Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ), в інтересах якої діє представник адвокат Чернушенко В.\~О., звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою, у якій просила розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 29 січня 2011 року, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] (далі [PERSON] ), [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 січня 2011 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] . З осені 2023 року сторони проживають в одній квартирі, але як сусіди, спільне господарство не ведуть, кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя, а почуття любові і поваги між ними втрачене. Позивач зазначає, що подальше збереження сім`ї та спільне життя з відповідачем є неможливим та суперечитиме її та дитини інтересам. Усі обов`язки щодо утримання та виховання доньки позивач несе самостійно, без матеріальної допомоги відповідача не має змоги створити дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Ухвалою від 17 лютого 2025 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою від 19 березня 2025 року суд за клопотанням представника позивача витребував у Кременчуцької ДПІ ГУ ДПС у Полтавській області довідку про доходи [PERSON] за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року. 18 квітня 2025 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій остання просила стягувати з відповідача кошти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів, починаючи із дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Чернушенко В.\~О., надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити судовий розгляд без її та позивача участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові розписки про отримання судового повідомлення, із клопотанням про відкладення розгляду справи відповідач не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Зі змісту частини другої статті 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вбачається, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною другою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першої статті 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина перша статті 55 Сімейного кодексу України). Суд установив, що 29 січня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, про що складено актовий запис №\~47, та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.\~с. 10). [PERSON] , народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 21 липня 2011 року (а.\~с. 11). Згідно з частиною третьою статті 56 та частиною другою статті 104 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин; шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з тим, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За доводами позивача відповідач на момент звернення до суду з позовною заяву на своєму утриманні непрацездатних осіб не має, є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, з дня звернення позивачем до суду, тобто з 27 січня 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини першої 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За правилами пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів, та 1211 грн 20 коп. на користь відповідача за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved