Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У червні 2019 року позивач в особі директора звернувся до суду із позовом [PERSON] . В якому просить стягнути заборгованість за договором про надання послуг охорони квартири від 24.06.2016 № 2462/КВ в сумі 7748,00 грн; стягнути пеню в розмірі, інфляційні збитки в розмірі 1385,18 грн, 3% річних в сумі 376,96 грн та судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 24.06.2016 року між приватним підприємством «Шериф-ГБР» та [PERSON] укладений договір про надання послуг охорони квартири № 2462/КВ. За умовами вказаного договору, позивач прийняв під охорону об`єкт за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язувався сплачувати вартість обраних ним послуг у розмірі 230,00 грн. за один місяць. ПП «Шериф-ГБР» у повній мірі виконав свої зобов`язання, визначені договором, проте [PERSON] порушив умови договору і має прострочену заборгованість. 03.12.2018 позивачем було направлено відповідачу вимогу про розірвання договору з 31.12.2018. З урахуванням положень 8.3. Договору та вказаної вище вимоги останній є розірваним з 31.12.2018. станом на момент розірвання Договору виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 7748,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції за несвоєчасну оплату та неналежне виконання своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 14.06.2019 прийнято позовну заяву та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 25.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Відповідно до Розпорядження № 402 від 10.06.2020 «Щодо призначення автоматизованого розподілу судової справи» здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи. В червні 2020 року дана справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду Мазур Ю.Ю. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2021, позовні вимоги Приватного підприємства «Шериф-ГБР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони квартири - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» заборгованість за договором про надання послуг охорони квартири від 24.06.2016 № 2462/КВ в розмірі 7748,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» суму пені в розмірі 3107,14 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» інфляційні збитки в розмірі 1385,18 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» 3% річних у розмірі 376,96 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2023 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27.04.2021 року у справі № 752/11883/19 за позовом Приватного підприємства «Шериф-ГБР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони квартири - задоволено. Скасувано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 по цивільній справі № 752/11883/19, за позовом Приватного підприємства «Шериф-ГБР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони квартири та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.06.2016 року між ПП «Шериф-ГБР» та [PERSON] укладений договір про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів №2462КВ. Відповідно до п. 1.1 Договору замовник передає, а виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення (квартиру) за адресою: [ADDRESS] . Положеннями п. 2.2.4. та п. 2.2.5. Договору підписання даного Договору замовник підтверджує, що об`єкт не знаходиться під арештом, не перебуває в заставі, а також не є предметом судового спору і належить йому на праві власності та зобов`язаний «невідкладно повідомляти виконавця письмово про появу обставин, що припиняють законні підстави володіння, користування або розпорядження об`єктом». Договором передбачено, що охорона об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом технічних засобів охорони - сигналізації на об`єкті, та негайного виїзду групи мобільного реагування при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на об`єкт для наступної передачі їх правоохоронним органам (пункт 1.2.). За умовами договору вартість послуг виконавця не залежить від фактичного часу охорони та становить 230,00 грн в місяць до двох виїздів групи мобільного реагування в місяць, а оплата послуг здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, у перші п`ятнадцять календарних днів місяця, в якому надаються послуги (пункти 7.1., 7.2.). Відповідно до п. 7.2.1. у разі невиконання замовником п. 7.2. даного договору вартість послуг виконавця автоматично збільшується на 50% від суми передбаченого п. 7.1. даного договору. Пунктами 8.1.-8.3. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 календарних днів до закінчення дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення. Договір вважається продовжений на один рік, без обмеження кількості разів продовження дії Договору. Кожна із сторін має право на дострокове розірвання Договору попередивши іншу сторону письмово за 15 днів. Судом встановлено, що з жовтня 2016 року відповідач не здійснює оплату послуг за вищевказаним договором. 03.12.2018 позивачем направлено відповідачу вимогу вих. № 269/12 від 03.12.2019 про розірвання Договору з 31.12.2018 та належне виконання зобов`язань, цінним листом з повідомленням. Лист було вручено, що підтверджується отриманим повідомленням про вручення. З огляду на загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані в укладеному сторонами договорі, які характеризуються особливостями об`єкта цих зобов`язань - наданням однією стороною (виконавцем) послуг за завданням другої сторони (замовника) за плату, суд приходить до висновку, що між ПП «Шериф-ГБР» та [PERSON] виникли зобов`язання, що випливають з договору про надання послуг, які врегульовані нормами глави 63 ЦК України, положення якої можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частина 2 статті 901 ЦК України). Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Такий порядок визначений пунктом 8.3. Договору, який передбачає право кожної зі сторін на його розірвання за умови попередження про це другої сторони письмово за 15 днів. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас жодних доказів направлення відповідачем позивачу письмового повідомлення про розірвання договору суду не надано. Зважаючи на вид послуг, що є предметом Договору, та зміст самого Договору, який передбачає, що вартість послуг охорони не залежить від фактичного часу охорони, посилання відповідача на відсутність доказів фактичного надання йому послуг не заслуговують на увагу і є безпідставними. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписом статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з умовами пункту 7.2.1. Договору у разі невиконання замовником зобов`язань щодо оплати послуг їх вартість автоматично збільшується на 50 % від суми, передбаченої пунктом 7.1. даного Договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Як вбачається з пункту 4.1 договору від 24.06.2016 року, у разі прострочення виконання зобов`язання замовником за даним договором, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день на суму невиконаних зобов`язань. Розрахунком позивача підтверджена заборгованість по оплаті послуг, яка становить 7748,00 грн. розмір неустойки (пені) у відповідності до умов договору в сумі 3107,14 грн. 3 % річних від простроченої суми в розмірі 376,96 грн. індекс інфляції на прострочену суму в розмірі 1385,18 грн.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Шериф-ГБР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг охорони квартири. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, у відповідності ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved