Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із вищезазначеною позовною заявою до суду. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . За час свого життя матір позивачки заповітів не залишала. Після смерті спадкодавцю відкрилася спадщина на наступне майно та майнові права : житловий будинок з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS] . Право власності на спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 лютого 1995 р. реєстровий напис №1049 від 08.02.1995 р. [PERSON] успадкувала житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка [PERSON] . Однак, оригінал даного документу втрачено і отримати правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, а отже і оформити право власності на спадкове майно позивачка не має можливості. Позивачка\~ за таких обставин змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак їх представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання заявленого до неї позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . За час свого життя матір позивачки заповітів не залишала. Після смерті спадкодавцю відкрилася спадщина на наступне майно та майнові права : житловий будинок з надвірними будівлями розташованого в [ADDRESS] . Право власності на спадкове майно належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 лютого 1995 р. реєстровий напис №1049 від 08.02.1995 р. [PERSON] успадкувала житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , після смерті свого чоловіка [PERSON] . Однак, оригінал даного документу втрачено і отримати правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, а отже і оформити право власності на спадкове майно позивачка не має можливості. За відомостями реєстру [PERSON] , [INFO] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] з проживали та були зареєстровані [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука), [PERSON] . Згідно ч. 1 ст.1261 ЦК Україниу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті матері, спадщину прийняли позивачка [PERSON] , її сестра [PERSON] та брат [PERSON] , які подали відповідну заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Таким чином право власності на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON] , поділено на три частки між її дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Брат позивачки - [PERSON] прийняв спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав та помер [INFO] (Свідоцтва про смерть виданого Решетилівським РВ ДРАЦС актовий запис № 55 від 12.03.2020 р.) Відповідачка прийняла спадщину відповідно до рішення Виноградівського районного суду про визнання права власності на спадкове майно від 30.01.2025 р. (Справа №299/2493/24). Позивачка також має перешкоди у нотаріальному оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності в розмірі 1/3 частини спадкового майна за законом. Технічну інвентаризацію житлового будинку проведено (технічний паспорт від 07.03.2025 р.) та видано Довідку за №272 від 07.03.2025 року про вартість та технічні характеристики житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] . За змістом інформаційної довідки, виданої КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 07.03.2025 року за №272 житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом к, виданого Виноградівською держнотконторою 07.02.1995 р. за реєстром №159. Загальна площа житлового будинку становить 135,0 кв.м. в тому числі житлова 77,0 кв.м. Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленого позову.

Outcome: approved