Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

06.11.2024 позивачка [PERSON] в особі свого представника - адвоката Шкабуро О.В. звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя мешкав за адресою: [ADDRESS] . Вона мешкала разом з [PERSON] з 16.02.2002 за цією ж адресою, що підтверджується актом, складеним 21.10.2024 мешканцями будинку. Вони шлюб не реєстрували, але мешкали однією сім`єю як чоловік та дружина з усіма обов`язками, притаманними подружжю, - вели спільне господарство, мали спільний бюджет, влаштовували свята, в побуті були пов`язані спільними обов`язками, разом відпочивали, відвідували родичів і друзів. Вона в іншому шлюбі не була, [PERSON] попередній шлюбі розірвав 07.06.2005, який існував формально. Через хворобу [PERSON] потребував догляду і вона опікувалась ним, дбала про нього. З квітня 2022 [PERSON] був лежачим, тому вона постійно доглядала за ним. Саме вона здійснювала поховання [PERSON] , що підтверджується відповідним договором. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири за вищевказаною адресою, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 24.09.1999. Вона і надалі проживає у вказаній квартирі. З метою отримання спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є відповідач - син [PERSON] , який з батьком не проживав і не надавав йому жодної допомоги, його життям взагалі не цікавився, з померлим батьком не спілкувався. Викладені обставини стали причиною звернення до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, зміну черговості отримання права на спадкування. Просить встановити факт спільного її проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 07.06.2005 по [INFO] та змінити черговість одержання права на спадкування після його смерті, включивши її до кола спадкоємців першої черги. Одночасно представником позивача подано клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 07.11.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Цією ж ухвалою частково задоволено клопотання позивачки про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» виписку з амбулаторної картки (історію хвороби) [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . Витребувані у нотаріуса документи надійшли до суду 22.11.2024. 29.11.2024 до суду надійшли документи, витребувані з КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5». 25.12.2024 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] в особі представника - адвоката Комарової А.О., в якому відповідач позов не визнав повністю та зазначив, щона підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] позивачкою надано сумнівні докази. Зокрема, акт-підтвердження про тимчасове проживання незареєстрованої особи від 21.10.2024 складений зі слів самої позивачки про те, що вона мешкає за цією адресою з 16.02.2002 і по т.ч., вказане засвідчено підписами двох невідомих осіб, які заялені позивачкою як свідки. Договір на організацію та проведення поховання, рахунок-замовлення та свідоцтво про поховання самі по собі не доводять факту постійного проживання позивачки зі спадкодавцем. 5 світлин, одна з яких містить ознаки фотомонтажу, взагалі не несуть ніякого доказового значення. За матеріалами спадкової справи вона відкрита за заявою відповідача та містить відповідь Департаменту реєстраційних послуг ЗМР на запит нотаріуса про те, що на момент смерті спадкодавця з ним за однією адресою ніхто не проживав. В паспорті позивачки зазначена інша адреса її реєстрації, ніж спадкодавця. Ця ж адреса зазначена в позовній заяві та в рахунку-замовленні на поховання померлого, хоча за твердженням позивачки вона тривалий час проживала разом з [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживання. За аналізом чинного законодавства та усталеної судової практики обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, купівля майна для спільного користування, участь в витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житлом, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. На підтвердження підстав для зміни черговості спадкування позивачкою не надано жодного належного доказу. Виписка з амбулаторної карти лише підтверджує відсутність у [PERSON] безпорадного стану. Медична історія [PERSON] свідчить про те, що він звернувся до лікаря в листопаді 2022 та йому був встановлений діагноз, який не містить в своєму анамнезі ознак безпорадного стану. Наступне звернення зі скаргами на стан здоров`я мало місце 30.04.2024, тобто за п`ять днів до смерті. 02.05.2024 [PERSON] був госпіталізований до лікарні, де помер [INFO] . Причиною смерті згідно з довідкою лікаря є двобічна пневмонія, яка є інфекційним захворюванням і також не вказує на безпорадний стан особи. Правовими підставами для зміни черговості одержання права на спадщину є сукупність обов`язкових умов - перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, потреба через це у сторонній допомозі, надання такої допомоги, в т.ч. матеріальної особами-спадкоємцями інших черг, ніж закликаються до спадкування. Доказів на підтвердження цих обставин позивачкою не додано. Доводи позивачки про умисне ухилення відповідача від догляду з урахуванням викладеного не мають жодного значення. Крім того, відповідач з березня 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у зв`язку з воєнним станом, введеним в Україні 24.02.2022. З військової служби він був звільнений 24.11.2024 у зв`язку з набуттям статусу особи з інвалідністю. Виконання обов`язків військової служби є поважною причиною невиконання цивільно-правових обов`язків, має наслідком кардинальну зміну всіх життєвих сфер та істотне обмеження контактів цивільного життя. Також слід звернути увагу, що померлий [PERSON] за свого життя за власним волевиявленням не розпорядився спадковим майном на користь позивачки, з якою, з її слів, прожив майже 22 роки, та не позбавив відповідача - рідного сина спадщини. Таким чином, жодна підстава позовних вимог не знайшла свого підтвердження. Просить в позові відмовити. 14.01.2025 від представника позивачки [PERSON] - адвоката Шкабуро О.В. надійшли клопотання про долучення письмових доказів - акту від 19.11.2024 про спільне проживання, про витребування з Хортицького районного суду м.Запоріжжя доказів - копії рішення від 22.04.2005 у цивільній справі №2-690/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, та заява про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 27.01.2025 до суду надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] - адвоката Комарової А.О. на клопотання позивачки, подані 14.01.2025, з посиланням на порушення позивачкою та її представником процесуального строку подання таких клопотань без зазначення поважних причин пропуску визначеного законом строку для подання доказів. Крім того, рішення суду, яке просить витребувати позивачки, не має нічого спільного з предметом спору у цій справі. 30.01.2025 позивачка [PERSON] подала клопотання про долучення документів - квитанцій на сплату комунальних послуг з 2023 року. В підготовчому судовому засіданні 30.01.2025 судом було відмовлено в задоволенні клопотань позивачки та її представника, поданих 14.01.2025 та 30.01.2025, про долучення додаткових письмових доказів та витребування доказів у зв`язку з порушенням строку та порядку подання доказів. Ухвалою суду від 30.01.2025 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. Цією ж ухвалою задоволено заяву позивачки про виклик свідків та викликано в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. В судовому засіданні 20.02.2025 позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Овсієнко А.В.позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Додатково позивачка [PERSON] суду пояснила, що вона з лютого 20002 проживала разом з [PERSON] як чоловік та жінка в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вона в шлюбі не була. [PERSON] розлучився в 2005, коли вони вже мешкали разом. Разом з ними мешкала мати [PERSON] , яка померла в 2012 році. Вони разом з чоловіком доглядали її і поховали. Вони мали спільний побут та бюджет, разом розпоряджались спільними коштами. Спочатку обидва працювали, потім пішли на пенсію. Робили ремонт в квартирі, купляли побутову техніку, меблі. Разом їздили відпочивати в Алушту в Криму, вона купляла путівку. Це було десь в 2003-2005 роках. Разом вони відмічали свята, зустрічались з родичами та друзями, їздили на дачу. У них були гарні особисті стосунки, жили мирно, не сварилися. [PERSON] завжди уважно до неї ставився, казав лагідні слова, був вдячним. У них була хороша родина. У неї є донька, з якою [PERSON] також добре спілкувався. З його сином [PERSON] вона особисто познайомилась, коли [PERSON] запросив його з нареченою до них у гості, десь в 2010 році. Вони тоді дали їм на весілля гроші -100 доларів. Старший син [PERSON] більше спілкувався з батьком, але він помер 4 роки тому. Тоді на його похорон вони віддали пенсію [PERSON] . На похороні [PERSON] та [PERSON] бачились останнього разу. [PERSON] не бажав спілкуватись з батьком через вплив матері-колишньої дружини [PERSON] . Він не приходив і не дзвонив, навіть, коли [PERSON] вже став хворіти. [PERSON] не був навіть на похороні батька. Усі витрати на похорон здійснила вона. [PERSON] став хворіти десь з 2015-2016 року, з 2022 вже погано пересувався, хитався, падав, у нього були проблеми з вестибулярним апаратом, в січні 2023 він зліг і вона повністю взяла на себе догляд за ним, готувала, прала, лікувала. Іноді їй допомагали сусіди, бо [PERSON] був крупним та важким чоловіком. Вона особисто не зверталась до [PERSON] за допомогою, бо не знала його телефону. Через кума [PERSON] - [PERSON] знала, що [PERSON] служить, тому йому було не до неї. Вона особисто зареєстрована по [ADDRESS] , з [PERSON] проживала без реєстрації. Вона зверталась до голови ОСББ по [ADDRESS] , брала довідки про фактичне проживання, щоб не сплачувати комунальні послуги за зареєстрованим місцем проживання, зверталась в поліклініку в Хортицькому районі. Шлюб з [PERSON] вони не зареєстрували, бо зустрілись вже в достатньо дорослому віці - їй було 52 йому -48. До того ж у неї були невдалі попередні стосунки і офіційний шлюб укладати вона не бажала. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Комарова А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, просила в задоволенні позову відмовити. Додатково суду пояснила, що пояснення позивачки є нечіткими, загальними, конкретних дат та подій спільного життя вона не називає. Жодного разу в своїх поясненнях позивачка не назвала [PERSON] , з яким, з її слів прожила більше 20 років, коханим чоловіком, близькою людиною. Крім того, позивачка чітко пояснила, що не бажала реєструвати шлюб, але зараз її цікавить спадщина, якою [PERSON] за життя за власним волевиявленням не розпорядився на її користь, що є сумнівним у раз їх спільного проживання однією родиною понад 20 років. Жодних належним чином підтверджених обставин, які б вказували на наявність у позивачки та [PERSON] спільного побуту, спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, позивачка суду не довела. Доказів, які б підтверджували обов`язкові умови для зміни черговості спадкування, позивачка також не надала. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, пояснень на позовну заяву або відзив на позовну заяву не подала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи. 10.03.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 13.03.2025 в задоволенні зазначеної заяви відмовлено, розгляд справи продовжено. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Право особи на сім`ю гарантовано ст.4 СК України. Відповідно до ч.9,10 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Суд встановив, що [INFO] в м.Запоріжжі помер [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.09.1999 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., реєстровий №2193. З заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] до нотаріуса 31.07.2024 звернувся [PERSON] (син спадкодавця) - відповідач у цій справі. 31.07.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. на підставі вказаної заяви зведена спадкова справа №147/2024, в Спадковому реєстрі №72778989, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкування здійснюється за законом, заповіт спадкодавцем не складався. На час розгляду справи спадкова справа є чинною, свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались. Згідно з повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану від 31.07.2024, які містяться в матеріалах вказаної спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 15.10.1976, шлюб розірвано 07.06.2005. Від цього шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28.08.2024, наданої на запит нотаріуса, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.11.1999 по [INFO] (помер [INFO] ). Разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні. 16.10.2024 із заявою про прийняття спадщина за законом після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулась [PERSON] (позивачка у справі) як особа, яка проживала з спадкодавцем однією сім`єю. Згідно з копією паспорта громадянина України позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.07.1996 по т.ч. Відповідно до копії акту, складеного 21.10.2024 мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] (кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (кв. [ADDRESS] ) та посвідченого головою правління ОСББ «Трансформаторщик-10» Антоненко Ліною Володимирівною, вказаними особами було зроблено обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що в ній з 2002 проживає [PERSON] . Зі слів останньої вона проживає за даною адресою з 16.02.2002 по теперішній час. Згідно з договором на організацію та проведення поховання від 05.05.2024 [PERSON] (замовник) замовила у ФОП [PERSON] (виконавець) послуги з організації та проведення поховання [PERSON] . Згідно з рахунком-замовленням до цього договору вартість вказаних послуг та ритуальних предметів становить 37600,00грн. Згідно з свідоцтвом про поховання №257619, виданим СКП «Запорізька ритуальна служба» [PERSON] є користувачем одинарного місця поховання на кладовищі «Правобережне», де 08.05.2024 здійснено поховання [PERSON] , який помер [INFO] . Також судом досліджені копії та оригінали фотознімків, на яких зображені жінка та чоловік, одне фото - група з 5 людей. Відповідно до виписки від 28.11.2024 з амбулаторної карти [PERSON] , [INFO] , спостерігався в КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» ЗМР згідно вільного вибору лікаря, мав укладену декларацію з лікарем загальної практики-сімейним лікарем [PERSON] . З 2021 року спостерігався сімейним лікарем за діагнозом «Церебральний атеросклероз ІІ-ІІІст, прогресуюча дисциркуляторна енцефалопатія ІІст, гіпертонічна хвороба ІІст, гіперплазія передміхурової залози». Оглядався сімейним лікарем 16.11.2022 - захворювання судин мозку, простатит/сім`яний везикуліт, глухота, 30.04.2024 - церебральний атеросклероз ІІ-ІІІст, прогресуюча дисциркуляторна енцефалопатія ІІст, гіпертонічна хвороба ІІст, призначено лікування. 02.05.2024 госпіталізований в КПН «Міська лікарня №9» ЗМР. Крім того, оглядався спеціалістами КПН «Міська лікарня №9» ЗМР 18.11.2022 - хронічний простатит, гіперплазія передміхурової залози - уролог, 17.11.2022 - інша дорсалгія, шийно-грудний відділ, радикулопатія, попереково-крижовий відділ, інші уточнені цереброваскулярні хвороби - невролог, 17.11.2022 - сірчана пробка - отоларинголог. Згідно з довідкою №761 від [INFO] (до форми №106/о ) [PERSON] ,1954р.н., помер [INFO] , причина смерті- двобічна пневмонія. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] десь 20 років. Коли вона переїхала до цього будинку, в ньому вже мешкала [PERSON] разом з [PERSON] та його мати. Вони жили як чоловік та жінка, однією родиною, [PERSON] доглядала за свекрухою, остання хвалилась нею перед сусідами, що гарна невістка. Жили вони дружно та мирно. Коли померла свекруха, вона не пам`ятає. [PERSON] та [PERSON] разом їздили на дачу, ходили по магазинам, завжди під ручку. Вони часто зустрічала їх на вулиці біля дому, вони розмовляли по сусідськи про життєві справи. Знає, що вони разом робили ремонт в квартирі, купляли меблі, це було десь 6-7 років тому. Знає, що [PERSON] та [PERSON] працювали, він десь на заводі, [PERSON] - не знає де, потім пішли на пенсію. [PERSON] доглядала за [PERSON] , коли він захворів та зліг, прала білизну майже кожного дня та вивішувала її на вулиці. Вона іноді допомагала [PERSON] покласти чи перевернути [PERSON] на ліжку. [PERSON] часто скаржився на молодшого сина, що не хоче спілкуватись. Молодшого сина вона особисто не знає і ніколи його не бачила. Бачила лише старшого сина, коли він приходив до [PERSON] . Вона до останнього часу навіть не знала, що [PERSON] та [PERSON] не були в офіційному шлюбі, вона завжди вважала їх чоловіком та дружиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знає давно, вона диве в їх будинку десь 20 років. Жила вона з [PERSON] та його матір`ю. Вони померли. [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік та дружина, спільно вели господарство, разом скуплялись, їздили на дачу, пригощали сусідів. [PERSON] прала та вивішувала білизну у дворі будинку. Мати [PERSON] називала її невісткою. Вона постійно жила за цією адресою. Вона бачила їх по кілька разів на тиждень. Спілкувались по сусідські на різні життєві теми. Колись [PERSON] працював, потім пішов на пенсію. Коли він захворів та лежав, це десь 2 роки тому, [PERSON] сама доглядала за ним. Вона знає, що у [PERSON] було два сини, ходив до нього один, старший чи молодший, не знає. Від допиту інших свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивачка та її представник в судовому засіданні відмовились. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В даному випадку суд виходить з того, що суд вправі встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу. При цьому, юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення юридичних фактів в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як зазначалось вище, спадкування здійснюється за заповітом чи законом. При спадкуванні за законом спадкоємці набувають право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, належать до четвертої черги спадкування за законом (ст.1264 ЦК України). Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Аналіз ч.2 ст.3 СК України вказує на те, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц вказано, що згідно з абз.5 п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 у справі №5-рп/99 (про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. Обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц вказано на те, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.3,74 СК України). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 року у справі №554/8629/17. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц зробила висновок про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 ЦК України та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (ч.2 ст.1258 ЦК України) та «зміну суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (ч.2 ст.1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення від спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст.1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст.1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч.2 ст.1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст.1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч.3 ст.1269 ЦК України). Зміна суб`єктивного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги. При цьому, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України. За змістом ч.2 ст.1259 ЦК України підставами для зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених в судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.02.2019 у справі №569/18047/17-ц, від 09.10.2019 у справі №552/8452/17, від 17.09.2020 у справі №755/14155/16-ц, від 02.12.2020 у справі №592/1045/18-ц, від 27.08.2020 у справі №266/2391/16, від 01.03.2021 у справі №233/5990/18. Зокрема, під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №372/3988/20-ц, від 22.03.2023 у справі №753/10668/19, від 28.06.2023 у справі №691/1559/18 . Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] заявила вимогу як про встановлення факту спільного проживання з померлим [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2005 по день його смерті, так і про зміну черговості спадкування та віднесення її до спадкоємців першої черги. Встановлення юридичного факту, про який заявлено позивачкою, необхідно для реалізації нею права на спадкування, зокрема, нарівні з відповідачем [PERSON] як спадкоємцем першої черги, тобто цей факт породжує юридичні наслідки. Суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту відповідає змісту порушеного права, характеру правопорушення та може забезпечити поновлення порушеного права. У постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Разом з тим, суд вважає, що позивачка [PERSON] в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не довела суду факту її проживання однією сім`ї з померлим [PERSON] як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 2005 по день смерті останнього, а також підстав зміни черговості спадкування та віднесення її до спадкоємців за законом першої черги нарівні з відповідачем [PERSON] . Жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження відповідних обставин позивачка та її представник суду не надали. Надані позивачкою письмові докази - акт про фактичне місце проживання від 21.10.2024, договір на організацію та проведення поховання [PERSON] , рахунок-замовлення, свідоцтво про поховання, фотознімки, а також показання свідків [PERSON] та [PERSON] в сукупності та окремо не містять достовірних відомостей про те, що протягом заявленого періоду, але в будь-якому випадку не менше п`яти років до дня смерті спадкодавця [PERSON] , позивачка [PERSON] проживала з ним однією сім`єю як чоловік та жінка за адресою: [ADDRESS] , що вони мали взаємні права та обов`язки, опікувались один одним, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та здійснювали спільні витрати. Суд вважає вказані докази неналежними та відхиляє їх. Так, доданий до позовної заяви Акт про фактичне місце проживання від 21.10.2024 лише засвідчує факт проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] на момент його складання. Відомості про те, що [PERSON] проживає в зазначеній квартирі з 16.02.2002 по т.ч., зазначені в акті з її ж слів, тобто заінтересованої особи, і не підтверджені сукупністю інших належних та допустимих доказів. Надані позивачкою договір на організацію поховання, рахунок-замовлення та свідоцтво про поховання фіксують лише факт проведення поховання [PERSON] позивачкою, здійснення нею відповідних витрат та не доводять тривалості та усталеності сімейних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] до його смерті. Долучені позивачкою до позовної заяви копії п`яти фотознімків, оригінали чотирьох з яких були оглянуті в судовому засіданні та долучені до справи, суд вважає неналежними доказами, оскільки за ними неможливо однозначно та достовірно ідентифікувати осіб, які на них зображені, коли саме та де вони зроблені. Посвідчувальні написи на оригіналах зроблені позивачкою, тобто зацікавленою особою. Крім того, одна із фотосвітлин є неякісною та містить ознаки монтажу. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] , на думку суду, також не підтверджують реальності сімейних відносин позивачки та померлого [PERSON] , спільності їх бюджету та ведення господарства, наявності між ними усталених зв`язків, взаємних прав та обов`язків, притаманних членам однієї сім`ї. Самі по собі показання свідків не можуть бути доказами проживання осіб однією сім`єю. Жодних доказів на підтвердження джерел формування спільного з померлим [PERSON] бюджету та здійснення спільних витрат, зокрема, на утримання квартири, її ремонт, оплату житлово-комунальних витрат, придбання меблів, побутової техніки, предметів домашнього вжитку, здійснення витрат на лікування, відпочинок тощо позивачкою суду не надано. Доводи позивачки та її представника про те, що позивачка здійснювала догляд за [PERSON] , коли той захворів та перебував в безпорадному стані, що вона опікувалася ним, витрачала на це матеріальні ресурси, жодними доказами також не підтверджені. Згідно з наданою суду випискою з медичної карти [PERSON] останній спостерігався сімейним лікарем з 2021 року за діагнозом «Церебральний атеросклероз ІІ-ІІІст, прогресуюча дисциркуляторна енцефалопатія ІІст, гіпертонічна хвороба ІІст, гіперплазія передміхурової залози». У зв`язку з цими захворюваннями він оглядався лікарями 16.11.2022, 17.11.2022, потім 30.04.2024, 02.05.2024 був госпіталізований до стаціонарного відділення міської лікарні №9, де помер [INFO] . Причина смерті, зазначена в довідці до лікарського свідоцтва про смерть, - двобічна пневмонія. Вказані документи не містять жодних відомостей, які б вказували на перебування [PERSON] в безпорадному стані через вказані захворювання та потребу в сторонньому догляді і допомозі, отже є неналежними доказами і судом не приймаються. Доказів, які б достовірно доводили, що померлий [PERSON] тривалий час через певну хворобу був позбавлений можливості самостійно забезпечити собі належний рівень життя і виконання щоденних побутових справ, потребував стороннього догляду, піклування, допомоги, а позивачка протягом тривалого часу надавала таку допомогу, опікуючись спадкодавцем та матеріально йому допомагаючи, останньою суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позивачка [PERSON] в установлений процесуальним законом спосіб не довела суду того, що проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 07.06.2005 і по день його смерті, тому відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, а також наявність юридичних фактів, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, за яких можлива вона може одержати право на спадкування разом із відповідачем як спадкоємцем першої черги. При цьому, зміна черговості спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України можлива лише щодо спадкоємців за законом другої-п`ятої черги. Недоведеність факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) виключає можливість зміни черговості спадкування і є самостійною підставою для відмови в задоволенні відповідних позовних вимог. Доводи позивачки про ухилення відповідача [PERSON] від догляду за батьком, які і заперечення представника відповідача щодо відсутності такого факту, судом не оцінюються, оскільки виходять за межі предмету спору у цій справі. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed