Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25 березня 2025 року представник позивача АТ «ДТЕК Західенерго» Туртуріка І.О. звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, у якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «ДТЕК Західенерго» заборгованість у розмірі 12 740 грн 22 коп., а також судові витрати у розмірі 3 028 грн 00 коп., які складаються із сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що АТ «ДТЕК Західенерго» в особі ДТЕК Ладижинська ТЕС є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення для споживачів м. Ладижин на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року. Оплата за такі послуги здійснюється відповідно до тарифів, затверджених (погоджених) рішенням органу місцевого самоврядування. [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , а отже, є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не передбачені відповідним договором. Також законодавство встановлює, що споживач не звільняється від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, отримані ним до укладення відповідного договору. Однак, відповідач систематично не сплачує надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 01 березня 2025 року загальна заборгованість за період з 01.10.2021 по 01.03.2025 складає 12 740 грн 22 коп. Відповідач [PERSON] відзиву\~на позовну\~заяву не\~подав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача АТ «ДТЕК Західенерго» - Туртуріка І.О.\~подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою суд постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 22 квітня 2025 року. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суду про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу. Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, воно не було отримане під час доставки. Правова позиція щодо належного повідомлення відповідача. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника. Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18, поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. За таких\~обставин справа\~може бути\~розглянута за\~відсутності відповідача\~на підставі\~наявних у\~справі матеріалів,\~оскільки суд\~дотримався вимог\~ЦПК України\~щодо належного\~повідомлення сторін. IV. Підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. АТ «ДТЕК Ладижинська ТЕС», яка є відокремленим підрозділом АТ «ДТЕК Західенерго» надає житлово-комунальні послуги (постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення) для мешканців м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, у тому числі для квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований та фактично проживає у зазначеній квартирі, а отже, є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються АТ «ДТЕК Західенерго». З матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснює оплату за отримані послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим станом на 01 березня 2025 року його заборгованість становить 12 740 грн 22 коп.\~ Факт наявності боргу за період з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2025 року підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] . VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Основні засади організаційних і господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є :\~1)\~споживачі\~(індивідуальні\~та\~колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно з цією ж нормою, виконавцями комунальних послуг є: теплопостачальні організації (у сфері постачання теплової енергії); суб`єкти господарювання, які володіють або користуються тепловими установками для виробництва гарячої води (у сфері постачання гарячої води); суб`єкти господарювання, що здійснюють централізоване водопостачання та водовідведення; суб`єкти господарювання, визначені виконавцями послуг з поводження з побутовими відходами. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не передбачені відповідним договором. При цьому відсутність договору про надання послуг не звільняє споживача від обов`язку оплачувати фактично отримані комунальні послуги. Частина 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону тарифи є регульованими. У такому разі їх встановлюють уповноважені державні органи або органи місцевого самоврядування. Відповідно до зазначених норм законодавства споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користувалися. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення від оплати таких послуг у повному обсязі. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. На підставі викладеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «ДТЕК Західенерго» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] , у цій квартирі зареєстрований та фактично проживає, а отже, є споживачем комунальних послуг; АТ «ДТЕК Західенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення; відповідач має заборгованість за спожиті послуги в розмірі 12 740 грн 22 коп. за період з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2025 року; заборгованість не погашена у добровільному порядку, тому підлягає стягненню в судовому порядку. На підставі викладеного суд ухвалює стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «ДТЕК Західенерго» заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 12 740 грн 22 коп. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судовий збір у розмірі 3 028 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Західенерго». На підставі викладеного та

Outcome: approved