державному забезпеченні. Навчання за індивідуальним договором (платне). Стипендія не призначається. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2026 року. Згідно договору №57/11 про підготовку фахового молодшого бакалавра, укладеного між директором Рівненського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Добридником С.І. та Філімончук Н.В., вбачається, що сторони уклали цей договір про навчання на денній формі [PERSON] у вказаному закладі на платній основі. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 20.01.2025 року, позивач [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2024 року доходів не отримував. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 18.10.2024 року, [PERSON] (мати позивача) РНОКПП [NUMBER] за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року, отримує дохід за місцем роботи та аліменти. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року відповідачу [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , нараховано дохід у вигляді виплат військовослужбовцям військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно\~ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обов`язком. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Разом з тим, згідно постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2023 року у справі №756/9882/19, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відповідно до пункту 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, позивач [PERSON] , [INFO] , продовжуючи навчання на денній платній формі відділення комерційної діяльності і права в Рівненському кооперативному економіко-правовому фаховому коледжі потребує матеріальної допомоги батьків. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Так, як зазначено в позовній заяві позивачем та вбачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, відповідач офіційно працевлаштований, проходить військову службу у Збройних Силах України, тобто є фінансово спроможним надавати допомогу сину, який продовжує навчатися. Також судом враховується той факт, що відповідач був обізнаний про судовий розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] , однак жодним чином свою позицію щодо заявленого позову не висловив, клопотань до суду не направляв, а також не направляв до суду відзив на позовну заяву. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, суд, враховуючи позиції сторін та беручи до уваги наявні у справі докази приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 червня 2024 року і до завершення навчання - 30 червня 2026 року, але не довше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. З огляду на встановлені обставини у справі, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. Виходячи з вимог\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в частині позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved