Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 384 грн. 69 коп.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7\~100 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.08.2020 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 491032243, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» надав позичальнику кредит у сумі 36\~506 грн. 30 коп., строк кредиту 60 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 %. АТ «Альфа - Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 36\~506 грн. 30 коп., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 20.12.2021 загальний розмір заборгованості становив 52\~384 грн. 69 коп., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 36\~506 грн. 30 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15\~878 грн. 39 коп. Представник зазначає, що 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 491032243 від 18.08.2020. Згідно з розрахунком заборгованості, за [PERSON] станом на 20.12.2021 обліковується заборгованість в розмірі 52\~384 грн. 69 коп. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.12.2024 було скасовано заочне рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 28.03.2024, ухвалене у справі № 537/483/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до розгляду. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надіслав на адресу суду заяву, відповідно до змісту якої представник позивача зазначає, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~частини 1\~ статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В судовому засіданні встановлено, що 18.08.2020 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 491032243, відповідно до умов якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 36\~506 грн. 30 коп., процентна ставка за даним договором становить 39,90 %, строк кредиту 60 місяців, дата повернення 19.08.2025. За змістом оферти на укладання угоди про надання кредиту 491032243 від 18.08.2020, [PERSON] підтвердив, що Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку, в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Угоди, запропонував визначити детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, суму комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Також, згідно змісту оферти на укладання угоди про надання кредиту 491032243 від 18.08.2020, запропоновано всі відносини між клієнтом і банком, що не врегульовані угодою, врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, є і невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку. Відповідачем [PERSON] було погоджено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №491032243 від 18.08.2020, про що свідчить його власноручний підпис, наявний під вказаним Графіком. В судовому засіданні встановлено, що договір між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено в електронній формі. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Альфа Банк» виконав умови договору та перерахував грошові кошти у розмірі 36\~506 грн. 30 коп. безготівковим шляхом відповідачу [PERSON] , однак останній свої обов`язки щодо їхнього повернення не виконав, внаслідок чого станом на 20.12.2021 відповідач має заборгованість у розмірі 52\~384 грн. 69 коп., яка складається з 36\~506 грн. 30 коп. - тіло кредиту та 15\~878 грн. 39 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні. 20.12.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору. Право вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право яких належить клієнту. Згідно з додатком №1-1 до Договору факторингу №4 від 20.12.2021, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набув право грошової вимоги і за кредитним договором №491032243 від 18.08.2020, укладеним між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором №491032243 від 18.08.2020, укладеним між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Суд вважає достовірно доведеною в судовому засіданні обставину невиконання відповідачем умов кредитного договору та наявності заборгованості з тіла кредиту та нарахованих відсотків, що підтверджено письмовими матеріалами справи, а також змістом пояснень [PERSON] , що наявні в його заяві про перегляд заочного рішення суду, де останній вказав, що відповідно до договору взяті на себе зобов`язання він не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Суму боргу за тілом кредиту та розміром нарахованих відсотків відповідачем не оспорено. Відповідач [PERSON] , згідно змісту його заяви про перегляд заочного рішення суду, посилається на те, що йому не було відомо про відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», жодних вимог від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про сплату заборгованості в добровільному порядку він не отримував, а отже останніми не вжито заходів позасудового врегулювання спору. Однак, суд не розцінює зазначену відповідачем обставину як таку, що свідчить про неправомірність пред`явлення до нього вимог ТОВ ФК «Еліт Фінанс», оскільки положеннями статті 516\~Цивільного кодексу\~передбачено,\~що заміна\~кредитора у\~зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту на підставі укладеного договору факторингу є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: копію договору про надання юридичних послуг №02/10-23 від 02.10.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; копію додаткового договору №2 до договору про надання юридичних послуг № 02/10-23 від 02.10.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб», відповідно до якого сторонами погоджено суму витрат за надання замовником послуг по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7\~100 грн. 00 коп.; копію акту №2 приймання передачі виконаних робіт від 03.01.2024; копію платіжної інструкції № 16 від 04.01.2024 на суму 7 100 грн. 00 коп. За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, а також відстуності заперечень в цій частині з боку відповідача, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 7 100 грн. 00 коп. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved