Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 08.01.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її баби [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на спірні земельні ділянки. Позивач зазначає, що на випадок своєї смерті спадкодавець склала заповіт. Окрім неї, спадкоємцем іншого майна за заповітом є батько позивача [PERSON] , який на спірні земельні ділянки не претендує, а спадкоємцем за законом першої черги є чоловік баби [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після покійної шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння та земельні ділянки, оскільки немає правовстановлюючих документів. Тому позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача адвокат Марущак В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. До суду надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористалася. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося до суду як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09.01.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.02.2025 року підготовче провадження постановлено закрити та призначити судове\~засідання для\~розгляду справи\~по суті. Ухвалою суду від 26.03.2025 року постановлено викликати для допиту у судовому засіданні в якості свідка у даній цивільній справі [PERSON] . ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837634 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,0550 га, кадастровий номер 2625810100:10:007:0071 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території міста Тисмениця урочище «Литвинчиха 2» Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.21). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837635 [PERSON] є власником земельної ділянки земельної ділянки 1,1000 га, кадастровий номер 2625810100:10:007:0037 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території міста Тисмениця урочище «Литвинчиха 1» Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.20). З відповіді на запит адвоката Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надало інформацію про те, що за [PERSON] зареєстровано державні акти на право власності на земельні ділянки, які видані на підставі розпорядження Тисменицької РДА від 24.01.2008 року №14 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: серії ЯЕ №837634 на земельну ділянку площею 1,0550 га, кадастровий номер 2625810100:10:007:0071, яка розташована на території міста Тисмениця урочище «Литвинчиха 2» Івано-Франківського району Івано-Франківської області, серії ЯЕ №837635 на земельну ділянку 1,1000 га, кадастровий номер 2625810100:10:007:0037 яка розташована на території міста Тисмениця урочище «Литвинчиха 1» Івано-Франківського району Івано-Франківської області, серії ЯЕ №837636 на земельну ділянку 1,1500 га, кадастровий номер 2625810100:09:003:0090, яка розташована на території міста Тисмениця урочище «Сад» Івано-Франківського району Івано-Франківської області(а.с.113) На випадок своєї смерті [PERSON] , [INFO] , зробила 22.02.2005 року заповідальне розпорядження, у відповідності до якого належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , права на земельну частку (пай) в ТзОВ «Вілія» заповіла [PERSON] ; належну їй частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , права на земельну частку (пай) в колективному підприємстві селянської спілки «Тисмениця», грошові вклади з відсотками та грошові компенсації до них в Тисменицькому відділенні ощадного банку №7327 по рахунках:№9539, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] заповіла [PERSON] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.02.2005 року відділом РАЦСу Тисменицького районного управління юстиції, матір`ю [PERSON] , [INFO] , була [PERSON] , відомостей про батька не зазначено (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.06.2024 року відділом ДРАЦС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 08.02.2005 року відділом ДРАЦСу Тисменицького районного управління юстиції, [PERSON] 04.06.1994 року уклав шлюб із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « [PERSON] » (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 27.02.2013 року відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] померла (а.с.7). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. звернулися чоловік покійної [PERSON] , син [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.44, 52, 53). Згідно витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі №34158558 від 03.06.2013 року, після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі була зареєстрована спадкова справа за номером 54559565 (номер у нотаріуса 239) (а.с.51). 03.06.2013 року [PERSON] нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] на 1/16 частини квартири площею 22,2 м.кв. в [ADDRESS] (а.с.50). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] отримав [PERSON] , яка складається з частин земельної ділянки розміром 0,8499 га за кадастровим номером 2625883500:04:001:0346, яка розташована на території Вільшаницької сільської ради, урочище «Залім» (а.с.56). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , [PERSON] отримала спадщину на 3/16 частин квартири площею 22,2 м.кв. в [ADDRESS] (а.с.57). Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Колтун С.В. від 20.09.2024 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.39). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на території м. Тисмениця знаходились земельні ділянки одного сільськогосподарського підприємства "Тисмениця". Саме ділянки цього підприємства підлягали розпаюванню та на них видавались сертифікати на пай. В подальшому на підставі сертифікатів громадяни отримували державні акти на землю. На запитання суду вказала, що інших підприємств на території м. Тисмениця, землі яких були розпайовані, не було. V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16\~цього\~ж\~Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). У відповідності до вимог ст.\~1218\~ЦК\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Положеннями ч. 1 ст.\~1296\~ЦК\~України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~1297\~ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Підпунктами 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81\~Земельного\~кодексу\~України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Оскільки судом\~встановлено,\~що спадкоємець\~за законом\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~має право\~на обов`язкову\~частку спадщини\~після смерті\~дружини [PERSON] \~у розмірі\~1/4,\~так як\~згідно ч.1\~ст.\~1241\~ЦК України\~є \~непрацездатним вдівцем,\~ про\~що і\~заявив подавши\~відповідну заяву\~нотаріусу,\~відповідач [PERSON] \~на спірні\~земельні ділянки\~не претендує\~та визнав\~позовні вимоги,\~а позивач\~прийняла спадщину,\~в тому\~числі земельні\~ділянки,\~які належали спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , відтак [PERSON] належить право власності на частки вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після померлої. Отже, позов слід задовольнити частково. На підставі ст.328, 392, 1272, 1241, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial