Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 31 березня 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Сологуба Артема Михайловича на адресу суду надійшла заява\~ про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в сумі 41 700,00 грн. В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення зазначено, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 березня 2025 року ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, змінений в судовому засіданні, задоволено повністю.\~ За актом приймання-передачі наданої правничої допомоги ввід 27 березня 2025 року адвокат Сологуб А.М. надав, а [PERSON] прийняла юридичні послуги відповідно до договору про надання правничої допомоги № 77/12 від 30.12.2023 року, вартість послуг яких становить 1000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 41 700,00 грн. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено судом на 10 квітня 2025 року. 10 квітня 2025 року відповідач [PERSON] отримав в суді копію заяви про ухвалення додаткового рішення, через що судове засідання, у справі призначене на 10 квітня 2025 року, судом відкладено та повторно призначено на 16 квітня 2025 року. 14 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Сологуба А.М. надійшло клопотання про розгляд справи, призначеної на 16 квітня 2025 року за відсутністю сторони позивача та підтирання заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі. 15 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Поліщука Р.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, згідно з яким останній просив суд відмовити в ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявою позивача. Клопотання мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до закінчення судових дебатів представником позивача було повідомлено про подачу доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу. Під час судового розгляду справи позивачем не були надані докази витрат на правничу допомогу. Адвокатом не подано суду належних квитанції до прибуткового касового ордеру та викопіювання з книги обліку доходів та витрат на підтвердження факту проведення розрахунків між позивачем та його представником. В договорі про надання правничої допомоги відсутні відомості щодо погодинної оплати роботи адвоката. Відсутність у договорі пунктів щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару свідчить про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. В судове засідання, призначене на 16 квітня 2025 року сторони та їх представники не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені судом своєчасно та належним чином, враховуючи факт реєстрації представників сторін в підсистемі «Електронний суд». Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду даної заяви, судом проведено розгляд за відсутності учасників справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27 березня 2025 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, змінені в судовому засіданні, задоволено повністю. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Представник позивача адвокат Сологуб А.М. в судовому засіданні, перед судовими дебатами, повідомив суду, що на протязі 5 днів з дня ухвалення рішення суду, ним буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу\~ надано: 1)договір про надання правничої допомоги № 77/12 від 30 грудня 2023 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Сологуб Артемом Михайловичем. Згідно п.3.1 даного договору, за правничу допомогу, передбачену в п.1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі визначеному додатковою угодою до даного договору, яка є його невід`ємною частиною. 2)акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 27 березня 2025 року, згідно з яким вартість послуг за представництво інтересів в Білоцерківському міськрайонному суді становить 1000 доларів США, з яких сплачено аванс в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 20 850,00 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного: В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача за первісним позовом щодо відсутності детального розрахунку у звіті про обсяг наданих послуг згідно договору про надання правової допоомги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. За таких обставив суд відхиляє твердження представника відповідача щодо відстуності доказів понесених відповідачем судових витрат на здійснення правничої допомоги. У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. У справі, що розглядається, було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, висловлена у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 № 910/12155/22. Беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, суд дійшов висновку про надмірність заявленої суми компенсації витрат, тому суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення у розмірі 10 000.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved