Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕМ ПАРК», відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 226043,10 грн., судовий збір у розмірі 3390,65 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.07.2024 року о 15 год. 20 хв. на автодорозі Одеса-Рені 41 км+850 метрів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TATA LPT 613/40» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes Benz 1823» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 27.19.2024 року постановою Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та вказане рішення набрало законної сили. ТОВ «СТЕМ ПАРК» є власником транспортного засобу «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] , 2017 року випуску. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.07.2024 року був пошкоджений транспортний засіб позивача, що заподіяло останній матеріальну шкоду. Відповідно до висновку експертного дослідження №126 від 29 липня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] внаслідок ДТП становить 382\~843 грн. 09 коп. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «TATA LPT 613/40» р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» , яка відповідно до страхового ліміту з урахуванням франшизи зробила відшкодування шкоди на рахунок ТОВ «СТЕМПАРК» у сумі 156 800 грн. Таким чином останнім повинна бути відшкодована різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 226 043, 10 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2024 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, раніше у судовому засіданні на позові наполягав. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте від представника надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позовної заяви ТОВ «Стем парк» відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000 грн. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті5 ЦПК України). Судом встановлено, що 05.07.2024 року о 15 год. 20 хв. на автодорозі Одеса-Рені 41 км+850 метрів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TATA LPT 613/40» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes Benz 1823» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 27.19.2024 року постановою Біляївського районного суду Одеської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та вказане рішення набрало законної сили (досліджено в системі «Електронний суд»). Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. ТОВ «СТЕМ ПАРК» є власником транспортного засобу «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] , 2017 року випуску, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 30.08.2023 року ТСЦ 3247 (досліджено в системі «Електронний суд»). Відповідно до висновку експертного дослідження №126 від 29 липня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MAN TGX 18.500» р.н. [NUMBER] внаслідок ДТП становить 382 843 грн. 09 коп. (досліджено в системі «Електронний суд»). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «TATA LPT 613/40» р.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», яка відповідно до страхового ліміту з урахуванням франшизи зробила відшкодування шкоди на рахунок ТОВ «СТЕМПАРК» у сумі 156 800 грн., згідно платіжної інструкції №187090 0410001 від "12" вересня 2024 року (досліджено в системі «Електронний суд»). Відповідач та представник відповідача не надали жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань відшкодування шкоди. Заперечення позову відповідачем, що недотримання [PERSON] п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, призвело до зіткнення лише з MAN TGX 18.500 д.н.з. [NUMBER] . Тоді як автомобіль MAN TGX 18.500 д.н.з. [NUMBER] , силою поштовху вдарив наступний транспортний, засіб, при цьому, якщо водій MAN TGX 18.500 д.н.з. [NUMBER] , дотримався б дистанції, до автомобілю поперед нього, такого зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] , не відбулось би, таким чином, вина у зіткненні автомобілів MAN TGX 18.500 д.н.з. [NUMBER] та Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] лежить на водії автомобіля MAN TGX 18.500 д.н.з. [NUMBER] , спростовується матеріалами справи та не доведена у судовому засіданні. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повної компенсації шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою На підставі положень частини першої статті 22 Закону України від 01липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування це процесуальний обов`язок суду. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частинами 1, 3 ст. 12, та частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц (провадження №61-26417св18) викладена правова позиція, що «за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином відповідачем повинна бути відшкодована різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 226 043, 10 грн. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3390,65 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Що стосується вимог представника відповідача стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 18.02.2025 року між [PERSON] та адвокатом Воронковим В.О. було укладено договір №276/фо про надання правничої допомоги від 18.02.2025 року. Крім того, представником відповідача, повідомлено, що відповідач в зв`язку із розглядом даної справи поніс судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000 грн., що підтверджується додатковою угодою № 1 від 18.02.2025р. до договору № 276/фо від 18.02.2025р. про надання правової допомоги. Судом враховується, що від представника позивача в порядку ч.6\~ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, також характер справи, її значення для відповідача, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги слід покласти на позивача у розмірі 22000 гривень.

Outcome: approved