Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

ВИКОРИСТАНІ У РІШЕННІ УМОВНІ СКОРОЧЕННЯ Позивач або Кредитодавець ТОВ «Фінансова компанія «Процент», Відповідач [PERSON] , Кредитний договір кредитний договір № 5859-3646-1 від 24.01.2024. СТИСЛИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 24.01.2024 між Позивачем та Відповідачем укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого, Позивач зобов`язався надати Відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 365 днів, а Відповідач зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, однак Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, у Відповідача утворилась заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованим за період з 04.03.2024 по 09.12.2024 у розмірі 34875,00 грн, про стягнення якої з Відповідача на свою користь Позивач звернувся до суду із позовом у цій справі. Позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у відзиві (а.с. 108) вказує, що між ним та Позивачем було укладено кредитний договір, Відповідач не відмовляється від свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, однак проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що: (1) він не отримав копії позовної заяви, а тому йому невідомі підстави нарахування Позивачем суми заборгованості за договором та аргументи, якими Позивач мотивує свої вимоги; (2) з урахуванням положень частини 2 та пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначає, умови договору є несправедливими, оскільки розмір нарахованих відсотків перевищує суму наданого кредиту, а нарахована Позивачем сума заборгованості не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству у сфері захисту прав споживачів.Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справу засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА Цивільні права і обов`язки, договір Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1\~статті 526 ЦК України). Кредитний договір За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика»\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит»\~глави 71 ЦК України\~і не випливає із суті кредитного договору (частина 2\~статті 1054 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України). Електронний договір Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина 7 статті 11 Закону). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону). Принципи цивільного судочинства, докази, їх належність та достовірність доказів Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3\~статті 2 ЦПК України). Змагальність сторін полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3 та 4\~статті 12 ЦПК України, частина 1\~статті 81 ЦПК України). А принцип диспозитивності полягає у розгляді справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та за умов того, що кожен учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а суд, за загальним правилом позбавлений права збирати доказі з власної ініціативи (частини 1, 2 та 3 статті 13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті\~77\~та частина 1 статті\~79 ЦПК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15). Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц). ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 24.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» як кредитодавцем та Відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 5859-3646-1 від 24.01.2024, договір укладено сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційних систем в електронній формі та підписано, зокрема, Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами Кредитного договору, Позивач надає, а Відповідач отримує кредит на наступних умовах (пункти 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору): (-) розмір кредиту - 5000,00 грн, (-) строк кредитування - 365 днів зі сплатою кредиту у кінці строку користування 23.01.2025 (-) процентна ставка за користування кредитом фіксована - 2,5% від суми кредиту на день (річна процентна ставка - 912,50%), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, рекомендована дата платежу першого періоду - 13.02.2024. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 24.01.2024 на банківську карту Відповідача № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. Належність банківської картки із зазначеними реквізитами Відповідачу підтверджується інформацією АТ "Універсал банк" про емітування такої банківської карти на ім`я Відповідача. Факт перерахування Позивачем 24.01.2024 грошових коштів Відповідачу підтверджується платіжною інструкцією «Fondy» № 730294549 та випискою з банківського рахунку Відповідача. Доказів належного виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором матеріали справи не містять. З представленого Позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість Відповідача за Кредитним договором по процентам становить 34875,00 грн. За умовами договору, розмір кредиту становить 5000,00 гривень, процентна ставка за користування кредитом фіксована - 2,5% від суми кредиту на день, таким чином, сума процентів за день користування кредитом становить 125,00 гривень (5000/100*2,5 = 125). Як вбачається з представленого суду Позивачем розрахунку, Відповідачем, на виконання умов Договору 13.02.2024 Відповідачем сплачено 2500,00 грн; 05.03.2024 сплачено 2625,00 грн. Відповідно до пункту1.3. Кредитного договору - строк надання кредиту становить 365 днів із платою кредиту в кінці строку кредитування - 23.01.2025, в той час як періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, тому вказані кошти були зараховані Позивачем як сплата процентів за користування кредитом, оскільки строк повернення кредиту не настав. У зв`язку зі сплатою Відповідачем 05.03.2025 суми у розмірі 2625,00 гривень, існуюча станом на 04.03.2024 заборгованість Відповідача перед Позивачем у розмірі 2500,00 гривень була погашена, а сплачений Відповідачем залишок у 125,00 гривень було враховано Позивачем і проценти за користування кредитом за 06.03.2024 - не нараховувались. В матеріалах справи відсутні докази здійснення Відповідачем платежів за Кредитним договором після 05.03.2024. Таким чином заборгованість Відповідача по сплаті процентів за користування кредитом в період з 06.03.2024 по 09.12.2024 (279 днів) становить 34875,00 гривень (125*279 = 34875,00). Таким чином, за наслідками перевірки судом розрахунку заборгованості встановлено, що такий розрахунок здійснено Позивачем математично вірно, з урахуванням умов Кредитного договору щодо розміру кредиту, процентної ставки за користування кредитом, строків сплати процентів за користування кредитом, строку користування Відповідачем кредитними коштами. МОТИВИ СУДУ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Представлені Позивачем докази є належними достовірними та в своїй сукупності достатніми для висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. В свою чергу Відповідачем не представлено суду доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань за Кредитним договором, або доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в певній частині, або позовні вимоги в цілому. ОЦІНКА СУДОМ ПРАВОВОЇ ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА В обґрунтування своєї правової позиції позиції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Відповідач наводить наступні доводи: (1) Відповідач не отримав копії позовної заяви, а тому йому невідомі підстави нарахування Позивачем суми заборгованості за договором та аргументи, якими Позивач мотивує свої вимоги; (2) з урахуванням положень частини 2 та пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначає, умови договору є несправедливими, оскільки розмір нарахованих відсотків перевищує суму наданого кредиту, а нарахована Позивачем сума заборгованості не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству у сфері захисту прав споживачів. Однак суд не може погодитись з такими доводами Відповідача, з огляду на наступне: (1) Позов у поточній справі подано Позивачем в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (абзац 2 частини 1 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України). Направлення Позивачем на адресу Відповідача підтверджується долученими до позовної заяви копіями фіскального чеку АТ "Укрпошта" від 15.01.2025, списком згрупованих відправлень АТ "Укрпошта" від 15.01.2025, описом вкладення у відправлення 0503741092494. Таким чином, Позивачем виконано його процесуальний обов`язок щодо подання до суду доказів надсилання на адресу Відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів. ЄСПЛ у рішенні від 16 лютого 2017 року в справі «Каракуця проти України» зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (параграф 53) (Постанова Верховного Суду від 05.03.2025 у справі №757/50670/19). Відповідач був належним чином 15.02.2025 повідомлений судом про місце, дату та час підготовчого засідання у справі, що підтверджується зворотнім повідомленням про отриманняВідповідачем поштового відправлення суду (а.с. 126), а в подальшому також повідомлявся і про дату час та місце розгляду справи по суті. Таким чином, оскільки Позивачем представлено суду докази направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу Відповідача, а останній повідомлявся судом як про дату, час та місце підготовчого судового засідання, так і про дату, час та місце розгляду справи по суті - Відповідач був проінформований про судовий розгляд справи, однак своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався - посилання Відповідача на неотримання ним копії позовної заяви не можуть бути підставами для відмови у позові. (2) Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі\~невиконання ним\~зобов`язань\~за договором (частина 2 та пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16). З урахуванням вищевикладених положень законодавства та судової практики, суд зазначає, що проценти за договором кредиту є платою за коритстування кредитом, а не компенсацією за невиконання зобов`язань за кредитним договором, при цьому розмір суми процентів за користування кредитом залежить від строку користування позичальником кредитними коштами, а не від факту невиконання ним умов договору, а тому у даному випадку відсутні підстави вважати умови Кредитного договору несправедливими в аспекті згаданих Відповідачем положень пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина 2 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"). Вирішуючи питання справедливості або несправедливості умов Кредитного договору щодо розміру процентів за користування кредитом, суд звертає увагу на наступне. 24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів країни щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі за текстом - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни, зокрема, до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (пункт 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»). Дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом (пункт 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ). Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування: (1) з 24.12.2023 до 21.04.2024 - денна процентна ставка не може перевищувати 2,5%, (2) з 22.04.2024 до 19.08.2024 денна процентна ставка не може перевищувати 1,5%, (3) а починаючи з 20.08.2024 та в подальшому - денна процентна ставка не може перевищувати 1%. При цьому, наведені зміни до вимог щодо максимального розміру денної процентної ставки поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом № 3498-ІХ лише у разі продовження строку дії таких договорів після 24.12.2023. За обставинами цієї справи, Кредитний договір укладено 24.01.2024, відомостей про продовження строку дії Кредитного договору - матеріали справи не містять, передбачена умовами договору денна процентна ставка за користування кредитом - встановлена на рівні 2,5%, що відповідає вищевикладеним положенням законодавства щодо максимального допустимого розміру такої ставки, а тому відсутні підстави вважати умови Кредитного договору щодо розміру процентів несправедливими, оскільки такі умови відповідають вимогам чинного законодавства щодо розміру процентної ставки за користування кредитом. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив свою волю, спрямовану на набуття цивільних прав та обов`язків та погодився з умовами Договору, в тому числі з умовами щодо як щодо денної процентної ставки за користування кредитом, так і річної процентної ставки, періодичності сплати процентів. Крім того, Відповідач був ознайомлений з додатком №1 до Кредитного договору "Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача". Незгода позичальника з умовою договору за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства, подібний висновок знаходить своє відображення у Постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі №756/6038/20. За наведених обставин, суд не погоджується із правовою позицією Відповідача про те, що умови Кредитного договору є несправедливими. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Склад судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Судовий збір Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України). З огляду на задоволення позовних вимог, витрати Позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню на його користь з Відповідача. Професійна правнича допомога, порядок розподілу витрат Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України передбачено положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №7559215/15). Витрати Позивача на професійну правничу допомогу З представлених суду документів вбачається, що між Позивачем та адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем укладено договір про надання юридичних послуг №03-06/2024 від 03.06.2024, на виконання умов якого, Позивачу надані послуги з підготовки позовної заяви та клопотання про витребування доказів; складання адвокатського запиту про витребування доказів вартістю 10000,00 грн. Відповідачем клопотання про зменшення витрат Позивача на оплату правничої допомоги не заявлялось. За таких обставин, підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу Позивача - відсутні. З огляду на задоволення позовних вимог, витрати Позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на його користь з Відповідача у повному обсязі. РІШЕННЯ СУДУ

Outcome: approved