Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 17689,58 грн та частину вартості проведення експертизи у розмірі 2950 грн; стягнути з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на свою користь частину стразового відшкодування у розмірі 48940,12 грн та частину вартості проведення експертизи у розмірі 2950 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 06 липня 2022 року сталась ДТП за участю тз Lexus RX, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та тз Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП тз винної особи був забезпечений у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на підставі протоколу огляду тз складено страховий акт та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 12213,97 грн. З метою визначення реального розміру збитку, позивач звернувся до оціночної організації та отримав звіт про оцінку автомобіля, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту тз з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових складає 61154,09 грн. Однак, фактична сума витрат з відновлювального ремонту тз склала 79125,00 грн. Відтак, зі страхової підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу та страховою виплатою у розмірі 48940,12 грн та частина вартості проведення експертизи. Крім того, оскільки вартість відновлювального ремонту тз складає 61154,09 грн, а загальний розмір матеріальної шкоди становить 78843,67 грн, відтак різницю у розмірі 17689,58 грн та частину вартості проведення експертизи слід стягнути з винуватця ДТП. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та витребувано докази. 06.05.2024 до суду надійшов відзив, у якому представник ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що 12 липня 2022 року ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» направлено представника для огляду тз Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , за результатами якого складено протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджених деталей та необхідних ремонтних операцій для відновлення ктз, протокол підписано позивачем без жодних зауважень, тобто погоджено повний перелік пошкоджень та необхідних ремонтних операцій. 16.09.2022 ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12213,97 грн безпосередньо на особистий банківський рахунок позивача. Наданий позивачем звіт є недостовірним та неналежним доказом, а ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» здійснено страхову виплату у відповідності до положень законодавства. 20.08.2024 до суду надійшов відзив, у якому представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн, страхова сума за договором 100000,00 грн. Зауважує, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, а покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником тз Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] . Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, 06 липня 2022 року близько 13 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Lexus RX 350», д.н.з. [NUMBER] , по проспекту Повітрофлотському в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «HYUNDAI Sonata», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала водій [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП був чинний поліс №208612862 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 квітня 2022 року у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», забезпечений тз Lexus RX 350, д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого страхова сума за шкоду заподіяна майну становить 130000,00 грн. 16.09.2022 ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12213,92 грн. 03.11.1022 [PERSON] направила ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» письмову претензію про виплату страхового відшкодування, а саме про доплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту №7/5-А про оцінку автомобіля Hyundai Sonata 2.4і держномер [NUMBER] , складеного 27 травня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності ПП «Галавтоекспертиза», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Hyundai Sonata 2.4і держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 61154,09 грн. Згідно з копією рахунку-фактури №7/5 від 25 травня 2023 року ПП «Галавтоекспертиза», вартість проведення звіт за оцінку автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , складає 5000,00 грн. Відповідно до копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3018690283.1 від 26 травня 2023 року, ПП «Галавтоекспертиза» сплачено 5000,00 грн, призначення платежу: оплата за оцінку автомобіля Hyundai Sonata [NUMBER] зг рах 7/5 від 25 травня 2023 року. Згідно з копією товарного чеку від 25 травня 2023 року, дифектування Hyundai Sonata [NUMBER] становить 900,00 грн. 12.02.2024 [PERSON] направлено до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та [PERSON] письмові вимоги щодо сплати страхових виплат та вартості проведення експертизи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України). У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхового ліміту. Оскільки полісом №208612862 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130000,00 грн, відтак саме ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» є належним відповідачем у справі, а не винуватець ДТП. Відповідно до звіту №7/5-А про оцінку автомобіля Hyundai Sonata 2.4і держномер [NUMBER] , матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Hyundai Sonata 2.4і держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 61154,09 грн. Висновок за результатами проведення автотоварознавчого дослідження є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц, постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі №461/2217/19). При цьому, клопотання про проведення експертизи відповідачем не заявлялося, не поданий і власний висновок експерта на спростування доказу позивача. Відтак, наданий позивачем звіт суд бере до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження вартості матеріального збитку внаслідок ДТП. На підставі викладеного, вимоги позивача у частині стягнення з відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 48940,12 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на користь позивача підлягає стягненню з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» витрати на проведення оцінки матеріального збитку тз у розмірі 2950,00 грн, відповідно до розміру, заявлених у позовних вимогах. У той же час, у задоволенні позовних вимог до винуватця ДТП [PERSON] необхідно відмовити, оскільки саме страховик, у даному випадку ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», є належним відповідачем у межах страхового ліміту. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню до належного відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з належного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved