Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача є виконавцем послуг з забезпечення тепловою енергією. Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення № 1 площею 62,0 м2 за адресою [ADDRESS] 02 жовтня 2021 року позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 72201491 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення 1 між Позивачем та [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним Концерном «МТМ» було надано послугу з постачання теплової енергії [PERSON] за період з 01.11.2021 30.04.2024 рр. на загальну суму 68942,34 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Відповідач за період з 01.11.2021 30.04.2024 рр. не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 68942,34 грн. Позивач, посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 68942,34 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився. В резолютивній частині позову просив проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення № 1 площею 62,0 м2 за адресою [ADDRESS] відповідно до інформаційної довідки № 334914924 від 07.06.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 72201491 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «МТМ». За період з 01.11.2021 року по 30.04.2024 року Концерном «МТМ» було надано послугу з постачання теплової енергії в приміщення за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення 1 на загальну суму 68942,34 грн. Таким чином, загальна суми заборгованості відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 68942,34 грн. Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24). При цьому суд враховує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з постачання теплової енергії. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.12,13 ЦПК України. Отже, суд враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак немає підстав вважати, що позивачем необґрунтовано була подана позовна заява. Враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність будь-яких переконливих заперечень з боку відповідача щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку, або будь-яких інших на підтвердження того що ним не отримувалися послуги, чи сплачувалася заборгованість, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача за розгляд справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved