Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

08 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивачка просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 13\~234\~848,00 гривень, а також здійснити розподіл судових витрат. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 05 грудня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 05 грудня 2024 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із першою неявкою відповідачки у підготовче засідання, підготовчий розгляд відкладено на 05 лютого 2025 року. 23 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] на отримання електронних повісток, у якій вона просила надсилати судові виклики в електронній формі за зазначеним у заяві номером телефону. 05 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Байдеріна Олександра Анатолійовича надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій заявник просив здійснити розгляд справи за його відсутності, проти закриття підготовчого засідання не заперечував. У підготовче засідання, призначене на 05 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду на 17 березня 2025 року. 17 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Байдеріна Олександра Анатолійовича надійшла заява про розгляд справи без участі. У судове засідання, призначене на 17 березня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання, судовий розгляд відкладено на 16 квітня 2025 року. Повістка на 16 квітня 2025 року була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, повістка на 16 квітня 2025 року була направлена за фактичним місцем проживання [PERSON] , що визначена у договорі позики грошових коштів від 25.04.2024 року листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, повістка на 16 квітня 2025 року була направлена за номером телефону, на який [PERSON] просила надсилати судові виклики в електронній формі в заяві від 23 січня 2025 року, та відповідно до довідки про доставку повідомлення, зазначена повістка доставлена адресату 17.03.2025 року. Також, повістка на 16 квітня 2025 року була повторно направлена за фактичним місцем проживання [PERSON] , що визначена у договорі позики грошових коштів від 25.04.2024 року, засобами кур`єрського зв`язку ТОВ «ДВАДЦЯТЬ П`ЯТЬ ГОДИН», проте, відправлення повернуто адресату із зазначенням причини: відсутність адресата за місцем проживання». 16 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Байдеріна Олександра Анатолійовича про розгляд справи без участі, у якому заявник зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. У судове засідання, призначене на 16 квітня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку із неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 25 квітня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошову суму у розмірі 12\~630\~912,00 гривень, що за офіційним курсом НБУ на день посвідчення договору склало 320\~000,00 Доларів США. У п.3 Договору зазначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником в день укладання такого договору. У п.4 Договору сторони погодили, що у разі девальваціїї протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у національній валюті еквівалентну 320\~000 Доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу. Відповідно до п.5 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 25 вересня 2024 року. Згідно п.10 Договору, у якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, позичальник надає в заставу корпоративні права ТОВ «ТРЕНС ТЕРМІНАЛ КОМПАНІ» у розмірі 50%, яка становить 558\~000,00 гривень (а.с.9). В якості забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 25 квітня 2024 року, 25 квітня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «ТРАНС ТЕРМІНАЛ КОМПАНІ» в особі директора Шалімова Артура Вікторовича, яке є майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки, в силу якого, іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна (а.с.11). [PERSON] направлялася заява (письмова вимога про усунення порушення) [PERSON] від 08.10.2024 року №732/02-24, у якій вона вимагала негайно повернути позику у повному обсязі, а також повідомила про намір розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.39-40). Факт направлення заяви (вимоги) за фактичним місцем проживання відповідачки, визначеним договором підтверджується копіями конверту (а.с.41-44). [PERSON] направлялася заява (письмова вимога про усунення порушення) [PERSON] від 26.09.2024 року №711/02-24, у якій вона вимагала негайно повернути позику у повному обсязі, а також повідомила про намір розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.27-28). Факт направлення заяви (вимоги) за зареєстрованим місцем проживання відповідачки підтверджується копіями конверту (а.с.29-32). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.ч.1-2 ст.1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Відповідач своєчасно не повернула позикодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики. Таким чином, у порушення умов договору позики, а також статей 509, 526, 1046-1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Будь яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надходило. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості станом на 08.11.2024 року становить 13\~234\~848,00 гривень. В якості обчислення розмір заборгованості, позивачем взято офіційний курс НБУ станом на 08.11.2024 року, з розрахунком того, що вартість 1 Долара США становить 41,3589 гривень. Суд погоджується із заявленим розмір заборгованості та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 15\~140,00 гривень. Згідно копії платіжної інструкції від 07.11.2024 року №1451, позивачка сплатила 15\~140,00 гривень в якості судового збору. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 02 листопада 2024 року між АО «СІ.ЕЛ.ЕС» та [PERSON] було укладено догові про надання професійної правничої допомоги №199/1, за яким клієнт доручила АТ класти, підготувати, підписати та подати позовну заяву з вимогами [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики від 25.04.2024 року з правом представництва інтересів у відповідній судовій справі, правом збирання доказів, подання до суду заяв, клопотань, пояснень тощо без обмежень повноважень адвоката. У п.4 договору сторони погодили, що гонорар за виконання доручення становить 80\~000,00 гривень. У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, у відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved