Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь опікуна чи установи, під опікою якої буде перебувати дитина. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення КНП «Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини» про залишення дитини без батьківського піклування, в якому зазначено, що 17.04.2024 відповідачка [PERSON] відмовилась забирати дитину з пологового будинку, про що складено відповідний акт. На підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 303 від 25.04.2024 Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено в органах РАЦС реєстрацію народження покинутої дитини та присвоєно останній прізвище - « [PERSON] », ім`я - « [PERSON] », по батькові - « [PERSON] », дату народження - [INFO] ; відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 38-ОП від 30.04.2024 [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік як дитину позбавлену батьківського піклування. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 348 від 08.05.2025 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та тимчасово влаштовано до КНП «Київська міська дитяча лікарня № 1». На підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 366 від 13.05.2024 дитину було влаштовано на виховання до приватного закладу соціального захисту «Малий груповий будинок «Хеппі хоум». Протягом усього часу відповідач не відвідувала сина, не виявляла бажання приймати участь у його вихованні та повернути його в біологічну сім`ю, не зверталася до органу опіки та піклування щодо зустрічі з дитиною. Також протягом усього перебування на обліку ніхто з родичів життям, здоров`ям та місцем перебування дитини не цікавився, до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації не звертався. У зв`язку з цим позивач вважає, що існують усі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача та третьої особи подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомлену про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 17.04.2024 на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення КНП «Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини» про дитину, позбавлену батьківського піклування, у якому зазначено, що в КНП «Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини» з 16.04.2024 перебуває дитина чоловічої статі, яка позбавлена батьківського піклування на підставі заяви-відмови матері останнього. 17.04.2024 працівниками КНП «Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини» було складено Акт про те, що [PERSON] , [INFO] , відмовилась забрати дитину чоловічої статі [PERSON] , [INFO] . Вказані відомості підтверджуються заявою [PERSON] від 17.04.2024 про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу здоров`я. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 30.04.2024 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, актовий запис № 434, [PERSON] народився [INFO] ; матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно з інформацією відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського району м. Києва № 434/33.5-36 від 30.04.2024, відомості про батьків дитини - [PERSON] , [INFO] , були внесені відповідно до розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 303 від 25.04.2024. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 38-ОП від 30.04.2024 [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік як дитину, позбавлену батьківського піклування. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 348 від 08.05.2025 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та тимчасово влаштовано до КНП «Київська міська дитяча лікарня № 1». На підставі розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 366 від 13.05.2024 дитину було влаштовано на виховання до приватного закладу соціального захисту «Малий груповий будинок «Хеппі хоум». Факт передачі дитини підтверджується актом від 16.05.2024, а також направленням (путівкою) № 4-18/80 від 14.05.2024. У своєму висновку за № 104-9256 від 25.11.2024 орган опіки та піклування - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач [PERSON] , будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , покинула такого у пологовому будинку, після чого до дитини не приходила та не забрала дитину без поважної причини і не виявила щодо неї батьківського піклування, і як встановлено, така ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавилася станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком дитини, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 СК України). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, та відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд стягує з відповідача на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою якого/якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат здійснено судом відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved