Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

У грудні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що 05 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z62.19741.004989237. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 307,00 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 24 місяці, Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,0% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Також 05 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №C-001-048817-19- 980. Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 і пункту 2 Кредитного договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 гривень. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 5000,00 грн. Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює банк в межах встановленого Угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі, за даним Договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС», було відступлено права вимоги за заборгованостями [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 і №C-001-048817-19-980 від 05.03.2019. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом - 29 257,37 грн; заборгованість за відсотками - 14 346,46 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 29 879,26 грн; всього - 73 483,09 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору №C-001-048817-19-980 від 05.03.2019, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом - 5000,00 грн; заборгованість за відсотками - 8 028,09 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 00,00 грн, всього - 13 028,09 гривень. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитними договорами №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 і № C-001-048817-19-980 від 05.03.2019 в загальному розмірі 86 511,18 гривень та судові витрати по справі. Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Квятковським Д. В. було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задовольнити частково, а саме: за кредитним договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 року - відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропущенням строків позовної давності, а за кредитним договором №C-001-048817-19- 980 від 05.03.2019 - задовольнити частково, стягнути з [PERSON] 5000 гривень заборгованості за основним боргом, в решті позовних вимог відмовити. Також, зазначає, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг щодо обслуговування кредиту і погодження їх з [PERSON] при укладенні кредитного договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 та фактичного їх отримання нею. Положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, без його участі. Представник відповідача адвокат Квятковський Д. В. в судовому засіданні позов визнає частково, з підстав, наведених у відзиві на позов. Суд, розглянувши позовну заяву, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. За даним Договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено права вимоги за заборгованостями [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договорами №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 і №C-001-048817-19-980 від 05.03.2019. Отже, 05 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z62.19741.004989237. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 40 307,00 гривень, строком на 24 місяці, за процентною ставкою у розмірі 15,0 % річних. Також, 05 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-001-048817-19- 980. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 5000,00 грн; максимальний ліміт - 200 000 грн; відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. Зобов`язання за переліченими договорами АТ «Ідея Банк» були виконані належним чином, проте, з другої сторони, відповідач [PERSON] не виконувала свої обов`язки, тому станом на дату подачі позовної заяви до суду виникла заборгованість за договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, а саме: за основним боргом - 29 257,37 грн; заборгованість за відсотками - 14 346,46 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 29 879,26 грн; всього - 73 483,09 грн та за договором №C-001-048817-19-980 від 05.03.2019 за основним боргом - 5000,00 грн, за відсотками - 8 028,09 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 00,00 грн, всього - 13 028,09 гривень. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 відповідачка щомісячно, починаючи з 05.04.2019 (перший платіж) повинна була вносити на рахунок Банку 2805,59 гривень оплати за користування кредитними коштами. З виписки АТ «Ідея Банк» від 25.07.2023 вбачається, що [PERSON] 05 квітня 2019 року не внесла необхідні кошти та в подальшому не виконувала умови кредитного договору. Отже, момент неналежного виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 настав 05 квітня 2019 року. Кінцевий термін повернення кредиту - 05 березня 2020 року. Представник відповідача посилається як на підставу відмови у задоволенні позову в частині, що стосується кредитного договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, пропущення позивачем строку позовної давності. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 до 30 червня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні на усій її території введено воєнний стан указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє по сьогоднішній день. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, початок загального (трирічного) строку перебігу позовної давності за тілом кредиту та відсотками за Договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, почався 05.04.2019 та мав би закінчитися 05.04.2022, однак, враховуючи введення карантину з 12.03.2020 та в подальшому воєнного стану 24.02.2022, строк позовної давності зупинився. Таке застосування закону стосується і Договору №C-001-048817-19-980 від 05.03.2019. З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду, а тому посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним. Також, доводи представника відповідача про те, що умови Договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 щодо нарахування та сплати щомісячної комісії є нікчемними, судом не приймаються, з огляду на те, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII, в редакції станом на час укладення кредитного договору, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Відповідно до п.1.10 Кредитного договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, плата за обслуговування кредиту включає в себе надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних, електронних та інших каналів зв`язку. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п.3.3.1 Кредитного договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, Банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення сплати з 61 календарного дня та по день повного погашення за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення. Таким чином, Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі плату (комісію) за обслуговування кредиту. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року (справа №199/7014/20, провадження №61-17825св21). Початок спеціального (однорічного) строку перебігу позовної давності за нарахованою комісією за Договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019, почався 05.04.2019 та мав би закінчитися 05.04.2020, однак, враховуючи введення карантину 12.03.2020 та в подальшому воєнного стану 24.02.2022, строк позовної давності зупинився. Згідно виписки АТ «Ідея Банк» від 25.07.2023 щодо кредитної лінії, відкритої відповідно до Договору №C-001-048817-19- 980 від 05.03.2019, [PERSON] з 28.03.2019 почала користуватися кредитними коштами, однак плату за користування належним чином не здійснювала, внаслідок чого також утворилася заборгованість у сумі 13 028,09 гривень. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договорами кредиту, укладених між нею та АТ «Ідея Банк» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення не позбавлений можливості отримати кредитні кошти, відсотки та витрати, пов`язані з обслуговуванням кредиту, на що він розраховував при укладенні договору. Отже, враховуючи зміст зазначених правових норм, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 в сумі 73 483,09 гривень та №C-001-048817-19- 980 від 05.03.2019 в сумі 13 028,09 гривень, що в загальному складає 86 511,18 гривень. Також, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок, згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №72 від 19.12.2024 АТ «ОТП БАНК».

Outcome: approved