Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

07.10.2024 представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Найда К.В. звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача Акціонерного товариства страхова компанія «Мега-Гарант» на користь позивача [PERSON] 24000,00 грн відшкодування моральної шкоди, 67100,00 грн - відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, 10000,00 грн, на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] по 24000,00 грн відшкодування моральної шкоди, 10000,00 грн - витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1190 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23 жовтня 2021 року близько 18 год. 50 хв., водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно несправним автомобілем марки "Mazda-6 2.0D", р.н. [NUMBER] рухався автомобільною дорогою М-09 сполученням "Тернопіль-Львів-Рава-Руська" у напрямку від м. Тернопіль до м. Львів, із швидкістю близько 80 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху на 32 км+630м вказаної автодороги, неподалік с. Тустоголови та м. Зборів, Зборівської ОТГ, Тернопільського району, Тернопільської області, водій [PERSON] , допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля "Mazda-6 2.0D" на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок наїзду транспортним засобом велосипедист [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми голови та грудей із численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі, масивної крововтрати та порушення функції внутрішніх органів, від яких відповідно до висновку судово-медичної експертизи №933 від 25.11.2021 р., настала його смерть на місці події. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 23.10.2021 р., внесені старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області Чубенком О.В. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021210000000272. 30.04.2022 року кримінальне провадження №12021210000000272 від 23.10.2021 року закрите старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковником поліції Чубенком О.В. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дружині [PERSON] , дочці [PERSON] , дочці [PERSON], яка не була відшкодована, тому позивачі звернулися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представник позивачів через систему «Електронний суд» направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, письмові пояснення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №12021210000000272 від 30.04.2022 23 жовтня 2021 року близько 18 год. 50 хв., водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно несправним автомобілем марки "Mazda-6 2.0D", р.н. [NUMBER] рухався автомобільною дорогою М-09 сполученням "Тернопіль-Львів-Рава-Руська" у напрямку від м. Тернопіль до м. Львів, із швидкістю близько 80 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар. Під час руху на 32 км+630м вказаної автодороги, неподалік с. Тустоголови та м. Зборів, Зборівської ОТГ, Тернопільського району, Тернопільської області, водій [PERSON] , допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля "Mazda-6 2.0D" на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок наїзду транспортним засобом велосипедист [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми голови та грудей із численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, що призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі, масивної крововтрати та порушення функції внутрішніх органів, від яких відповідно до висновку судово-медичної експертизи №933 від 25.11.2021 р., настала його смерть на місці події. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 23.10.2021 р., внесені старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області Чубенком О.В. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021210000000272. 30.04.2022 року кримінальне провадження №12021210000000272 від 23.10.2021 року закрите старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковником поліції Чубенком О.В. на підставі п. 2ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.(а.с.102-109) Відповідно до полісу №204325783, цивільну відповідальність [PERSON] "Mazda-6 2.0D", р.н. [NUMBER] було застраховано в АТ «СК «Мега Гарант», поліс був діючий станом на дату ДТП - 23.10.2021.(а.с.57) Розмір страхової виплати становить за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю - 260000 грн., за шкоду, заподіяну майна - 130000 грн. Позивачі, що є дружиною та дітьми загиблого [PERSON] звернулися до страховика з повідомленням про ДТП від 29.08.2024 та заявами про виплату страхового відшкодування. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Позивачі посилаються на те, що цивільна відповідальність власника тз, яким завдано шкоди застрахована в страховій компанії, до якої вони звернулися, однак сума матеріальної шкоди не сплачена. Позивачі стверджують, що наслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема моральна шкода дружині [PERSON] , дочці [PERSON] , дочці [PERSON] , які позивачі оцінюють в 24000,00 грн - кожний. Також, на підтвердження витрат на спорудження надгробного пам`ятника 67 100,00 грн, позивач [PERSON] надала договір на виготовлення пам`ятника №2481 від 03.01.2023 та акт прийняття-передачі виконаних робіт до нього від 10.07.2024, вартість замовлення 67100грн.(а.с.171), яку і просить відшкодувати на її користь. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно ст.34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Приписами ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У відповідача СК «Мега Гарант» у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком. Відповідно до вимог 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в ред. на момент страхового випадку) Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно 27.4. вищезазначеного Закону Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. З формулювання статті 11 ЦК України можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 цього Кодексу. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону № 85/96-ВР). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Водночас у Законі № 1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону). Тобто положення цього Закону спрямовані, як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України). Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В постановах Великої Палати Верховного Суду послідовно наголошується, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). Відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1, підпункту «а» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (фонду страхових гарантій) відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ (повного члена), що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ , страховик зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього. Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи. Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. Що узгоджується з висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 201/16373/16-ц. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачі, звертаючись з даним позовом до суду щодо підстав відшкодування шкоди посилаються на ст.1187 ЦК України. Суд погоджується з твердженням позивачів, які мають право на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідач згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як встановлено судом під час розгляду справи, обставин непереборної сили або умислу потерпілого в даному випадку під час розгляду кримінальної справи встановлено не було і не було заявлено про такі обставини під час розгляду цивільної справи. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст.81, 83, 84 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На час ухвалення рішення суду першої інстанції та до теперішнього часу АТ "Страхова компанія "Мега-Гарант" не ліквідована (тобто не виключена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), а тому зобов`язана самостійно відшкодовувати шкоду, а тому вимоги позивачів саме до АТ «Страхова компанія «Мега Гарант» є обґрунтованими. Також, суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування на користь позивачів суми у відшкодування моральної шкоди, та витрат на спорудження надгробного пам`ятника, оскільки ці суми є обґрунтованими та підтвердженими належними та допустимими доказами, відповідно до вимог Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачів документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу в розмірі, заявленому в позові, оскільки дані витрати підтверджені належними доказами (договір, розрахунок), і ці витрати є соразмірними даній справі та витратам адвоката. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що відповідають чинному законодавству, доведеними в судовому засіданні та не спростованими відповідачем, а тому позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved