Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

АТ «Універсал Банк» (місце знаходження: м. Київ вул. Автозаводська, 54/19) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43435 гривень 74 копійки за договором про надання банківських послуг та судові витрати. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу поточного рахунку, видачі йому платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) [INFO] , звернувся до акціонерного товариства "Універсал Банк " (код ЄДРПОУ: 21133352) шляхом встановлення мобільного додатку monobank в якому підписав цифровим підписом та подав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг якою, по суті підтвердив, що ця анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, який він зобов`язується виконувати (а.с.31,32, 33-45,46-50). За договором про надання банківських послуг, акціонерне товариство «Універсал Банк» взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати йому платіжну картку та надати йому кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 50 000 гривень, з можливістю його коригування, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання щомісяця, до останнього дня місяця, наступного за звітнім, сплачувати не менше 4% від заборгованості, яка включає в себе борг по кредиту та процент за його користування (пільговий період - 0,00001% - діє з моменту виникнення боргу до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення боргу - до 62 днів; базова ставка - 3,1% на місяць, за умови не погашення боргу у повному обсязі в пільговий період; збільшена ставка - 6,2% на місяць, у випадку наявності простроченої заборгованості) - (а.с. 46-48). Акціонерне товариство «Універсал Банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок, випустив платіжну картку, та кредитував його рахунок, але він у повному обсязі та у вказаний строк не повертав отриманий кредит, та не сплачував процентів за користування кредитними коштами (а.с.7-14). Як наслідок, 10 березня 2025 року, акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що виникла за договором про надання банківських послуг від 11.06.2020 року, через невиконання ним взятих на себе зобов`язань (а.с.1-4). Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати назад виданий йому кредит. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 11 червня 2020 року, [PERSON] та акціонерне товариство «Універсал Банк» уклали змішаний договір про надання банківських послуг, за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе обов`язок відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати йому платіжну картку та надати йому кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 50 000 гривень, з можливістю його коригування, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання щомісяця, до останнього дня місяця, наступного за звітнім, сплачувати не менше 4% від заборгованості, яка включає в себе борг по кредиту та процент за його користування (пільговий період - 0,00001% - діє з моменту виникнення боргу до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення боргу - до 62 днів; базова ставка - 3,1% на місяць, за умови не погашення боргу у повному обсязі в пільговий період; збільшена ставка - 6,2% на місяць, у випадку наявності простроченої заборгованості) - (а.с. 31,32, 33-45,46-50). І банк, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі (а.с.30,31). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором про надання банківських послуг, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит у строки і порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-14) [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість із повернення кредиту у розмірі 43435 гривень 74 копійки, повернення якого він прострочив. При цьому суд враховує, що положення частини 2 статті 1050 ЦК України передбачають право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, але позичальник прострочив повернення чергової її частини. Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань у вигляді повернення кредиту, на підставі договору про надання банківських послуг від 11 червня 2020 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача кредиту. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 43435 гривень 74 копійки, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.5), і позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже,

Outcome: approved