Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 27.01.2023-100002422. Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.01.2023, строком на 42 дні. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.03.2024, утворилась заборгованість у розмірі 16960,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн. та по процентам в розмірі 8960,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з вище викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09.12.2024 у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Телещак Н.М. про залишення позову без розгляду - відмовлено. Сторона відповідача подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач не погоджується із розміром заборгованості, оскільки, до позовної заяви позивачем додано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором згідно з якою проценти по кредиту нараховані за період з 27.01.2023 по 09.03.2023. Однак, згідно п.3 заявки на укладення кредитного Договору від 27.01.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного Договору, сторони погодили, що строк надання кредиту - 42 дня з дати його надання. Тобто, позивачем допущено явні розбіжності в посиланнях на періоди за які нараховано проценти по кредиту. Крім того, відповідач вказує про неясність щодо процентної ставки, яка була застосована у розрахунку процентів по кредиту. При цьому, відповідач вважає, що встановлений у п. 4.5 кредитного Договору розмір процентів явно не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а розмір нарахованих згідно договору та заявки відсотків у сумі 8960,00 грн. є надмірним, що призводить до дисбалансу інтересів та прав сторін правовідносин, тому він просить суд зменшити її до співмірного розміру з тілом кредиту. 21.11.2024 представник позивача Павленко Д.О. через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив. Представник позивача підтримав позовні вимоги, вказуючи, що відповідач заперечуючи вірність розрахунку спірної заборгованості, при цьому не зробив власного. При цьому, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, що доводиться кредитним договором та квитанцією про видачу коштів. Відповідач в свою чергу, всупереч умовам кредитного договору, не здійснював платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача - адвокат Телещак Н.М. проти задоволення позову заперечувала, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши вступне слово сторони відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 27.01.2023-100002422, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до умов кредитного договору (оферти) № 27.01.2023-100002422 від 27.01.2023 та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн. строком користування на 42 дні шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника. Також, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентові ставки за договором № 27.01.2023-100002422 від 27.01.2023 про споживчий кредит, загальна вартість кредиту 14720,00 грн., що складається з: суми кредиту - 8000,00 грн.; проценти за користування кредитом - 6720,00 грн., яка підписана одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду з смс, яке було відправлено на фінансовий телефон: 0502553780. Факт видачі відповідачу кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн. підтверджується квитанцією від 27.01.2023. Згідно п. 1.1. кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. кредитного договору, встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Пунктом 2.3. кредитного договору, встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Згідно п. 2.4. кредитного договору, днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день на останній день періоду внесення відповідного платежу. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в кассу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом - в дати, вказані у графіку платежів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. 27.01.2023 відповідач [PERSON] підписав електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору а Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1ст. 642 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Позивач в позовній заяві вказує, що станом на день подачі позову, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № 27.01.2023-100002422 від 27.01.2023 у розмірі 16960,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн. та по процентам в розмірі 8960,00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Відтак, позов у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу підлягає задоволенню. Що стосується вимог в частині заборгованість за відсотками, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте відповідач умови договору своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував, будь-яких доказів того, що у повному обсязі повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять. Припис абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України вказує, що щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. В позовній заяві позивач вказує, що станом на 26.03.2024 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 16960,00 грн., що складається із тіла кредиту у розмірі 8000,00 грн. та процентів у розмірі 8960,00 грн. При цьому, до позовної заяви позивачем додано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором згідно з якою проценти по кредиту нараховані за період з 27.01.2023 по 09.03.2023. Відповідно до умов договору від 27.01.2023, позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного строку, протягом періоду «Економ». Згідно п.3 Заявки на укладення кредитного договору від 27.01.2023, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, сторони погодили, що строк надання кредиту - 42 дня з дати його надання. Так, згідно п. 6 заявки на укладення кредитного Договору від 27.01.2023, сторони погодили застосування декількох процентних ставок, а саме - 2 та 3 відсотки в залежності від періоду та умов виконання договору. Крім того, згідно п. 7 заявки розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно п. 4.5 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 75979%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача мала бути 14720,00 грн. Натомість, фактично за позовними вимогами вартість кредиту для відповідача склала 16960,00 грн., при цьому період нарахування відсотків не змінився, і про зміну відсоткової ставки не повідомлялось. Позивачем в довідці-розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначено, що заборгованість [PERSON] за процентами складає 8960,00 грн., при цьому детального розрахунку нарахування процентів суду не надано, як і не надано доказів зміни розміру процентної ставки. З огляду на що, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] відсотки в сумі 6870.00 грн., що нараховані відповідно до умов кредитного договору та в межах строку дії кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи відповідно до статті 79 ЦПК України. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за основною сумою боргу за кредитний договір (оферти) № 27.01.2023-100002422 від 27.01.2023 в розмірі 14720,00 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 14720,00 грн. (14720,00*100:16960,00=86,80%) та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2102,64 грн. (2422,40*86,80%:100=2102,64). Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2102,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial