Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське-1» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 2001 по 2024. У зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу було встановлено, третю групу інвалідності та втрата працездатності в розмірі 65%. По сукупності захворювань, діагноз: радикулопатія поперекова крижова L5, S1 та шийна С6, С7,С8 і з вираженимстатико динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово топічнимсиндромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопатковогоперіартрозу (ПФ другого ступеня), остеопорозу у поєднанні з періартрозом ліктьовихі колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічнеобструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхітпершої стадії, емфізема легень першої стадії) група В, ЛН першого - другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другогоступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до пункту 18 Акту форми П-4 причинами виникнення у хронічногопрофесійного захворювання є пил переважно фіброгенної дії вуглепородний пил,виробничий шув, несприятливий мікроклімат, важкість праці. Позивач зазначає, що на теперішній час він має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функції організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, що призвело до порушення звичного способу його життя і потребує додаткових зусиль для організації, порушення нормальних життєвих зв`язків. Протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, почуття страху за майбутнє своє та своєї сім`ї, психологічний дискомфорт і значне порушення щиросердечного спокою. Професійні захворювання призвили до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів, що призводить до нераціональної втрати часу та життєвої енергії. Також вказані захворювання обмежують позивача у ведені нормального способу життя, спокійно спати вночі, викликають обмеження в рухах, обмежені в життєдіяльності, соціально-побутовому житті та змушують позивача додавати зусиль для організації своєї життєдіяльності, роздратованість та загальна слабкість. Все це змінило його звичайні умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Позивач вказує, що йому спричинені глибокі фізичні та душевні страждання, які носять тривалий характер, постійне лікування не призводить до поновлення становища, яке існувало до втрати працездатності та ушкодження здоров`я. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 200 000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідними вимогами. 24.12.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 15.10.2001 по 01.06.2022. Наказом №24 к від 01.06.2022 позивача було звільнено з державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське-1», за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України(а.с. 29 на зворотному аркуші). Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджений 17.10.2023, йому були встановлені діагнози:радикулопатія поперекова крижова L5, S1 та шийна С6, С7,С8 і з вираженимстатико динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово топічнимсиндромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопатковогоперіартрозу (ПФ другого ступеня), остеопорозу у поєднанні з періартрозом ліктьовихі колінних суглобів (ПФ другого ступеня) (М51.1); хронічнеобструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхітпершої стадії, емфізема легень першої стадії) група В, ЛН першого - другого ступеня(J42, J43); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другогоступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і [PERSON] (Н90.3) (а.с. 16-18). Згідно акту розслідування, хронічне професійне захворюваннявиникло, у зв`язку з пил переважно фіброгенної дії, вуглепородний пил кремніядіоксіл кристалічний при вмісті у пилу до 5 %; потужність зовнішньої роботи при роботі за участю нижніх кінцівок та тулуба; маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну; робоча поза; нахили тулуба; виробничий шум та швидкість руху повітря (а.с. 17). Згідно довідки МСЕК від 07.11.2023 серії 12ААА № 131554 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням (а.с.12). Позивачу встановлено 65% втрати працездатності за професійним захворюванням з яких: 40% - радикулопатія з ДПП, 15% - хронічний обструктивне захворювання легень, 5 % туговухість. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України\~«Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 07.11.2023 позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи(а.с. 31). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи. Внаслідок професійного захворювання позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, позивач визнаний інвалідом третьої групи. Виходячи з вищевикладеного,суд вважаєможливим стягнутиз відповідачана користьпозивача врахунок\~відшкодування моральної шкоди 90\~000грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial