Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Позивач через с вого представника - адвоката Медвідя В. А., звернулося до суду з позовом до відповідачки в якому просив виключити з актового запису № 63 від 22.04.2022 про народження [INFO] [PERSON] в м. Гайворон Голованівського району Кіровоградської області, складеного Гайворонським відділом ДРАЦС у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості про позивача, як батька дитини [PERSON] . Позов мотивований тим, що 20.02.2020 між сторонами було укладено шлюб, що зареєстровано у Бориспільському відділі ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 29.02.2020 позивач покинув територію України і більше не повертався. Відповідачка залишилась проживати на території України та більше вони не бачились. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2023 шлюб між ними було розірвано. Надалі, [INFO] позивачка народила дитину, батьком якої, враховуючи факт перебування в шлюбі, вказано позивача. Однак він не є біологічним батьком дитини, оскільки дитина народжена через 2 роки після того як сторони перестали проживати разом і позивач покинув територію України. Відповідачка позов визнала, подавши заяву про визнання позову. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Медвідь В. А. та відповідачка [PERSON] подали письмові заяви, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення в підготовчому засіданні. Представник третьої особи - Благовіщенського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати без представника відділу. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради Кіровоградської області у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Ухвалою від 29.01.2025 було відкрито провадження в справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Гайворонської міської ради Кіровоградської області. 19.02.2025 від третьої особи - Благовіщенського відділу ДРАЦС надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та прийняття рішення на розсуд суду. 20.02.2025 від третьої особи - Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та прийняття рішення на розсуд суду. В підготовчому засіданні 21.02.2025 представник позивача подав клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою підготовчого засідання від 21.02.2025 призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження в справі зупинено. Ухвалою від 11.03.2025 поновлено провадження в справі у зв`язку з поверненням ухвали суду від 21.02.2025 без виконання. 21.03.2025 від третьої особи - Органу опіки та піклування Гайворонської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та прийняття рішення на розсуд суду. 14.03.2025 представником позивача подано клопотання про витребування доказів. 25.03.2025 представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання 25.03.2025 за його відсутності, підтримання клопотання про витребування доказів. 25.03.2025 відповідачкою подано заяву про проведення підготовчого засідання 25.03.2025 за її відсутності. Ухвалою підготовчого засідання від 25.03.2025 витребувано докази за клопотанням представника позивача, оголошено перерву в підготовчому засіданні. 23.04.2025 відповідачкою подано заяви про визнання позову та проведення розгляду справи за її відсутності та ухвалення судового рішення. 23.04.2025 представником позивача подано клопотання про проведення підготовчого засідання за його відсутності та ухвалення судового рішення. Відповідно до ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на подані сторонами та третіми особами заяви, визнання позову відповідачкою, суд, дослідивши надані докази доходить висновку про можливість задоволення позову та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін та третіх осіб. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Також судом при зазначенні дати ухвалення судового рішення застосовано висновок ОП ВС викладений у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 в якому вказано, що у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до вимог, ч. 1, 2ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу походить від подружжя. Відповідно до ст. 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122та125цьогоКодексу. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей122,124,126і127цьогоКодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до пункту 8 вказаної Постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про оспорювання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для категоричного висновку для оспорювання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Відповідно до ч. ч. 1 та 3ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] матір`ю вказана відповідачка в справі - [PERSON] , а батьком - позивач по справі, [PERSON] . Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області в справі № 385/336/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був укладений 20.02.2020. Рішення набрало законної сили 16.06.2023. З листа Благовіщенського відділу ДРАСЦ від 13.02.2025 вбачається, що в актовому записі № 63 про народження [PERSON] відомості про батька вказані відповідно до ст. 133 СК України. З листа Державної прикордонної служби України від 26.03.2025 вбачається, що за період з 20.02.2020 по 20.04.2022 міститься інформація про перетинання кордону в напрямку на виїзд громадянином Азербайджанської Республіки [PERSON] 29.02.2020, іншої інформації щодо нього немає; а інформація про перетин кордону України Громадянкою України [PERSON] - за період з 20.02.2020 по 30.04.2022 - відсутня. Така інформація про перетин кордону [PERSON] відповідає інформації вказаній в його закордонному паспорті [NUMBER] . Отже з цього вбачається, що сторони в справі в період з 29.02.2020 по 30.04.2022 не перебували в межах однієї країни, а отже не бачились. Тому [PERSON] не може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що зазначено в актовому запису про народження в силу того, що матір народженої дитини перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку з цим суд вказує, що хоча єдиним науковим методом для спростування факту батьківства є судова експертиза, яка в даній справі не проводилась, але, враховуючи встановлені судом обставини в справі, а саме - факт перебування сторін в різних державах на час зачаття дитини, суд вважає цю обставину достатньою для висновку про відсутність між позивачем та малолітньою [PERSON] кровного споріднення. Враховуючи встановлені обставини суд не вбачає підстав для відмови в прийнятті заяви про визнання відповідачкою позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає за можливим задоволити позов за результатами підготовчого засідання. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 27.01.2025 (а.с. 4). З огляду на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст. 141, 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору, в розмірі 605,60 грн, стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved