Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про \~ визнання\~права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 67,6 кв. м, житловою площею 34,1 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Павлоградським райвиконкомом 25.11.1988 року, право власності зареєстроване КП «Павлоградське МБТІ» та записано в реєстрову книгу №6-106. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Варварівської сільської ради 05 серпня 1991\~року, зареєстрований в реєстрі за № 91, відповідно до якого заповіла позивачу все належне їй майно. Інших спадкоємців за законом, або заповітом немає. У встановленому законом строк позивачка із заявою до нотаріуса не звернулася, а також не надала нотаріусу оригінал правстановлюючий документ на будинок. Крім цього, у зв`язку з інвентаризацією домоволодінь та відповідно до відомостей по господарського обліку, належний [PERSON] будинок на момент її смерті мав номер 16. Разом з цим, з 1997 року і по теперішній час позивачка проживає в спадковому будинку фактично вступила у спадщину доглядала за будинком, вела підсобне господарство, утримувала спадкове майно. Нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому особа змушена звернутися до суду. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності проти позову не заперечував (а.с.59). 22.04.2025 року на адресу суду від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла спадкова справа (а.с.60-76). 29.04.2025 року сторони та їх представники в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, але позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 8). Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, зважаючи на заяву відповідача, який проти позову не заперечував, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.62). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 67,6 кв. м, житловою площею 34,1 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Павлоградським райвиконкомом 25.11.1988 року, право власності зареєстроване КП «Павлоградське МБТІ» та записано в реєстрову книгу №6-106. Дане підтверджується відповіддю на адвокатський запит (а.с. 70). За життя мати позивачки склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Варварівської сільської ради 05 серпня 1991\~року, зареєстрований в реєстрі за № 91, відповідно до якого заповіла позивачці усе належне їй майно (а.с. 72). Позивачка подала до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. На підставі цієї заяви нотаріусом заведена спадкова справа № 20/2025. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до\~статті 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . При цьому, в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про інших спадкоємців за законом або за заповітом, які можуть претендувати на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно довідок (а.с. 74-76), актом про встановлення місця проживання (а.с. 33) за підписом варварівського старости, позивачка з 1997 року по даний час проживає в спадковому будинку (тобто, фактично, вступила у спадщину в управління спадковим майном, спадщину прийняла). Наданими суду доказами підтверджується зміна нумерації будинку з 14 на 16 техпаспортами на будинок (а.с. 14-24), інформацією з держреєструречових прав на нерухомість (а.с. 35), довідкою з БТІ (а.с. 70). В силу положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним з яких є визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Підсумовуючи вищезазначене, слід відмітити, що відмова нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом унеможливлює оформлення останнім своїх речових прав на спірний житловий будинок у позасудовому порядку. В інший спосіб, ніж судовий, захистити свої права на спадщину позивач не може. За таких обставин та враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , прийняв спадщину в порядку, визначеному ст.ст. 1268-1270 ЦК України, інших спадкоємців немає, а відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на майно, позбавляє його можливості оформити в нотаріальному порядку спадкові права на житловий будинок, суд вважає можливим задовольнити позов. В позовній заяві позивач просив залишити за ним судові витрати, у зв`язку із чим суд не стягує з відповідача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved