Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

31 липня 2024 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства 118802,85 грн. страхового відшкодування. Крім цього, стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27 серпня 2023 року близько 17-20 години в м. Миколаєві на вул. Херсонське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянки [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ 21101-110», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Внаслідок ДТП транспортному засобу «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завдані матеріальні збитки. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту №315/23-Т/М від 03 серпня 2023 року, який був укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] . Згідно з вказаним договором ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Вартість відновлюваного ремонту, відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04 вересня 2023 року № 201/08-23 становить 131203,05 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування, відповідно до Розрахунку-фактури №КА-000075 від 31 серпня 2023 року у сумі 118802,85 грн. Станом на дату ДТП цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21101-110», державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована. Звернувшись до відповідача 13 вересня 2023 року з досудової претензією, від [PERSON] на час звернення до суду з позовом грошове відшкодування не надходило. Оскільки відповідач не відшкодовує у добровільному порядку матеріальні збитки спричиненні ДТП, позивач просить стягнути їх у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва 31 жовтня 2024 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського (колишня назва Жовтневого) районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. Справа надійшла до Вітовського (колишня назва Жовтневого) районного суду Миколаївської області 20 листопада 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Справа розглядається у порядку загального позовного провадження. 13 березня 2025 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. На підставі ухвали суду від 29 квітня 2025 року справа розглядається в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Статтею 6 Закону 1961-IVвизначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 27 серпня 2023 року близько 17-20 години [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21101-110», державний номерний знак [NUMBER] , по другорядній дорозі по вул. Херсонське шосе, 1, на прилеглій території парковки «Епіцентр» в м. Миколаїв, в порушення п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 та дорожньої розмітки 1.13, не надав дорогу транспортному засобу «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків (а.с. 14,15). Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2023 року винуватим у скоєнні ДТП визнано відповідача [PERSON] , його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850,00 грн. (а.с. 16). Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 22\~Цивільного кодексу\~України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з вимогами частини 1 статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника). За правилами статей 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналізуючи викладене, положення статей 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, слід дійти висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. В той же час, згідно з положеннями статті 22 Закону 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на положення пункту 12.1 статті 12 вказаного Закону 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Судом встановлено, що відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО 50/50» № 315/23-Т/М від 03 серпня 2023 року транспортний засіб «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , страхувальником якого є [PERSON] , застрахований в ПрАТ «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» (а.с. 5-9, 10). Страхувальник 28 серпня 2023 року звернулася до позивача з заявою № 006.02136723 про виплату страхового відшкодування (а.с. 11). Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04 вересня 2023 року № 201/08-23 вартість відновлюваного ремонту становить 131203,05 грн.(а.с. 17-27). Відповідно до рахунку-факторингу наданого ФОП [PERSON] від 31 серпня 2023 року № КА--000075 вартість відновлюваного ремонту склала 118802,85 грн. (а.с. 30). З огляду на страховий акт від 07 вересня 2023 року №006.02136723-2 комісією зроблено висновок, про те, що на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована, як страховий випадок та виплатити страхове відшкодування [PERSON] у сумі 118802,85 грн. (а.с. 28,29). Перерахування страхувальнику вказаної суми підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 08 вересня 2023 року № 45441749 (а.с. 31). На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 21101-110», державний номерний знак [NUMBER] , не застрахована. Матеріали справи не містять зворотнього. 19 вересня 2023 року позивачем на адресу відповідача направлена досудова претензія про добровільну сплату страхового відшкодування у сумі 118802,85 грн. Відповідачем добровільно не сплачена позивачу сума страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», та яка має бути сплачена безпосередньо відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач повністю виконав зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, а тому має право вимагати в порядку регресу стягнення з відповідача суму страхового відшкодування, яку одержано [PERSON] та яку відповідно до закону мав сплатити відповідач. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Також, відповідно до статі 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved