Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

08.10.2024 позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Гафича Івана Івановича звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути із відповідача в його користь 54 450, 33 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди. Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що 04\~липня 2024\~року о\~17\~год 30\~хв в\~м.Тернопіль\~на перехресті\~вулиці Глиняна-проспект\~С.Бандери-вулиці\~Тютюника,\~ водій\~ [PERSON] \~керуючи транспортним\~засобом MAN\~L2000\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не був\~уважним,\~не врахував\~дорожньої обстановки,не\~дотримався безпечного\~інтервалу,\~внаслідок чого\~допустив зіткнення\~з автомобілем\~марки RENAULT\~MEGANE\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~який рухався\~праворуч,\~та в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди трнспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження,\~чим завдано\~матеріальних збитків.\~Постановою Тернопільського\~міськрайонного суду\~від 17.07.2024\~у справі\~№607/15497/24\~ [PERSON] визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення передбаченого\~ст.124\~КУпАП. В результаті ДТП [PERSON] завдано матеріальну шкоду. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант», якою виплачено страхове відшкодування в розмірі 48 000 гривень. Таким чином, з врахуванням вже виплаченої страхової суми, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 54450,33 гривень, тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту (102\~450, 33 гривень) та отриманим страховим відшкодуванням (48\~000 гривень). Крім того, належний позивачеві автомобіль, був основним засобом пересування для нього та його родини. Пошкодження відповідачем автомобіля, завдано позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку із перенесеним стресом через пошкодження майна. [PERSON] оцінює нанесену йому моральну шкоду в розмірі 10\~000 гривень. 04.11.2024 Судом зареєстрований відзив на позовну заяву поданий відповідачем, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221526332 від 16.06.2024, визначено страхову суму на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 320\~000,00 гривень та за шкоду заподіяну майну 160\~000, 00 гривень, франшиза становить 1600 гривень. З огляду на вищевказане, при настанні страхового випадку, розмір страхового відшкодування за завдану матеріальну шкоду має сплачуватися ТДВ «СК «Альфа-Гарант», виходячи із ліміту страхового відшкодування 160\~000 гривень, зменшеного на розмір франшизи (1600,00 гривень), а не стягуватися із нього. Проте, позивачем зазначено про неповну/часткову виплату страхового відшкодування матіральних збитків його страховиком ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявлено суми у розмірі 102450,33 (збитки визначені із Висновком СОД ФОП [PERSON] від 28.07.2024) відшкодовано за рахунок страхової суми лише 48 000, 00 гривень. Зазначає, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика, а не на нього, як страхувальника. Враховуючи те, що розмір ліміту страхового відшкодування, яке належить сплатити страховику ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілого [PERSON] становить 160\~000 гривень, заявлену позивачем до стягнення сумум матеріального збитку належить стягувати саме із ТДВ «СК «Альфа-Гарант», а не із [PERSON] , а отже він не є належним відповідачем у даній справі. Щодо заявленого до стягнення розміру моральної шкоди вважає, що вона не підлягає задоволенню у заявленому розмірі та підлягає зменшенню, з огляду на наступне. На його переконання, розмір моральної шкоди є необґрунтований [PERSON] належними доказами, а посилання представника позивача на практику Верховного Суду про стягнення моральної шкоди у подібних правовідносинах є некоректним, адже обсяг моральних страждань, як і розмір заявлених до стягнення витрат не може бути продиктований іншими справами, а підлягає дослідженню в кожному окремому випадку індивудуально, враховуючи подані у спарві докази, із врахуванням принципу розумності та справедливості. Разом з тим, стягнення моральної шкоди не повинно перетворювати компенсаційну мету такого стягнення у спосіб збагачення позивача. З врахування вищенаведених підстав, вважає що позов до задоволення не підлягає. 09.01.2025 Судом зареєстровані додаткові пояснення подані представником позивача адвокатом Гафич І.І., в яких представник зазначає, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у вигляді різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування фізичного зносу та отриманим страховим відшкодуванням на загальну суму 206 489,94 грн., завдану за наслідками неправомірних дій відповідача під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 752/07-24 від 28.07.2024 вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на дату ДТП 04 липня 2024 року становить: 102 450,33 грн. (Сто дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 33 коп.). На користь Позивача підлягає стягненню різниця між вартістю на проведення відновлювального ремонту і розміром страхового відшкодування - 54 450 грн. 33 коп., а саме: 102 450,33 (вартість відновлювального ремонту) - 48 000,00 грн (отримане страхове відшкодування) = 54 450 грн. 33 коп. З цих підстав, вважає що позов підлягає до задоволення. Ухвалою судді від 14.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/21793/24 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2024 постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант», що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних у поданому до суду відзиві, просив в позові відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені статтями 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 04 липня 2024 року о 17 год 30 хв, керуючи автомобілем марки MAN L2000 д.н.з. [NUMBER] , в м.Тернопіль на перехресті вулиці Глиняна-проспект С.Бандери-вулиці Тютюника, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT MEGANE д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався праворуч, та в результаті дорожньо-транспортної пригоди трнспортн засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/15497/24 від 17.07.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.07.2024, є встановленим та не підлягає доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №221526332. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля RENAULT MEGANE реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 752/07-24 від 28.07.2024: 1. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП 04 липня 2024 pоку, з урахуванням ПДВ на складові частини, що потребують заміни, становить: 58 561, 45 грн. (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят одна гривня 45 коп.). 2. Вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 04 липня 2024 pоку, становить: 102 450,33 грн. (сто дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень 33 коп.). 3. Ринкова вартість КТЗ марки RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 04 липня 2024 pоку, становить: 292 261,80 грн двісті дев`яносто дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 80 коп.). 4. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу, зменшеного на суму назначену відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату ДТП 04 липня 2024 року, становить: 55 119,19 грн (п`ятдесят п`ять тисяч сто дев`ятнадцять гривень 19 коп.). Як вбачається із матеріалів справи, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було виплачено страхове відшкодування позивачу, в сумі 48 000 гривень. (а.с. 13). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між сторонами, є відносини, які пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. В судовому порядку встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП 04 липня 2024 pоку, становить: 102 450,33 грн. Сума страхового відшкодування матеріального збитку завданого власникові автомобіля RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] складає 48 000 гривень. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, згідно з вимогами статті 22 цього закону страховик відшкодовує потерпілій особі лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу не підлягають відшкодуванню страховиком згідно із законом. Таким чином, страховик за полісом обов`язкового страхування відповідає за шкоду завдану його страхувальником з урахування коефіцієнту фізичного зносу, який повинен відшкодовувати винуватець. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, згідно з яким правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець. Вказане відповідає правовій позиції Верхового Суду, яка викладена у постановах від 03.02.2021 у справі № 592/8115/21, від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19. Отже, якщо потерпіла особа звернулася до страховика й одержала страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоду, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України (відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таким чином, з особи, винної у ДТП, підлягає стягненню в межах ліміту відповідальності страховика різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості матеріального збитку. Отже, з особи винної у ДТП підлягає стягненню різниця в розмірі 54\~450, 33 грн., між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) в розмірі 102\~450, 33 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 48 000 гривень. З приводу заперечень представника відповідача, щодо визначення розміру різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості матеріального збитку, яку позивач прость стягнути із відповідача, Суд зазначає наступне. Представник відповідача заперечуючи, щодо доводів позивача посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про розмір коефіцієнта фізичного зносу автомобіля RENAULT MEGANE, реєстраційний номер [NUMBER] , який в судовому порядку возивач просить стягнути із відповідача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідач зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Суд зауважує, що як відповідач так і його представник були наділені правами, передбаченими цивільним-процесуальним кодексом України, зокрема подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, зокрема щодо витребування доказів та призначення експертиз. Натомість, жодних доказів, які б підтвердили міркування сторони відповідача та спростували доводи позивача, Суду не надано. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, Суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу було спричинено моральних страждань через негативні зміни у його житті, оскільки належний позивачеві автомобіль, був основним засобом пересування для нього та його родини. Пошкодження відповідачем автомобіля, завдано позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку із перенесеним стресом щодо пошкодження майна. Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , позивач [PERSON] зазнав моральних страждань, оскільки його автомобіль зазнав механічних ушкоджень, що в свою чергу спричинило негативні зміни в житті позивача, що ним мотивовано в позовній заяві. Разом з тим, суд вважає завищеним визначений позивачем розмір моральної шкоди. Враховуючи характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. Отже, зважаючи на викладене вище, вирішуючи спір між сторонами щодо відшкодування відповідачем завданої шкоди, обґрунтованості позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості матеріального збитку та моральної шкоди, суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про часткову доведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності порушення його прав з боку відповідача, що є підставою для прийняття судового рішення про часткове задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 92,24 %, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1117,21 грн (1211,20/100*92,24%), пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. Також, у відповідності до статті 141 ЦПК України, із відповідача в користь позивача, слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, що складаються витрат пов`язаних із проведенням авто-товарознавчого дослідження в розмірі 3500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial