Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

30 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а/с 1-4). Позивач ТОВ "Коллект Центр" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов договору про споживчий кредит № 3844176 від 18 серпня 2021 року (надалі - кредитний договір) ТОВ "Мілоан" надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 8000 грн., строком на 15 днів - до 02 вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 40497,55 грн., в тому числі: кредит - 6650,00 грн., проценти за користування кредитом - 32327,55 грн., комісія за надання кредиту - 1520,00 грн. 15 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ "Мілоан" передало (відступило) ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відносно боржників ТОВ "Мілоан", в тому числі відносно боржника [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та позивачем ТОВ Коллект Центр" було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило шляхом продажу ТОВ "Коллект Центр" право вимоги відносно боржників ТОВ "Вердикт Капітал", в тому числі відносно боржника [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором. На підставі викладеного позивач ТОВ "Коллект Центр" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року в сумі 40497,55 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн. 02 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - а/с 43). 06 серпня 2024 року від представника відповідача Савченка Я.В. надійшла заява (а/с 45-49), якою останній заперечив проти позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує наступним. Позивач ТОВ "Коллект Центр", звертаючись до суду із позовною заявою, зазначив, що первісний кредитор за кредитним договором ТОВ "Мілоан" надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі, встановленому кредитним договором. Проте, надані позивачем документи, в тому числі розрахунок заборгованості, за змістом яких відсутні відомості про здійснення зарахування позивачем на користь відповідача грошових коштів, не доводять факт наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, позивач ТОВ "Коллект Центр" не довів факту передання відповідачу [PERSON] грошових коштів та наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором. Позивач ТОВ "Коллект Центр", звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, не довів факту наявності заборгованості у відповідача [PERSON] перед позивачем у розмірі, зазначеному в позовній заяві, що вказує на відсутність порушеного права позивача. Позивач ТОВ "Коллект Центр" зазначає, що між первісним кредитором ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом його підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Зазначене за змістом кредитного договору словосполучення "підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором" не може встановлювати факт здійснення відповідачем [PERSON] такого підписання. Положеннями чинного законодавства передбачено, що одноразовий ідентифікатор направляється стороні з використанням засобів зв`язку на номер мобільного телефону. Однак, здійснення надсилання одноразового ідентифікатора з використанням засобів зв`язку та його подальшого використання позбавляє можливості встановлення особи підписанта. Разом з тим, встановити автентичність та належність одноразового ідентифікатора саме відповідачу неможливо. З долучених позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем [PERSON] були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. Оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд за умови відступлення права вимоги до інших осіб повинен перевірити факт наявності в позивача права вимоги до відповідача та факт переходу права вимоги до фактора, зокрема, здійснення повної оплати фактором кредитору права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволені позовної заяви про стягнення заборгованості. Проте, позивачем ТОВ "Коллект Центр" не доведено факту наявності у позивача права вимоги до відповідача [PERSON] та факту переходу права вимоги до позивача. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. 11 вересня 2024 року від позивача ТОВ "Коллект Центр" надійшли письмові пояснення (а/с 97-103), якими позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Додатково позивач надав наступні пояснення. 1. Щодо укладення кредитного договору. 18 серпня 2021 року між кредитодавцем ТОВ "Мілоан" та позичальником (відповідачем) [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3844176. Відповідно до умов Кредитного договору, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Факт ідентифікація відповідача [PERSON] підтверджується довідкою про ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані ним в заявці-анкеті, є коректними, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, тощо. З довідки про ідентифікацію вбачається, що одноразовий ідентифікатор було направлено відповідачу на номер телефону, зазначений ним в заяві-анкеті. Даним ідентифікатором було підписано кредитний договір. З вищенаведеного вбачається, що між кредитодавцем ТОВ "Мілоан" та позичальником (відповідачем) [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. Отже, твердження відповідача про відсутність волі на укладення правочину спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Більш того, тривалий час відповідач [PERSON] погашав заборгованість, що свідчить про визнання ним кредитного договору. Позивач звертає увагу, що відповідачем не надано жодного доказу того, що раніше ним оспорювався цей кредитний договір. Відповідач, отримавши позовну заяву, не подав зустрічного позову про оспорення кредитного договору щодо його неукладення. Отже, кредитний договір № 3844176 від 18 серпня 2021 року, укладений між кредитодавцем ТОВ "Мілоан" та позичальником (відповідачем) [PERSON] , є чинним. Форма кредитного договору відповідає приписам ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. 2. Щодо видачі кредитних коштів. На виконання умов укладеного кредитного договору кредитодавцем ТОВ "Мілоан" перераховано грошові кошти на рахунок позичальника (відповідача) [PERSON] в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54083916 від 18 серпня 2021 року. Отримувач коштів - відповідач [PERSON] , призначення - кошти згідно договору 3844176. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Крім того, позивач знову звертає увагу, що відповідачем [PERSON] тривалий час погашалась кредитна заборгованість, що свідчить про визнання ним кредитного договору. 3. Щодо відступлення права вимоги. 15 грудня 2021 року було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Ведикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3844176. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3844176. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "Вердикт Капітал", а потім від ТОВ "Вердикт Капітал" до позивача ТОВ "Коллект Центр" прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] . Відповідні договори підписано належними представниками сторін. До матеріалів справи долучені реєстри в скороченому вигляді, оскільки вони містять відомості, які відноситься до інформації з обмеженим доступом, а також мають значний розмір. Позивач звертає увагу, що вказані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами. Ці договори є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Отже, позивача ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . 4. Щодо розрахунку заборгованості. У розрахунках заборгованості, складених первісним кредитором та фактором, чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов кредитного договору та за який період вона була нарахована. Непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості надати свій "контррозрахунок" на підтвердження своїх доводів. Проте, відповідачем не було надано жодних доказів щодо невірного нарахування виниклої суми заборгованості по процентам. Позивач звертає увагу, що в пунктах 1.3, 2.3.1.1., 2.3.1.2 кредитного договору сторони погодили, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відтак, розмір та порядок нарахування процентів погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позов ТОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17 жовтня 2024 року суд задовольнив клопотання позивача ТОВ "Коллект Центр" про витребування доказів та зобов`язав АТ КБ "ПриватБанк" надати суду наступні докази: 1) інформацію про видачу відповідачу [PERSON] кредитної картки № [NUMBER] ; 2) докази зарахування 18 серпня 2021 року кредитних коштів в сумі 8000 грн. на картку № [NUMBER] ; 3) виписки по рахунку відповідача [PERSON] за кредитною карткою № [NUMBER] за період з 18 серпня 2021 року по 01 вересня 2021 року; 4) ідентифікаційні дані власника картки та повний номер банківської картки № [NUMBER] (в тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, адреса місця проживання, контакті дані та інші відомості про власника вказаної картки) (ухвала суду - а/с 115). 14 листопада 2024 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла запитувана інформація стосовно рахунків відповідача [PERSON] . Інформація приєднана до матеріалів цивільної справи (а/с 129-132). В судовому засідання представник позивача ТОВ "Коллект Центр" Морозова В.В. підтримала позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином - просять суд розглядати справу за їхньої відсутності, проти задоволення позову заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Укладення кредитного договору. 18 серпня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3844176 (а/с 5-10), за умовами якого кредитодавець ТОВ "Мілоан" надало позичальнику (відповідачу) [PERSON] кредит в розмірі 8000 грн., строком на 15 днів - до 02 вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (стандартна (базова) процентна ставка - 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом), зі сплатою одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 1520,00 грн., що становить 19,0 % від суми кредиту. Відповідно до п.1.1 кредитного договору - кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 кредитного договору - сума кредиту становить 8000,00 грн. Відповідно до п.1.3 кредитного договору - кредит надається строком на 15 днів з 18 серпня 2021 року. Відповідно до п.1.4 кредитного договору - термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 02 вересня 2021 року. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору - комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору - проценти за користування кредитом становлять 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 кредитного договору - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.6.1 кредитного договору - цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п.6.2 кредитного договору - розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п.6.3 кредитного договору - приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (в тому числі Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.6.4 кредитного договору - укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п.6.5 кредитного договору - цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.1046 - ст.1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України п роцентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України р озмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України д оговір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України я кщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" е лектронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" я кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідач [PERSON] підписав кредитний договір № 3844176 від 18 серпня 2021 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора U26321, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Позивач надав суду довідку ТОВ "Мілоан" про ідентифікацію (а/с 11), якою підтвердив, що 18 серпня 2021 року позичальник (відповідач) [PERSON] здійснив акцепт кредитного договору № 3844176 від 18 серпня 2021 року шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису в формі одноразового ідентифікатора U26321, який відправлено на номер телефону [NUMBER] . Відповідач [PERSON] , підписавши кредитний договір № 3844176 від 18 серпня 2021 року, повністю погодився з всіма його умовами. На підставі положень, визначених ст.1051 ЦК України, в установленому законом порядку відповідач [PERSON] не оспорював кредитний договір № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не укладав кредитний договір з ТОВ "Мілоан", оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку між кредитодавцем ТОВ "Мілоан" та позичальником (відповідачем) [PERSON] було укладено кредитний договір № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема: розмір кредиту, строк кредиту, розмір процентів та комісії, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування кредитом, тощо. Позичальник (відповідач) [PERSON] погодився на укладення кредитного договору на умовах, запропонованих кредитодавцем ТОВ "Мілоан", що підтверджено електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора U26321. Виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. 18 серпня 2021 року на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року кредитодавець ТОВ "Мілоан" надав позичальнику (відповідачу) [PERSON] кредит в сумі 8000,00 грн. шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позичальника. Переказ коштів підтверджено платіжним дорученням № 54083916 від 18 серпня 2021 року (а/с 11), з якого вбачається, що 18 серпня 2018 року кредитодавець ТОВ "Мілоан" переказав на картковий рахунок позичальника (відповідача) [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) за № [NUMBER] грошові кошти в сумі 8000,00 грн., з призначенням платежу: кошти згідно договору № 3844176. Такий спосіб видачі кредиту сторони визначили в п.2.1 кредитного договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору - кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. З інформаційного листа АТ КБ "ПриватБанк" від 04 листопада 2024 року № 20.1.0.0.0/7-241030/70716 (а/с 129) вбачається, що на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , в АТ КБ "ПриватБанк" емітовано карту № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ). З виписки по рахунку (а/с 130-132) вбачається, що 18 серпня 2021 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] за № [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 8000,00 грн. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не отримував від ТОВ "Мілоан" грошові кошти в кредит, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. Крім того, суд звертає увагу, що після отримання кредиту позичальник (відповідач) [PERSON] користувався кредитними коштами та сплачував заборгованість за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитодавець ТОВ "Мілоан" належним чином виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши 18 серпнвя 2021 року грошові кошти кредиту в сумі 8000,00 грн. на картковий рахунок відповідача [PERSON] за № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ). Заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.2 ст.1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч.1 ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ч.2 ст.1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ч.3 ст.1082 ЦК України виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 15 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ "Вердикт Капітал" (фактор) було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22 (а/с 16-18), за умовами якого ТОВ "Мілоан" передало (відступило) ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відносно боржників ТОВ "Мілоан". Відповідно до п.2.1 договору факторингу - за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 89575232,26 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. Відповідно до п.2.3 договору факторингу - за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Відповідно до п.2.4 договору факторингу - за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до п.6.1.4 договору факторингу - право вимоги переходить до фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Відповідно до п.6.2 договору факторингу - з моменту переходу до фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Відповідно до п.7.1 договору факторингу - сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 4014759,20 грн. 15 грудня 2021 року між клієнтом ТОВ "Мілоан" та фактором ТОВ "Вердикт Капітал" було складено Акт приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу № 15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року (а/с 18), з якого вбачається, що ТОВ "Мілоан" передало, а ТОВ "Вердикт Капітал" прийняло реєстр боржників кількістю 4240 штук, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 15 грудня 2021 року між клієнтом ТОВ "Мілоан" та фактором ТОВ "Вердикт Капітал" було складено реєстр боржників до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року (а/с 19-21), з якого вбачається, що клієнт ТОВ "Мілоан" передав фактору ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року в загальній сумі 16890,05 грн., в тому числі: кредит - 6650,00 грн., проценти за користування кредитом - 8720,05 грн., комісія за надання кредиту - 1520,00 грн. Платіжним дорученням № 313550011 від 20 грудня 2021 року (а/с 18) фактор ТОВ "Вердикт Капітал" перерахував клієнту ТОВ "Мілоан" грошові кошти в сумі 4014759,20 грн. в рахунок оплати лоту згідно договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку ТОВ "Мілоан" передало ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" (первісний кредитор) та ТОВ "Коллект Центр" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 (а/с 22-25), за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" передало (відступило) шляхом продажу ТОВ "Коллект Центр" право вимоги відносно боржників ТОВ "Вердикт Капітал". Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги - за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до п.5.2 договору про відступлення прав вимоги - права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до п.5.3 договору про відступлення прав вимоги - з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору права вимоги, первісний кредитор втрачає всі права вимоги за договорами позики (кредитними договорами), що існували на момент відступлення (передачі) прав вимоги і, відповідно, первісний кредитор не матиме жодних прав вимоги до боржника за кредитним договором. Відповідно до п.5.4 договору про відступлення прав вимоги - з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. Відповідно до п.7.1 договору про відступлення прав вимоги - сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами) відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в сумі 794503,18 грн. 10 березня 2023 року між первісним кредитором ТОВ "Вердикт Капітал" та новим кредитором ТОВ "Коллект Центр" було складено Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а/с 25), з якого вбачається, що ТОВ "Вердикт Капітал" передало, а ТОВ "Коллект Центр" прийняло реєстр боржників кількістю 29141 штук, після чого від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників, новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 10 березня 2023 року між первісним кредитором ТОВ "Вердикт Капітал" та новим кредитором ТОВ "Коллект Центр" було складено реєстр боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а/с 26-28), з якого вбачається, що первісний кредитор ТОВ "Вердикт Капітал" передав новому кредитору ТОВ "Коллект Центр" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року в загальній сумі 40497,55 грн., в тому числі: кредит - 6650,00 грн., проценти за користування кредитом - 32327,55 грн., комісія за надання кредиту - 1520,00 грн. 31 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було складено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (а/с 22), з якого вбачається, що ТОВ "Коллект Центр" має перед ТОВ "Вердикт Капітал" непогашені грошові зобов`язання в сумі 1138105,89 грн., які виникли, зокрема, на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року на суму 794503,18 грн. В свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" має перед ТОВ "Коллект Центр" непогашене грошове зобов`язання в сумі 1153105,89 грн. Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними зобов`язаннями, після чого зобов`язання ТОВ "Коллект Центр" перед ТОВ "Вердикт Капітал" припиняються в повному обсязі в сумі 1138105,89 грн., а зобов`язання ТОВ "Вердикт Капітал" перед ТОВ "Коллект Центр" припиняються частково в сумі 1138105,89 грн. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача [PERSON] про недоведеність факту наявності у позивача ТОВ "Коллект Центр" права вимоги до відповідача [PERSON] та факту переходу права вимоги до позивача, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку ТОВ "Вердикт Капітал" передало ТОВ "Коллект Центр" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Заборгованість позичальника за кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивач ТОВ "Коллект Центр", як кредитор, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] . З розрахунку ТОВ "Вердикт Капітал" (а/с 14), розрахунку ТОВ "Коллект Центр" (а/с 15), реєстру боржників від 15 грудня 2021 року (а/с 21) та реєстру боржників від 10 березня 2023 року (а/с 28) вбачається, що заборгованість позичальника (відповідача) [PERSON] за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року становить 40497,55 грн., в тому числі: кредит - 6650,00 грн., проценти за користування кредитом - 32327,55 грн., комісія за надання кредиту - 1520,00 грн. Суд погоджується з вказаними розрахунками. Так, заборгованість по кредиту в сумі 6650,00 грн. відповідає розміру виданого кредиту, з врахуванням частково повернутого кредиту. При цьому суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, не надав суду жодних заперечень щодо визначеного позивачем розміру заборгованості по кредиту. Заборгованість по процентам за користування кредитом (на дату відступлення права вимоги) в сумі 32327,55 грн. та комісії за надання кредиту в сумі 1520,00 грн. нарахована відповідно до умов кредитного договору. При цьому суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, не надав суду жодних заперечень щодо визначеного позивачем розміру заборгованості по процентам за користування кредитом та комісії за дання кредиту. При перевірці розрахунку кредитної заборгованості суд керувався положеннями кредитного договору № 3844176 від 18 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] . Так, відповідно до п.1.2 кредитного договору - сума кредиту становить 8000,00 грн. Відповідно до п.1.3 кредитного договору - кредит надається строком на 15 днів з 18 серпня 2021 року. Відповідно до п.1.4 кредитного договору - термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 02 вересня 2021 року. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору - комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору - проценти за користування кредитом становлять 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 кредитного договору - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору - позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1 - п.1.5.2 договору, в термін, вказаний в п.1.4 договору. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п.2.3 договору. Відповідно до п.2.2.2 кредитного договору - нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п.2.2.3 кредитного договору - проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6, та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Відповідно п.2.3.1 кредитного договору - продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Відповідно до п.2.3.1.1 кредитного договору - пролонгація на пільгових умовах. Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (надалі - Правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua з посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, в тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору - пролонгація на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту, умови, строк та порядок нарахування процентів за користування кредитом та комісії за дання кредиту. Оскільки позичальник (відповідач) [PERSON] не сплатив заборгованість за кредитним договором до 02 вересня 2021 року, тому відбулось продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору. Отже, після 02 вересня 2021 року відбулась автоматична пролонгація дії кредитного договору, що відповідає п.2.3 договору. На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Коллект Центр" заборгованість за кредитним договором № 3844176 від 18 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] , в сумі 40497,55 грн., в тому числі: кредит - 6650,00 грн., проценти за користування кредитом - 32327,55 грн., комісія за надання кредиту - 1520,00 грн. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.4 ст.141 ЦПК України я кщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України я кщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відшкодування витрат по сплаті судового збору. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що за подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Коллект Центр" витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 07 червня 2024 року між позивачем ТОВ "Коллект Центр" (клієнт) та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" (адвокатське об`єднання) було укладено договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги (а/с 32-33). Відповідно до п.1.1 договору про надання правової допомоги - клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.2.1 договору про надання правової допомоги - адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: 2.1.1. Надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. 2.1.3. Представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів. Відповідно до п.4.1 договору про надання правової допомоги - вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Відповідно до п.4.5 договору про надання правової допомоги - сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. Відповідно до п.4.6 договору про надання правової допомоги - в акті, зазначеному в п.4.5 договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта. Відповідно до прайс-листа АО "Лігал Ассістанс", затвердженого рішенням загальних зборів від 01 листопада 2023 року № 01-11/2023 (а/с 34) ціна робіт адвокатського об`єдання становить: усна консультація з вивченням документів (одне питання) - 2000,00 грн., підготовка (складання) позовної заяви (документ/година) - 3000 грн. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги від 01 липня 2024 року № 356 (а/с 36) АО "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Коллект Центр" досягли згоди, що адвокатське об`єднання надає товариству наступні правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години за ціною по 2000 грн. на суму 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години за ціною по 3000 грн. на суму 9000 грн. Суду надано витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року, складений між АО "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Коллект Центр" (а/с 37), з якого вбачається, що адвокатське об`єднання надало товариству правову допомогу по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години за ціною по 2000 грн. на суму 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години за ціною по 3000 грн. на суму 9000 грн., всього - 13000 грн. 12 липня 2024 року позивач ТОВ Коллект Центр" сплатив АО "Лігал Ассістанс"надану правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року № 07-06/2024 - платіжна інструкція № 0446770000 від 12 липня 2024 року на суму 100000 грн (а/с 35). Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні ЄСПЛ в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ в справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved