Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 20.03.2025 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса, змінивши предмет позову заявою від 08.04.2025 просить: - визнати незаконним і протиправним та скасувати наказ начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління (з основної діяльності) №119 від 20 грудня 2024 року про результати службового розслідування в частині притягнення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] працює на посаді начальника району електричних мереж за колективним договором в Квартирно-експлуатаційному відділі м.Одеса. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у оспорюваному наказі стали негідні та зневажливі вчинки [PERSON] , які проявляються у вигляді погроз в бік працівників та начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління, що є порушенням вимог виконання основних обов`язків працівника, згідно підпункту 3.1 пункту 3 Колективного договору в частині ведення себе гідно та з повагою в трудовому колективі. В наказі «негідними та зневажливими вчинками, що проявлялися у вигляді погроз у бік працівників та начальника» називається попередження позивача про звернення до вищого керівництва та до правоохоронних органів, зокрема, повідомлення їх про порушення трудового законодавства та Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», які можуть привести до вчинення правопорушення, передбаченого КУпАП чи КК України. Першочергово конфлікт виник між сином позивача [PERSON] , який відмовився підмінити на добовому наряді на посту незнайомих озброєних військовослужбовців, що не входить в коло обов`язків [PERSON] як працівника на посаді сторожа. Позивач нікому не грубив і не погрожував, лише повідомив, що якщо не припиниться свавілля, буде вимушений звернутись до вищого керівництва та до правоохоронних органів. Позивач вказує, що було порушено порядок проведення службового розслідування та відсутні правові підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності, адже [PERSON] діяв згідно зі своїми посадовими обов`язками. Позивачу та його сину не було повідомлено про наявність наказу щодо проведення службового розслідування та не взято до уваги його з сином пояснення. Також у оскаржуваному наказі відсутні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Позивач вказує про наявність мобінгу з боку керівництва Одеського квартирного-експлуатаційного управління в його адресу та адресу сина та про те, що зазнав цькування через своє попередження, будучи навіть не учасником спору чи конфлікту. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21.03.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 22.04.2025. До суду 08.04.2025 надійшов відзив від представника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса в особі представника [PERSON] , згідно якого заперечує проти позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] допустив зневажливе ставлення до своїх колег, проявив зневагу до їх гідності, чим порушив трудову дисципліну. 29.11.2024 майор [PERSON] зустрівся з позивачем і у ході розмови [PERSON] поводив себе зухвало, проявляв зневагу до своїх колег та зазначив, що він «навчить як треба нести службу, знає цим займається 8 ЦЗІ і в нього є дані щодо роду діяльності центру та інша інформація». 16.12.2024 після проведення засідання комісії з розслідування інциденту з сином позивача, [PERSON] знову здійснив порушення трудової дисципліни, а саме: висловлював погрози нецензурною лайкою у бік працівника ЗСУ [PERSON] та начальника Одеського КЕУ, акцентуючи увагу своїх впливових знайомих та негативні наслідки для працівників ЗСУ. Саме події, що сталися 29.11.2024 та 16.12.2024 та полягали у порушення позивачем трудової дисципліни, стали підставою для проведення відносно нього службового розслідування. За результати службового розслідування з`ясовано порушення позивачем вимоги виконання основних обов`язків працівників згідно п.3 пп.3.1 колективного договору Одеського КЕУ в частині ведення себе гідно та з повагою у трудовому колективі. Доказів на підтвердження відсутності погроз матеріали справи не містять, навпаки такі доводи спростовуються матеріалами службового розслідування. Позивач зазначає, що під час проведення службового розслідування його не просили надати пояснення, однак він сам відмовився від надання пояснень. Оскаржуваний наказ містить підставу для притягнення до відповідальності та норми, які позивач порушив. Службове розслідування відносно позивача проведено з дотриманням встановлених чинним законодавством норм, а наказ є законним та обґрунтованим. Мобінг є адміністративним правопорушенням, в той час як будь-яких постанов про притягнення робітників відповідача до адміністративної відповідальності долучено не було. Наказом начальника КЕВ м.Одеса від 18.03.2025 з відповідача було знято догану. До суду 14.04.2025 надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] , згідно якої вказує, що відсутність у наказі конкретних фактів «негідних та зневажливих вчинків» свідчать про необґрунтованість висновку відповідача. Вказує, що не був належним чином повідомлений про проведення службового розслідування, відсутні конкретні факти вчинення проступку, лише загальні формулювання. Відповідач не врахував правомірність дій позивача як спроби запобігти порушення законодавства з боку інших осіб. Факт оголошення догани за правомірне попередження позивач вважає мобінгом, а зняття догани свідчить про те, що вона була необґрунтована. До суду 17.04.2025 надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника КЕВ м.Одеси Андреєва А.Е., згідно яких стверджує, що докази долучені до відзиву свідчать про наявність підстав для проведення службового розслідування. Законність притягнення сина позивача до відповідальності не є предметом розгляду цієї справи. Заперечення позивачем щодо відібрання у нього пояснень суперечить його поведінці раніше, згідно якої він відмовився надавати пояснення, тому такі дії викликають сумнів у добросовісності позивача в цілому. Представник позивача [PERSON] [PERSON] 22.04.2025 подав до суду заяву відповідь на заперечення відповідача. У судовому засіданні 22.04.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] було прийнято заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про зміну предмету позову, прийнято відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та повернуто заяву відповідь на заперечення відповідача від 22.04.2025, адже такий документ не передбачений чинним законодавством, не є заявою по суті справи. Судом задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Представники сторін надали вступні слова, з метою виклику свідків у засіданні оголошено перерву до 29.04.2025. У судовому засіданні 29.04.2025 свідок [PERSON] , який є сином позивача вказав, що [PERSON] поважно ставиться до своєї роботи, а бувший керівник [PERSON] зневажливо ставився до своїх працівників, інші також скаржилися на нього. Також [PERSON] на запитання представника відповідача повідомив, що не був присутній під час подій, які стали підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] зі всіма за руку вітається, а з позивачем ні, цькування з боку [PERSON] не було, але було грубе спілкування зі всіма працівниками, через що свідку було тяжко з ним спілкуватися і свідок звільнилася 03.02.2025. Щодо підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] не знає, однак була свідком того, як керівник погрожував звільнити позивача, на нарадах кричав. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач завжди допомагав, не було такого щоб зневажливо ставився до роботи. Минулий керівник останні пів року не вітався лише з позивачем, свідка та інших працівників обзивав, робоча атмосфера була напружена під час керівництва Цвілодуба. Свідок публічно про догану не чув. Свідок [PERSON] повідомив, щ є підстави обумовлювати, адже на зборах начальник словесно напав на нього, тому на вимогу представника позивача свідка [PERSON] було знято. [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов, представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази та показання свідків, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 04.10.2011 прийнятий на роботу в квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, а з 01.07.2012 переведений на посаду начальника 16р. району електричних мереж, про що свідчать записи в трудовій книжці (а.с.15). Наказом начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління (з основної діяльності) Юрія Цвілодуба №421 від 10.12.2024 наказано провести службове розслідування з метою встановлення причин особистого конфлікту між працівником сторожової охорони Одеського КЕУ Дмитром Корженко та черговим офіцером 8 Центру ЗІ та КБ в ІТС майором [PERSON] (а.с.31, 47). Тобто, службове розслідування щодо [PERSON] не призначалося. Комісією складено 16.12.2024 акт про те, що [PERSON] та [PERSON] пояснення нададуть у письмовому вигляді 19.12.2024, пояснюючи тим, що терміни службового розслідування складають до 20.12.2024 і необхідно продумати змістовність надаваних пояснень (а.с.47). 17.12.2024 начальник сторожової охорони Одеського КЕУ працівник ЗСУ Олександр Ткачов склав доповідну записку у якій зазначив, що 16.12.2024 сталася розмова з батьком [PERSON] , який після закінчення засідання, висловив погрози брудною лайкою у бік начальника охорони та у бік начальника Одеського КЕУ. Сенс цих загроз був у том, що у нього є впливові знайомі і вони сильно пошкодують з начальником, приїдуть люди до безграмотних сторожів і вони напишуть про всі роботи котрі вони не повинні були робити та їм буде гаплик (а.с.47). Актом від 19.12.2024 комісія засвідчила відмову [PERSON] від надання пояснень та не повідомлення про причини таких дій (а.с.47). Актом службового розслідування від 19.12.2024 запропоновано притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та оголосити догану, зазначивши, що 29.11.2024 [PERSON] сказав майору [PERSON] , що навчить як треба нести службу та відзначив, що знає чим займається 8 ЦЗІ і в нього є дані щодо роду діяльності центру та інша інформація, а після засідання 16.12.2024 [PERSON] висловив погрози брудною лайкою у бік працівника ЗСУ [PERSON] та начальника Одеського КЕУ, акцентуючи увагу на те, що у нього є впливові знайомі і працівник ЗСУ [PERSON] з начальником Одеського КЕУ дуже пошкодують (а.с.47 на звороті). Акт службового розслідування повторює частину доповідної записки начальника сторожової охорони Одеського КЕУ працівник ЗСУ Олександр Ткачов від 17.12.2024. Наказом начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління (з основної діяльності) Юрія Цвілодуба №119 від 20.12.2024 службове розслідування завершене та п.2 наказу: «згідно Кодексу законів про працю України (зі змінами) глава Х Трудова дисципліна, статей 139, 142, 152, вимог Колективного договору Одеського КЕУ за порушення трудової дисципліни притягнути працівника ЗСУ [PERSON] та працівника ЗСУ [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та оголосити догану». У наказі відзначено, що в ході конфлікту, який виник 07.12.2024 між сторожем військового містечка № [NUMBER] міста Одеси працівником ЗСУ [PERSON] та військовослужбовцем 8 ЦЗІ старшого солдата [PERSON] , майора [PERSON] , який виник по причині не бажання виконувати прохання по підміні на посту № [NUMBER] будівлі № [NUMBER] військового містечка № [NUMBER] міста Одеси, яка супроводжувалася нецензурною лайкою, образами в бік військових з боку працівників ЗСУ [PERSON] , останнім допущено порушення п.3 підпункту 3.1 колективного договору Одеського КЕУ в частині ведення себе гідно та з повагою в трудовому колективі. Щодо підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача [PERSON] в оспорюваному зазначено наступне: «Також в ході службового розслідування з`ясовано факти, що з боку працівника ЗСУ [PERSON] були негідні та зневажливі вчинки, що проявилися у вигляді погроз у бік працівників та начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління. Що є порушенням вимог виконання основних обов`язків працівників згідно пункту 3 підпункту 3.1 колективного договору Одеського КЕУ затвердженого протоколом №89 від 18 червня 2024 року, статей 3, 21, 28 Конституції України в частині ведення себе гідно та з повагою в трудовому колективі» (а.с.16). Відтак, згідно підпункту 3.1 пункту 3 Колективного договору Одеського квартирно-експлуатаційного управління, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективі Одеського квартирно-експлуатаційного управління №89 від 18.06.2024 на 2024-2027 роки, сторона роботодавця зобов`язується виплату заробітної плати здійснювати у першочерговому порядку згідно з діючим законодавством та галузевою угодою в цим колективним договором. Всі інші платежі проводяться після виконання зобов`язань по виплаті заробітної плати (а.с.22-24). Таким чином, оскаржуваний наказ містить посилання на порушення [PERSON] норми пункту 3 підпункту 3.1 колективного договору Одеського КЕУ, яка жодним чином не відноситься до трудової дисципліни. В свою чергу, згідно правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Одеського квартирно-експлуатаційного управління, який є додатком №1 до Колективного договору, а саме викладених у підпункті 3.1 пункту 3, працівники зобов`язані вести себе гідно та з повагою в трудовому колективі (а.с.25-26). Докази додані щодо [PERSON] , зокрема, його трудова книжка, посадова інструкція, журнал ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку та інше не приймаються до уваги, адже як правильно вказує представник відповідача не стосується предмету спору, яким є виключено оскарження наказу №119 від 20.12.2024 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] . 10.03.2025 [PERSON] звернувся до нового начальника КЕВ м.Одеси з заявою про скасування наказу №119 від 20.12.2024 (а.с.32-33). Наказом начальника Одеського квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (з основної діяльності) Інги Альошиної №22 від 18.03.2025 знято дисциплінарне стягнення «догана», накладене на начальника району електричних мереж Квартино-експлуатаційного відділу м.Одеса працівника Збройних Сил України [PERSON] наказом начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління від 20.12.2024 №119, у зв`язку з тим, що [PERSON] не допущено нового порушення трудової дисципліни та враховуючи, що він проявив себе як сумлінний працівник (а.с.48). Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України). Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При цьому саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнений до дисциплінарної відповідальності. [PERSON] не надав пояснення в ході службового розслідування у зв`язку з відмовою їх надавати. Твердження [PERSON] про те, що він не знав про службове розслідування та у нього не запросили письмових пояснень спростовують доказами, доданими до відзиву. Разом з тим, суд наголошує, що службове розслідування щодо дій [PERSON] не розпочиналася, у зв`язку з чим з актів про відмову від надання пояснень не можливо встановити, які пояснення відмовився надавати позивач: щодо службового розслідування конфлікту свого сина чи щодо дій [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149КЗпПУкраїни правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття148 КЗпП України). Відповідно до ст. 150КЗпПУкраїни дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2021 року по справі № 219/2474/19 зазначив, що у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Відтак в наказі зазначено «з боку працівника ЗСУ [PERSON] були негідні та зневажливі вчинки, що проявлялися у вигляді погроз у бік працівників та начальника Одеського квартирно-експлуатаційного управління». При тому, такі висновки зроблені лише на підставі доповідної записки [PERSON] , тому вживання слів «працівників» є неправильним, адже одного працівника. Показання свідків не стосуються обставин застосування дисциплінарного стягнення, лише вказують на те, що з боку начальника Одеського КЕУ Цвілодуба Ю. було упереджене ставлення до [PERSON] , адже начальник лише з ним не вітався за руку. Разом з тим, щодо обставин порушення [PERSON] норм чинного законодавства, то як вказувалося вище посилання у наказі на підпункт 3.1 пункту 3 колективного договору є безпідставним, адже такий пункт стосується оплати праці. Також в наказі є посилання на порушення [PERSON] статей 3, 21, 28 Конституції України. Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Стаття 21 Конституції України закріплює, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст. 23 Конституції України, кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Таким чином, оскаржуваний наказ №119 від 20.12.2024 містить абстракті посилання на порушення позивачем норм чинного законодавства та відсутнє посилання на акт, який підтверджує порушення трудової дисципліни, що є підставою для скасування такого наказу. Разом з тим, слід відзначити, що «негідні та зневажливі вчинки» є оціночним поняттям, а конкретного факту вчинення [PERSON] порушення трудової дисципліни, як правильно вказує представник позивача, оскаржуваний наказ не містить. Доводи відповідача про скасування догани як на підставу відмови у позові не приймаються судом до уваги, адже скасування догани свідчить про наявність порушення трудової дисципліни та дисциплінарного проступку, яка згодом була скасована, у зв`язку з відсутністю нових порушень, в той час як предмет спору є скасування наказу, тобто відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності з самого початку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що поданий позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволення в частині визнання наказу №119 від 20.12.2024 незаконним та його скасування. Щодо вимоги позивача про визнання наказу протиправним, то Кодекс законів про працю свідчить про можливість визнання наказу незаконним, тобто таким, що не відповідає закону, тоді як термін «протиправність» часто в нормативно-правових актах застосовується як синонім терміну «незаконність», тому визнання наказу і протиправним і незаконним не є необхіднім. Згідно ст. 2-2 КЗпП України мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що мобінг є складом адміністративного правопорушення, закріпленого у ст.173-5 КУпАП і матеріали справи не свідчать про притягнення до адміністративної відповідальності за мобінг [PERSON] , тому доводи представника позивача про мобінг [PERSON] є безпідставними. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам учасників справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн (а.с.9), який у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial