Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі ТОВ «Слон Кредит») договір про надання споживчого кредиту №1459111 від 24.02.2024 року, за умовами якого відповідачу було надано кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені кредитним договором. 14.10.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14102024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14.10.2024\~року,\~ТОВ«ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 36375 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 28875 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 2500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею. Посилаючись на\~те,\~що всупереч\~умовам договору\~відповідач не\~виконав свого\~зобов`язання,\~після відступлення\~позивачу права\~грошової вимоги\~до відповідача,\~останній не\~здійснив жодного\~платежу для\~погашення існуючої\~заборгованості ні\~на рахунки\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ»,\~ні на\~рахунки попереднього\~кредитора,\~позивач просив\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за договором про надання\~споживчого кредиту\~№1459111\~від 24.02.2024\~рокув сумі 36375 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.43-44). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с.4). Відповідач в судовому засіданні пояснила, що отримував кредит в сумі 5000 грн. на лікування, суму кредиту не повертала у зв`язку з відсутністю коштів. Визнає борг в частині тіла кредиту. Заяв по суті справи не подала. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.02.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1459111 (далі кредитний договір), підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, згідно якого на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.5-9). Сторонами кредитного договору було погоджено надання кредиту на наступних умовах: сума кредиту 5000 грн. 00 коп. (п.1.3); строк кредитування 360 днів (п.1.4); періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4); фіксована процентна ставка двох видів: стандартна процента ставка у розмірі 2,50% в день, що застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, а також знижена процентна ставка у розмірі 0,010% в день, що застосовується якщо споживач до 25.03.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5); мета отримання кредиту споживчі потреби (п.1.6); порядок надання кредиту шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок споживача уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1); нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (п.3.1). Додатком №1 до кредитного договору визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.9 зворотній бік). До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту від 24.02.2024 року, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та зберігає чинність та є актуальним до 25.02.2024 року (а.с.10-11). ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 5000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 05.11.2024 року №20241105-1554 (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.10.2024 року заборгованість становить 36375 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 28875 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 2500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею (а.с.13). 14.10.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (далі клієнт) укладено договір факторингу №14102024, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.15-17). 14.10.2024 року між сторонами договору факторингу підписано акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.18). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14.10.2024 року, ТОВ «Слон Кредит» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №1459111 від 24.02.2024 року в загальній сумі 36375 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 28875 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 2500 грн. 00 коп. заборгованість за пенею (а.с.19). Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення кредитного договору узгоджується з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦУ України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~положень ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача доведено укладення кредитного договору, у якому відповідачем погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу. ТОВ «Слон Кредит» виконало свої обов`язки за кредитним договором, однак відповідач порушує взяте на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 33875 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 28875 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявності заборгованості та її розміру суду не надано. Щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором в сумі 2500 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня в сумі 2555 грн. 00 коп., нарахована за період з 25.03.2024 року по 24.04.2024 року. Згідно із\~п.18\~розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що пеня за порушення грошового зобов`язання, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 2500 грн. 00 коп., нарахованої за період з 25.03.2024 року по 24.04.2024 року. За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати зі сплати судового збору в сумі 2816 грн. 04 коп.

Outcome: partial