Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Білгород Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, просить суд визнати за ним [PERSON] в порядку спадкування право власності на будівлю гаражу боксового типу, який складається із приміщення гаражу, площею 29,1 кв.м. та оглядової ями, площею 6,1 кв.м., загальною площею 35,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача за заперечень відповідача Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він [PERSON] є правонаступником майна, яке належало [PERSON] на підставі заповіту від 05 січня 2001 року, виданого Широківською сільською радою, Білгород Дністровського району, Одеської області. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , він провів захоронення покійного та інші християнські обряди, прийняв спадкове майно, яке було визначено у заповіті: квартиру, дачну ділянку, автомобіль ГАЗ та гараж. Все майно він переоформив в Першій Білгород Дністровський державній нотаріальній конторі (спадкова справа № 46Бг/2001), за винятком автомобільного гаражу за адресою: [ADDRESS] . Автомобільний гараж за вказаним адресом, він не зміг переоформити, так як були відсутні необхідні право установчі документи, які за життя не оформив [PERSON] . Вказаний автомобільний гараж по [ADDRESS] був збудований спадкодавцем на підставі дозвільних на час будівництва документів: дозволу № 89 від 18.06.1978 року, виданого виконкомом Білгород Дністровської міськради на будівництво гаражу [PERSON] , плану забудови земельної ділянки під розміщення автомобільних гаражів та затвердженого Білгород Дністровською міською радою рішення від 24 травня 2002 року за № 349, про присвоєння юридичної адреси збудованим автомобільним гаражам. Для оформлення права власності ним виготовлений технічний паспорт та зроблено витяг з реєстру будівельної діяльності від 11 грудня 2023 року, що вказує на існуючий об`єкт нерухомого майна, а саме: гараж боксового типу за адресою: [ADDRESS] . Оскільки при звернені до нотаріуса йому було відмовлено в отримані свідоцтва, він і звернувся з позовом до суду. Від представника відповідача надійшли письмові пояснення відповідно до яких представник зазначає, що чинне законодавство України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомість, а також їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Починаючи з 1 січня 2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - єдиної державної інформаційної системи, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Щодо підтвердження прав на нерухоме майно, на підставі документів, виданих до 2013 року. До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інші приміщення, будівлі та споруди проводилася в реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювалось реєстраторами заснованих відповідними органами місцевого самоврядування комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна. Державна реєстрація здійснювалась на підставі правовстановлюючих документів, зокрема: договорів, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності; виданих нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування; свідоцтва про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень державного та комунального житлового фонду; рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна тощо. Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ вносив записи до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно, після чого видавав у паперовому вигляді витяг про державну реєстрацію прав який є невід`ємною часиною право встановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права на нерухоме майно на право встановлювальному документі також робив відмітку (штапм) про державну реєстрацію. З 2013 року вищезгаданий реєстр права власності на нерухоме майно, що вівся БТІ, став невід`ємною архівною складовою частиною актуального Державного реєстру речових прав на нерухоме майно який діє на цей час, однак інформація про значну частину майнових прав, що були набуті до 2013 року та реєстрація яких була здійснена на паперових носіях, до чинного Державного реєстру прав не внесена. Речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже для підтвердження свого права, яке виникло до 01.01.2013, якщо власники зазначених об`єктів нерухомого майна мають документи, що містять одну з наступних відміток: штамп БТІ або відмітку БТІ, чи є витяг з реєстру БТІ, такі документи вважаються належним чином оформлені, а право власності зареєстроване до 2013 року в старому реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до відповіді КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 1724 від 31.10.2024 року державна реєстрація права власності гаражу боксового типу, за адресою: [ADDRESS] не проводилася. З позовної заяви та доданих документів вбачається, що позивачем не надано доказу того, що за життя померлий [PERSON] повністю внес свій пай за гараж. Представником Білгород Дністровської міської ради для з`ясування повних обставин справи було опрацьовано архівні матеріали включно із рішення виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради № 349 від 25.0.2002 в додатках до якого можна побачити, що юридична адреса була присвоєна гаражам громадян, які мають свідоцтво про право власності та договір купівлі продажу. Серед переліку таких громадян померлий [PERSON] відсутній. Тобто відсутні будь які правовстановлюючі документи. Тобто за життя померлим [PERSON] право власності на гараж боксового типу, який складається з: приміщення гаражу, площею 35,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] набуто не було. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 червня 2024 року, позовна заява прийнята до розгляду з призначенням справи до її підготовчого розгляду. Разом з ухвалою суду про відкриття провадження у справі були витребувані докази, а саме: з Першої Білгород Дністровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] . 26 вересня 2024 року, вказана спадкова справа надійшла до суду. 22 жовтня 2024 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було зарито з призначенням справи до її судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача просила винести законне та обґрунтоване рішення з врахуванням письмових пояснень. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер [PERSON] (а.с.6) Після його смерті залишилося спадкове майно. Позивач звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом від 09.01.2024 №12/02-14 [PERSON] надана відповідь, відповідно до якої видати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно неможливо, в зв`язку з тим, що ним не надані оригінали документів, що посвідчують право власності та рекомендовано звернутися до суду. Задля повного всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 346/2023, відповідно до якої встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] відповідно до заповіту. Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 14.04.2005 року в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.01.2006 року апеляційна скарга відхилена, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2005 залишено без зміни. Ухвалою від 12 листопада 2007 року, касаційна скарга відхилена, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2005 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 11 січня 2006 року залишена без зміни.(а.с. 50-53) [PERSON] подав заяву до Шостої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до відповіді КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 1724 від 31.10.2024 наданої на запит суду, державна реєстрація права власності гаражу боксового типу, за адресою: [ADDRESS] не проводилася. Відповідно до дозволу № 89 на виконання робіт від 13.06.1973 року, [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу. Розміром 4,0 х6,0 (а.с.9) Вказаний дозвіл наданий на основі рішення № 818 від 23.12.1970 виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради трудящих депутатів. Відповідно до зазначеного рішення було вирішено виділити горбиткомбінату земельну ділянку площею 2050 кв.м. будівництво гаражів по замовленню населення. Відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради № 349 від 24.05.2002 «Про надання юридичної адреси гаражам, розташованим біля складів КЕЧ», було вирішено надати юридичну адресу гаражам, розташованим біля складів КЕЧ, вул. Комунальна, 5; гаражам громадян, які мають свідоцтва про право власності та договір купівлі продажу та розташовані по [ADDRESS] надати нумерацію згідно додатку. (а.с. 40 - 40 зворотна сторінка) Серед переліку таких громадян померлий [PERSON] відсутній. Тобто відсутні будь які правовстановлюючі документи на гараж боксового типу, за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що померлому належав спірний гараж, він ним користувався, все своє майно залишив позивачу. Нормативне обґрунтування У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину,у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах -до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції на час відкриття спадщини, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли\~до набрання\~чинності цим\~Законом,\~визнаються дійсними\~у разі\~відсутності їх\~державної реєстрації,\~передбаченої цим\~Законом,\~за таких\~умов:\~якщо реєстрація\~прав та\~їх обтяжень\~була проведена\~відповідно до\~законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення,\~або якщо\~на момент\~виникнення прав\~та їх\~обтяжень діяло\~законодавство,\~що не\~передбачало обов`язкової\~реєстрації таких\~прав та\~їх обтяжень. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. При вирішенні позову у вказаній частині суд враховує також позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 № 557/1209/16-ц, згідно з якою право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. З огляду на зазначене, правовий режим нерухомості визначається датою завершення будівництва. Згідно з копією технічного паспорту від 28.11.2023 рік спорудження конструкції 1973. Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно на час завершення будівництва спірного гаража регулювався Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 за № 399/2839 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства № 327 від 02.07.2012). Вищезазначений нормативно-правовий акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, хоча виникнення права власності на нерухомість не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004. Відповідно до пункту 2.7 названої Інструкції поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, як і первинна реєстрація, провадиться на підставі правовстановлювальних документів, передбачених додатком 1 до цієї Інструкції. Пунктом 6 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна (додаток № 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб) передбачено, що реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, виданих органами місцевої виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 4.1 вказаної Інструкції оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески. Отже, за вищезазначеною Інструкцією підставою виникнення права власності на гараж у члена гаражного товариства був сам факт збудування нерухомого майна та повного внесення пайових внесків. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, позивачем не надано жодного достатнього, об`єктивного та належного доказу належності [PERSON] право власності на гараж боксового типу, який складається з: приміщення гаражу, площею 35,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, і позивач не набуває право власності на спірний гараж у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . З урахуванням усього вищенаведеного, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, відсутність доказів належності спадкового майна спадкодавцеві, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Білгород Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed