Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ДП «Криворізька теплоцентраль» перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», що здійснює постачання теплової енергії. Так за рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року позивачу передані об`єкти теплопостачання, зокрема, у Жовтневому районі міста Кривого Рогу. Таким чином з 01.10.2013 року виконавцем послуги з теплопостачання для будинку [ADDRESS] є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль». Оскільки відповідач є власником нежитлового приміщення 23 по [ADDRESS] , то він повинен сплачувати позивачу за надану теплову енергію. Відповідно Акту № 547 від 15.10.2009 року КПТМ «Криворіжтепломережа» в нежитловому приміщенні [ADDRESS] встановлене електро опалення. Проте власник нерухомого майна, обладнаного індивідуальними джерелами опалення, зобов`язаний здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий договір) затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 р. № 830 (далі Правила № 830). АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір, який є публічним договором приєднання. Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, то з 1 листопада 2021 року з фізичною особою, [PERSON] , було фактично укладено Типовий індивідуальний договір про падання послуги з постачання теплової енергії, який обліковується за № 3128/жб. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315 (далі - Методика №315). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору). Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Однак обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2021 р. по 31.03.2024 р. підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Зазначав, що в буд. [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом від 09.09.2020 року про введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку та пропорційно площі приміщення. Оскільки [PERSON] є власником приміщення 23 за такою адресою, площа якого становить 56,6 кв. м., а загальна площа житлового будинку по [ADDRESS] складає 1718,1 кв. м., то фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком за такою адресою за період листопад 2021 року - березень 2024 року включно складає: листопад 2021 року - 17,95 Гкал; грудень 2021 року - 22,31 Гкал; січень 2022 року - 27,31 Гкал; лютий 2022 року - 21,12 Гкал; березень 2022 року - 20,06 Гкал; листопад 2022 року - 14,17 Гкал; грудень 2022 року - 22,79 Гкал; січень 2023 року - 26,43 Гкал; лютий 2023 року - 23,66 Гкал; березень 2023 року - 12,71 Гкал; листопад 2023 року - 10,15 Гкал; грудень 2023 року - 18,56 Гкал; січень 2024 року - 20,46 Гкал; лютий 2024 року - 11,19 Гкал; березень 2024 року - 0,63 Гкал. Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії /надання послуг та рахунків-фактур по [ADDRESS] відповідачеві поставлено 28.09 Гкал теплової енергію на загальну суму 17226,04 грн. (з ПДВ). При цьому оскільки відповідач споживав теплову енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення, то позивачем при розрахунках вартості наданих відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи «інші споживачі». Згідно із рішенням виконкому Криворізької міської ради №529 від 22.10.2021 для категорії споживачів «інші споживачі» встановлено тариф на рівні 5344,26 грн./Гкал (з ПДВ), 4453,55 грн./Гкал (без ПДВ). Відповідно до рішення виконкому Криворізької міської ради №1273 від 18.10.2023 року для категорії споживачів «інші споживачі» встановлено тариф на рівні 4581,12 грн./Гкал (з ПДВ), 3817,60 грн./Гкал без ПДВ). Також відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та актів надання послуг з абонентського обслуговування за адресою: [ADDRESS] відповідачеві за період з листопада 2021 року по березень 2024 року нарахована плата з абонентського обслуговування в сумі 230,58 грн. Однак відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2024 року за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 17226,04 грн. та з абонентського обслуговування 230,58 грн., а всього - 17456,62 грн. Згідно із п. 45 Типового договору в разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Таким чином за порушення строків оплати за надану послугу з постачання теплової енергії відповідачеві нараховано за ст. 625 ЦК компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 4293,14 грн., 3% річних у сумі 1095,32 грн., а також пеню у розмірі 1334,33 грн. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» борг за спожиту теплову енергію в сумі 17226,04 грн., 3% річних у розмірі 1095,32 грн., компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 4293,14 грн., пеню в розмірі 1334,33 грн., плату за абонентське обслуговування в розмірі 230,58 грн., а всього - 24179,41 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. На підставі відзиву на позов, [PERSON] , не погоджуючись із заявленими до неї вимогами, вказувала, що нею у застосунку «Дія» отримано ухвалу суду про відкриття провадження. Вказувала, натомість, що жодних послуг від позивача не отримувала. Так зазначала, що листом управління ЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради № 4272/8 від 28 травня 2009 року погоджено відключення власнику від системи теплопостачання в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , при умові влаштування альтернативного джерела опалення, для виконання автономної системи необхідно отримати, технічні умови від постачальників електроживлення, холодної води та проект розроблений проектною організацією. Монтаж повинна виконувати спеціалізована організація відповідно до проекту. Роботи по влаштуванню автономного опалення виконати після завершення опалювального сезону. У 2009 році на замовлення власника такого приміщення ТОВ «Естрея» виготовлено робочий проект теплотехнічного розрахунку тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні за такою адресою, який був погоджений КПТМ «Криворіжтепломережа» та 2 вересня 2009 року КПТМ «Криворіжтепломережа» видано споживачу технічні умови № 4546 для розробки проекту відключення від мереж центрального постачання. КП «Кривбасводоканал» 03.08.2009 року погоджено влаштування індивідуального опалення (електричного котла) за вказаною адресою. 15 жовтня 2009 року представником КПТМ та колишнім власником такого приміщення було складено акт про видимий розрив на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання, бо стояки ізольовані, заглиблені у стіни, а в приміщенні встановлено автономне електро опалення та знято теплове навантаження 0,0051 Гкал/год., що підтверджується актом обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 15 липня 2021 року, складену представниками АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачкою. Наведені обставини свідчать, що власниками приміщення 23 по [ADDRESS] вживалися заходи з від`єднання такого прим. 23 в буд. [ADDRESS] від централізованого опалення, було отримала дозвіл на відключення квартири від централізованого опалення, а факт відключення квартири від системи централізованого опалення підтверджено спеціалізованою організацію КПТМ «Криворіжтепломережа». Отже, підтверджено, що дії Кречетової О. О. не були самовільними, послугами позивача вона не користується, тому відсутні підстави для здійснення нарахувань за комунальні послуги з теплопостачання за спірною адресою, оскільки позивач не надав суду доказів того, що відповідач реально отримував послуги, які ним надавалися після відключення її приміщення від мережі центрального опалення, тому вона такі послуги не споживала. На підставі наведеного просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року було відкрито провадження за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача, Клецько Л. В., не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка, Кречетова О. О., також не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого АТ «Криворізька теплоцентраль» позову, виходячи з наступного вмотивування. Суд зазначає, що відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1, 3 ст. 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року було перетворено у Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», а потім змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», яке є теплопостачальною організацією та постачає споживачам теплову енергію. Встановлено, що згідно із рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року було надано згоду на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль», зокрема, об`єкти теплопостачання у Жовтневому (Покровському) районі міста Кривого Рогу. Таким чином виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до акту від 15.10.2009 року відносно приміщення 23 по [ADDRESS] вбачається, що встановлено наявність дозволу УЖКГ № 4275/8 від 23.05.2009 року, технічні умови КПТМ «Криворіжтепломережа» № 4546, встановлення автономного електро опалення, опалювальні прилади демонтовані, наявний розрив мережі центрального опалення, бо стояки ізольовані, заглиблені у стіни, а також знято теплове навантаження 0,0051 Гкал/год., що підтверджується актом обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 15 липня 2021 року, складену представниками АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачкою. Таким чином судом було встановлено та визнавалось позивачем, що відключення приміщення 23 по [ADDRESS] від систем централізованого опалення було проведено власником такого майна не самовільно. Факт поставки теплової енергії у спірний період на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія, складених представниками Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» в присутності представників житлової організації, від 01.11.2021 року, 01.04.2022 року, 03.11.2022 року, 23.03.2023 року, 16.11.2023 року, 28.03.2024 року відповідно, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 р., 23.03.2022 р., 28.09.2022 р., 22.03.2023 р., 20.09.2023 р., 18.03.2024 р. Суд встановив,\~що у\~буд.\~ [ADDRESS] встановлено комерційний\~прилад обліку\~теплової енергії,\~що підтверджується\~актом проведення технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 09.09.2020 року. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із інформації з Витягу про державну реєстрацію прав від 21 грудня 2011 року вбачається, що нежитлове приміщення 23 по [ADDRESS] (загальною площею 56,6 кв. м.), розташованого в багатоквартирному будинку, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2011 року, зареєстрованого 21.12.2011 року. Надсилання [PERSON] \~представниками АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~рахунків-фактур\~та актів\~передачі-прийняття\~теплової енергії\~з листопада\~2021\~року по\~березень 2024\~року включно\~підтверджується супровідними\~листами від\~15.08.2022\~року,\~від 14.06.2022\~року,\~від 13.12.2022\~року,\~від 11.01.2023\~року,\~14.02.2023\~року,\~від 02.10.2023\~року,\~від 04.12.2023\~року,\~від 04.01.2024\~року,\~від 05.02.2024\~року,\~від 04.03.2024\~року,\~від 05.04.2024\~року,\~що були\~отримані [PERSON] ,\~а також\~від 07.03.2023\~року,\~від 05.04.2023\~року,\~що не були отримані відповідачем через відсутність адресата, та зворотними повідомленнями поштового відділку зв`язку. Так відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за договором № 3128/жб від 01.11.2021 р., який обліковується на приміщення 23 в буд. [ADDRESS] : від 30.11.2021 р. відповідачеві у листопаді 2021 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1255,39 грн.; від 31.12.2021 р. відповідачеві у грудні 2021 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1645,96 грн.; від 31.01.2022 р. відповідачеві у січні 2022 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1920 грн.; від 28.02.2022 р. відповідачеві у лютому 2022 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 2318,03 грн.; від 31.03.2022 р. відповідачеві у березні 2022 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 2496,56 грн.; від 02.03.2022 року відповідачеві проведено перерахунок на суму 2554,33 грн.; від 30.04.2022 року відповідачеві проведено перерахунок на суму 438,15 грн.; від 30.11.2022 р. відповідачеві у листопаді 2022 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1076,85 грн.; від 31.12.2022 р. відповідачеві у грудні 2022 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1344,07 грн.; від 31.01.2023 р. відповідачеві у січні 2023 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1825,05 грн.; від 28.02.2023 р. відповідачеві у лютому 2023 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1825,05 грн.; від 31.03.2023 р. відповідачеві у березні 2023 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 863,42 грн.; від 30.11.2023 р. відповідачеві у листопаді 2023 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 681,19 грн.; від 31.12.2023 р. відповідачеві у грудні 2023 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1375,14 грн.; від 31.01.2024 р. відповідачеві у січні 2024 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1050,22 грн.; від 29.02.2024 р. відповідачеві у лютому 2024 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 1158,14 грн.; від 31.03.2024 р. відповідачеві у березні 2024 р. нараховано разом із платою за абонентське обслуговування 52,99 грн.; від 31.03.2024 року відповідачеві проведено перерахунок на суму 551,90 грн. Також відповідно до актів надання послуг з абонентського обслуговування за договором № 3128/жб від 01.11.2021 р., який обліковується на приміщення 23 в буд. [ADDRESS] : від 30.04.2022 року відповідачеві у квітні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 7,28 грн.; від 31.05.2022 року відповідачеві у травні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 7,28 грн.; від 30.06.2022 року відповідачеві у червні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 8 грн.; від 31.07.2022 року відповідачеві у липні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 8 грн.; від 31.08.2022 року відповідачеві у серпні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 8 грн.; від 30.09.2022 року відповідачеві у вересні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 8 грн.; від 31.10.2022 року відповідачеві у жовтні 2022 р. надано абонентське обслуговування на суму 8 грн.; від 30.04.2023 року відповідачеві у квітні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 31.05.2023 року відповідачеві у травні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 30.06.2023 року відповідачеві у червні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 31.07.2023 року відповідачеві у липні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 31.08.2023 року відповідачеві у серпні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 30.09.2023 року відповідачеві у вересні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн.; від 31.10.2023 року відповідачеві у жовтні 2023 р. надано абонентське обслуговування на суму 8,34 грн. При цьому судом було досліджено детальний розрахунок обсягу споживання постачання теплової енергії [PERSON] щодо нежитлового приміщення 23 в буд. [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по березень 2024 року включно, де вказані: загальна спожита теплова енергія за показника приладу обліку, загальна площа житлового будинку, площа спірного нежитлового приміщення, частка від загального обсягу споживання теплової енергії, на опалення будинку для визначення обсягу теплової енергії, витраченої на загально будинкові потреби, обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, зокрема, для нежитлового приміщення, обсяг теплової енергії на опалення на загально будинкові потреби, зокрема, для нежитлового приміщення, загальний обсяг спожитої теплової енергії на опалення такого нежитлового приміщення з вказівкою тарифів та визначенням загальної суми витрат на опалення вказаного приміщення, власником якого є відповідачка, [PERSON] , що підтверджується інформацією щодо житлового будинку [ADDRESS] , а також детальним розрахунком суми боргу на 21.11.2024 року. За п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За інформацією АТ «Криворізька теплоцентраль» вбачається, що типовий договір із відповідачкою обліковується за № 3128/жб. Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому за ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022) (далі - Правила № 830). Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі Типовий договір), який є публічним договором приєднання. Отже, надання теплової енергії на потреби опалення приміщень за адресою: [ADDRESS] , з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Типовий договір). За п. 4 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Відповідно до п. 5 Типового договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором. Також згідно із п. 5 Типового договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Згідно із п. 30 Типового договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання; а також плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. На підставі пп. 11 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Суд погоджується із тим, що матеріали справи не містять доказів які б підтверджували вчинення відповідачкою будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір із АТ «Криворізька теплоцентраль» на теплопостачання, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, чи сплата рахунка за надану послугу. Однак згідно із п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. 6) обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. На підставі ч. 2 ст. 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до абз. 6 п. 14 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі Правила № 830), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Згідно із абз. 4 п. 24 Правил № 830 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відповідно до п. 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно із пп. 12 п. 42 Правил № 830 споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання); однак це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). За пп. 13 п. 45 Правил № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Згідно із Розділу IV п. 8 «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика № 315) (у редакції від 28 грудня 2021 р.) у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; Відповідно до Розділу IV п. 12 Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення розраховується за формулою відповідно до Розділу II п. 2 Методики №315. Відповідно до п. 2 Розділу І Методики № 315 загально будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. За п. 2 Розділу І Методики № 315 приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря. Згідно із п. 3 Розділу І Методики № 315 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Отже, на підставі аналізу викладених нормативно-правових актів можна зробити висновок, що загальний обсяг спожитої енергії на опалення розподіляється безпосередньо на опалення житлових і нежитлових приміщень, забезпечення загально будинкових потреб на опалення і сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення. При цьому обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення розподіляється на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення; а власники нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень багатоквартирних будинків, які у встановленому порядку відключені від системи централізованого опалення, є співвласниками багатоквартирних будинків, тому несуть зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, у тому числі й витрати на теплову енергію, витрачену для опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Так спільним майном багатоквартирного, будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід 'ємною частиною. Отже, співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18. Таким чином чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від їх обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, у разі обладнання таких приміщень індивідуальними системами опалення чи відключення від централізованого опалення, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а також з трубопроводів та арматури. При цьому обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії і не є додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії. Встановлено, що позивач у період з листопада 2021 року по березень 2024 року включно надав відповідачці, як власнику приміщення [NUMBER] в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] послугу на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи індивідуального (автономного) та централізованого опалення, яка має оплатити надані послуги. Враховуючи викладене вмотивування, суд відкидає посилання відповідача на те, що [PERSON] , як власник спірного приміщення не отримувала послуги позивача, які АТ «Криворізька теплоцентраль» не могла надавати через відсутність системи централізованого опалення в такому нежитловому приміщенні. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами. Тариф на послугу з абонентського обслуговування встановлюється наказом АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до постанови КМУ № 808 від 21.08.2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг». Згідно із п. 32 Типового договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що відповідач повинен відповідати за пред`явленими до нього позовом, оскільки [PERSON] є власницею в цілому приміщення [ADDRESS] . Суд також вказує, що за п. 1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів». Встановивши, що відповідачка, [PERSON] , є власником нежитлового приміщення 23 по [ADDRESS] , тому послуги з постачання теплової енергії отримує не для задоволення власних житлово-побутових потреб, внаслідок чого суд дійшов висновку, що вона повинна сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим саме для категорії споживачів «інші споживачі», тобто за тарифом як для нежитлового приміщення. Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року по справі № 359/7497/16-ц та від 28 листопада 2018 року по справі № 361/6987/13-ц. Таким чином через неналежне проведення оплат за теплову енергію відповідачем суд дійшов висновку, що позов АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості з послуги з опалення за період з 01.11.2021 року по 01.04.2024 року в сумі 17226,04 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 230,58 грн., що повною мірою підтверджується розрахунками АТ «Криворізька теплоцентраль». Суд зазначає, що згідно із п. 45 Типового договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. Так [PERSON] , як власниці приміщення [ADDRESS] , було нараховано пеню за період з 04.01.2022 року по 10.02.2025 року в сумі 1334,33 грн. Також суд вказує, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Так на\~підставі розрахунків\~представника позивача\~3%\~річних та\~інфляційних витрат\~відповідно до\~ст.\~625\~ЦК за\~період прострочення\~погашення заборгованості\~ [PERSON] \~за період\~з 04.01.2022\~року по\~10.02.2025\~року відповідачу було нараховано заборгованість з 3% річних в розмірі 1095,32 грн. та з інфляційних втрат у розмірі 4293,14 грн. Суд зазначає,\~що за\~змістом п.\~1,\~2\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~березня 2022\~року №\~206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» (в\~редакції до\~29\~грудня 2023\~року,\~тобто на\~момент виникнення\~спірних правовідносин)\~було встановлено,\~що з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Тобто заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість з житлово-комунальні послуги населення припадала на період з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року. Однак, враховуючи те, що відповідачем приміщення використовується не для постійного проживання, враховуючи статус нерухомого майна, як нежитлового приміщення, то суд дійшов висновку, що АТ «Криворізька теплоцентраль» нараховувало [PERSON] відповідні суми за ст. 625 ЦК за прострочення оплати послуг з теплопостачання вірно, тобто за період з 04.01.2022 року по 10.02.2025 року, бо таке приміщення не призначене для проживання, а використовується у інший спосіб. Таким чином на переконання суду в даному випадку не підлягають застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» щодо заборони та стягнення неустойки та інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії «населення», а не категорії «інші споживачі». Аналогічна правова позиція була викладена Дніпровським апеляційним судом в постанові 17 липня 2023 року по справі № 214/5827/22. Натомість, суд зазначає, що на підставі пп. 4 п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Так суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Тобто заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги стосувалась періоду з 12.03.2020 року до 30.07.2023 року. Однак суд встановив, що нарахування пені позивачем було здійснено відповідачці, фізичній особі, починаючи з 4 січня 2022 року по 30 липня 2023 року включно, тобто у порушення пп. 4 п. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Внаслідок викладеного вмотивування, суд дійшов висновку, що законних підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» нарахованих на основну суму заборгованості пені за період з 4 січня 2022 року по 30 липня 2023 року немає, внаслідок чого у задоволенні вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення пені в цей період слід відмовити, тому суд не приймає до уваги обрахунки позивача пені за вказаний період. При цьому, враховуючи, що за період з 4 січня 2022 року по 30 липня 2023 року минуло 573 дні, а з 30 липня 2023 року по 10 лютого 2025 року минуло 561 день, то відкоригувавши на підставі викладеного судом вмотивування наданий представниками позивача розрахунок пені щодо приміщення 23 по [ADDRESS] , вбачається, що загальна заборгованість з пені відповідачки перед позивачем становить відповідно 892,63 грн. Таким чином суд дійшов переконання, що заявлені та підтвердженні в судовому засіданні позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідача підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача боргу з теплової енергії в сумі 17226,04 грн., за абонентське обслуговування в сумі 230,58 грн., з 3% річних в сумі 1095,32 грн., з інфляційних втрат в сумі 4293,14 грн., з пені в сумі 892,63 грн., а загалом 23737,71 грн. Враховуючи, що заявлені вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» були задоволені частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати позивача з оплати судового збору в сумі 3028 грн. відповідно до частки задоволених судом вимог, тобто в розмірі 2972,69 грн. (23737,71 / 24179,41 х 3028 = 2972,69).

Outcome: partial