Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.05.2018 у розмірі 47690.89 грн., що складається з: 38506.01 грн. - заборгованість за тілом кредита; 9184.88 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судового збору у розмірі 2422.40 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 23.05.2018 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі вказаної Анкети-заяви Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 47 000,00 грн. Відповідач, отримавши картку, здійснила її активацію та користувалася кредитними коштами, що свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами. Однак, відповідач порушила умови Договору щодо своєчасного погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 19.11.2024 утворилася заборгованість у розмірі 47690.89 грн.. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернулася до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" (далі - АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Позивач) з метою отримання банківських послуг. 23 травня 2018 року Відповідач підписала Анкету-заяву № б/н та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяли на момент підписання Анкети-заяви та були розміщені на офіційному вебсайті Банку (https://privatbank.ua/terms). На виконання умов укладеного договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 47 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку, долученими до матеріалів справи. Відповідач отримала кредитну картку, здійснила її активацію та почала користуватися кредитними коштами, про що свідчать операції, відображені у виписці по рахунку. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Однак, відповідач в порушення умов кредитного договору не здійснювала своєчасного та повного погашення заборгованості за використаними кредитними коштами та нарахованими відсотками. Станом на 19 листопада 2024 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за кредитним договором № б/н від 23.05.2018 становила 47690.89 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 38506.01 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 9184.88 грн. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до правил ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до правил ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзацом 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Суд, дослідивши наданий АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 23.05.2018 станом на 19 листопада 2024 року, вважає його обґрунтованим . Розрахунок здійснено на підставі умов укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК", до яких приєдналася Відповідач. Суд враховує, що відповідач, підписавши Анкету-заяву, погодилася з цими Умовами та правилами, які регулюють порядок надання кредиту, нарахування відсотків та погашення заборгованості. Надана позивачем виписка по рахунку відображає рух коштів за картковим рахунком Відповідача, включаючи операції з отримання кредитних коштів, їх використання та часткового погашення заборгованості. Розрахунок заборгованості узгоджується з даними, що містяться у виписці, відображаючи фактично використану суму кредитного ліміту та здійснені платежі. Розрахунок заборгованості за простроченими відсотками відображає нарахування відсотків на фактично заборговану суму кредиту за період порушення Відповідачем своїх зобов`язань. Суд не вбачає невідповідності у застосованій відсотковій ставці умовам договору, оскільки Позивачем надано докази щодо ознайомлення Відповідача з Умовами та правилами, які передбачають порядок нарахування відсотків. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не подала відзиву на позовну заяву та не надала жодних доказів, які б спростовували правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості або свідчили б про належне виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором. Суд враховує, що банківські виписки є первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують здійснення господарських операцій, відповідно до переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5. Таким чином, надані позивачем документи є належними доказами на підтвердження розміру заборгованості. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі - 47 690,89 грн. та 2 422,40 грн. у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved