Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд: - розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, який було зареєстровано 22.07.2021 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 309; - призначити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000,00 грн, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду; - призначити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1500 грн. Позов обґрунтовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, шлюб існує формально, подальше збереження є недоцільним, примирення неможливе, від шлюбу мають дитину. Вказує, що відповідач працює водієм без реєстрації трудових відносин в будівельному супермаркеті, має точку з продажу ковбасних виробів на базарі, отримує кошти по інвалідності, його дохід становить більше 25000,00 грн, фінансової допомоги на утримання позивача та дитини не надає. На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка потребує постійного її догляду в силу своїх фізіологічних потреб, а тому не має змоги працювати та забезпечити собі та спільній дитині гідні умови життя. У зв`язку з тим, що відповідач є працездатним, отримує щомісячний стабільний дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 грн. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 30.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.02.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнає, а саме в частині вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1281,50 грн щомісячно; у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини в сумі 1500,00 просить відмовити за безпідставністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він на даний час не працює, має інвалідність третьої групи, отримує пенсію у розмірі 2980,00 грн, інших доходів не має. Сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі не має можливості. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Лукашук О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач у поданому відзиві просить розглядати справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Захист державою сім`ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені в ст. 51 Конституції України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із засобів виконання батьками зобов`язань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Отже, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. При цьому добровільний порядок сплати аліментів не виключає права стягувача аліментів у будь-який час звернутися з заявою про стягнення аліментів до суду. Згідно положень ст. 181 СК України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Також, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини (жінки) на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка (батька дитини) надавати таке утримання. Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки-матері на утримання батьком дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що батько дитини може надавати матеріальну допомогу. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22.07.2021 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 309. Сторони записані батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи, що сторони однією сім`єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для його розірвання. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 05.07.2023 за № № 2023/005020192, 2022/001087959. Довідкою про перебування на обліку, виданою ГУПФУ в Житомирській області Управління обслуговування громадян за № 0600-0206-8/19566 від 27.02.2025 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з 20.02.2018, отримує пенсію по інвалідності, являється інвалідом 3 групи загального захворювання. Надбавку на догляд, пільгу на оплату житлово-комунальних послуг та страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві не отримує. [PERSON] за період з 01.01.2024 по 28.02.2025 отримав пенсію по інвалідності у розмірі 41280,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 8481510878441423 ГУПФУ в Житомирській області. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.02.2025 за № 0624-25-02677, [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня. Згідно інформації ТСЦ № 1842 від 09.04.2025 № 31/35/1842/287-аз-298-2025 за [PERSON] , [INFO] , зареєстровані наступні транспортні засоби: YAMAHA GEAR, 2006 р.в., білого кольору, об`єм дв. 50 см3, дата реєстрації 30.09.2016; - NISSAN E-NV 200, 2015 р.в., сірого кольору, дата реєстрації 05.09.2024; - FORD TRANSIT, 1999 р.в., білого кольору, дата реєстрації 23.06.2006; - ВАЗ 21011, 1975 р.в., жовтого кольору, дата реєстрації 01.04.1999. Відповідач на даний час офіційно не працює, протилежного судом не встановлено. Відповідач у поданому до суду відзиві погоджується сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1281,50 грн щомісячно. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Дослідивши матеріали справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує потребу дитини в одержанні аліментів, наявність у відповідача на праві власності рухомого майна, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, та дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін. Водночас суд вважає недоведеними доводи позивачки про те, на які потреби підлягають витрачанню грошові кошти в сумі 5000,00 грн і що виходячи з рівності обов`язку батьків на утримання дитини розмір витрат на утримання сина становить 10000,00 грн на місяць. Серед іншого, позивач не вказує, на які саме витрати необхідні кошти в такому розмірі, до позову не надано жодного доказу, що дитина їх потребує. Відсутнє посилання в позові і на розмір доходу самої позивачки, що дало б підстави суду вважати, що розмір її доходу є недостатнім для забезпечення половини від потреб дитини на утримання. Ураховуючи викладені обставини, вік дитини, розмір прожиткового мінімуму на її утримання, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 2000,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. У постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13.06.2018 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до ч. ч. 2 та 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням наведеного, суд визначає розмір аліментів на утримання позивача до досягнення малолітньою дитиною сторін 3-річного віку у розмірі 1500,00 грн щомісячно з урахуванням матеріального становища відповідача та обставин справи. Також, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Таким чином, з відповідача на користь позивача за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2422,40 грн стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial