Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~звернувся 06\~січня 2022\~року до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] та просив суд стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, що виникла по [ADDRESS] , за період з 01.10.2013 по 30.09.2021 за спожиту послугу з постачання теплової енергії у сумі 33\~390,57 грн., інфляційні втрати в сумі 12\~984,45 грн., 3% річних у сумі 4\~113,55 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за вказані послуги. В обґрунтування вимог зазначено про надання послуг з постачання теплової енергії до житла відповідачки та порушення нею вимог статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 19 Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, у результаті чого виникла указана заборгованість. Тому з метою захисту прав виконавця послуг з постачання теплової енергії, позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В ході розгляду справи позивач змінив предмет позову та в редакції заяви від 24 лютого 2025 року просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за надану послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2013 по 02.07.2019 року в розмірі основного боргу в сумі 33\~390,57 грн., 3% річних у сумі 4\~113,55 грн., та інфляційні втрати у сумі 12\~984, 45 грн., а всього 50\~488,57 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року справу передано за підсудністю до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу. Ураховуючи, що на підставі частини 1 статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, ухвалою суду від 13 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Юлії Сергіївни про зміну предмета позову у справі. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Шевченко Ю.С. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача Журавська М.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити у задоволенні вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов (том 1 а.с. 38-43) представником відповідача Журавською М.В. зазначено, що станом на момент виникнення спірних взаємовідносин з позивачем, [PERSON] фактично не отримувала послуги з централізованого опалення, оскільки не проживала за адресою виникнення боргу, а була зареєстрована та мешкала по [ADDRESS] . Позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. у період з 01.10.2013 по 05.01.2019 на суму 28\~439,26 грн., а також інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, 24 січня 2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Таганай» було укладено договір оренди нерухомого майна № 2, відповідно до умов якого вартість комунальних послуг орендарем сплачується самостійно на рахунки відповідних підприємств, а тому [PERSON] вважає, що обов`язки щодо сплати послуг за централізоване опалення припинились 01.01.2019 на підставі укладеного договору нерухомого майна № 2 від 24 січня 2019 року. Таким чином у період часу з 01.01.2019 по 02.07.2019 [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки ним являється ТОВ «Торговий Дім Таганай» як особа, яка безпосередньо використовувала дане приміщення та брала зобов`язання по оплаті даних послуг. Крім того, право власності на квартиру по [ADDRESS] перейшло до [PERSON] , якою було 03 липня 2019 року здійснено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 828739/МБ-1, виданого 02.06.2008 та укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло від ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором № 828739/МБ виданого 31.05.2019. Таким чином у період з 03.07.2019 власником квартири за адресою виникнення боргу була [PERSON] , яка 20.02.2020 відчужила вказану квартиру [PERSON] , а отже [PERSON] не була власником та не могла користуватись послугами з централізованого опалення в період з03.07.2019 по 30.09.2021 і є неналежним відповідачем у справі. Тому просить відмовити у задоволенні вимог. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2002, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за № 550, у період з 01.10.2013 по 02.07.2019 була власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється відповідачем та підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с. 53-71), а отже у спірний період [PERSON] споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за вказаною адресою. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18, від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18, тощо). Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та постачанню теплової енергії, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), чинними на момент виникнення правовідносин (утрата чинності 01.05.2022). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIIIвстановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Докази звернення відповідачки в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи відсутні. Так, згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] за період з 01.10.2013 по 02.07.2019 становить у сумі 33\~390,57 грн. (том 2 а.с. 21). Доказів на спростовування зазначеного не надано. Стосовно доводів сторони відповідача про наявність договору № 2 оренди нерухомого майна від 24 січня 2019 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Таганай» (том 1 а.с. 46-52), де сторони погодили самостійну сплату орендарем вартості комунальних послуг, суд дійшов таких висновків. Так, пунктом 3.2 договору оренди, сторони погодили самостійну сплату орендарем комунальних послуг,в тому числі й опалення, починаючи з 01.01.2019 до моменту повернення об`єкту оренди орендодавцю. Згідно пункту 3.7. договору оренди, орендар самостійно укладає договори на надання комунальних послуг та сплачує їх самостійно. Таким чином сторони договору погодили обов`язок орендаря укладення договорів щодо надання комунальних послуг та сплату за ці послуги. Разом з тим, пунктом 7.3 договору сторони також погодили, що у разі, коли орендар не виконає власні обов`язки, визначені в даному договорі, орендодавець має право розірвати цей договір в будь-який час з моменту такого порушення, за умови попереднього письмового повідомлення орендаря не менше ніж за 10 днів до дати передбачуваного розірвання договору. Таким чином, виходячи з викладеного, оскільки пунктом 7.3 договору оренди не конкретизовано, невиконання яких саме обов`язків є підставою для розірвання договору, суд вважає, що відповідач [PERSON] , як власник нерухомого майна, зобов`язана була\~контролювати в тому числі й виконання орендарем ТОВ «Торговий Дім Таганай» умов пунктів 3.2 та 3.7 договору, які, згідно письмових доказів, протягом строку дії оренди не виконувались. Договір з цих підстав розірваний не був, а отже відповідальність за його невиконання несе орендодавець нерухомого майна. За таких обставин [PERSON] , як власник\~нерухомого \~майна у спірний період, несе зобов`язання за оплату комунальних послуг, оскільки відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов`язковою до сплати незалежно від проживання є послуга з постачання тепла (опалення). Положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності ( ч.1 ст. 320 ЦК України ). При цьому [PERSON] , як сторона договору оренди № 2 від 24.01.2019, не позбавлена права на звернення до суду з регресним позовом про відшкодування витрат на комунальні послуги у разі встановлення факту невиконання орендарем умов договору. За таких обставин, суд відхиляє заперечення відповідача в цій частині. Разом з тим, відповідачем [PERSON] заявлено про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. За нормами статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною четвертою статті 267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261\~ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. Як убачається з наданого позивачем розрахунку та бухгалтерської довідки, за весь заявлений до стягнення період стороною відповідача не було\~здійснено жодної\~оплати за надані послуги, а отже строк позовної давності не було перервано діями відповідача. Згідно Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23). Тому суд ураховує положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, відповідно до якого трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2017 по 02.07.2019. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18), оскільки неправомірними діями відповідачки позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та частково погоджується з наданим позивачем розрахунком з урахуванням строків позовної давності та висновків Об`єднаної\~палати Касаційного\~господарського суду\~у справі\~№ 910/13071/19 (сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за\~період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог. Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача в рахунок відшкодування суму судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з розрахунку: 25\~016,25 грн. (сума боргу, задоволена судом) * 2\~270,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 50\~488,57 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial