Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

11 березня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Танцюри Олега Ігоровича в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.08.2020 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 505. Від шлюбу дітей немає. Сімейні відносини між сторонами не склалися з причин взаємного непорозуміння, різних характерів та поглядів на життя. Спору з приводу майна немає. Таким чином, адвокат Танцюра О.І. прохав суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.08.2020 року Шевченківським районним у місті Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального\~ управління\~ Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 505. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31-32). Представник позивача [PERSON] - адвокат Танцюра О.І. подав заяву про проведення судового засідання без їх участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та прохає задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 15 серпня 2020 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 505 (а.с.9,19-зворот). Спору про поділ майна немає. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат. У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що станом на 2025 рік становить 1211,20 гривень (3028,00 х 0,4). Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору становить 968,96 гривень (1211,20 х 0,8), який сплачений позивачем. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 968,96 гривень.

Outcome: approved