Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , третя особа [PERSON] , яким просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що її батько [PERSON] , помер [INFO] . Батько залишив заповіт, яким все майно заповів їй. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на частину спадкового майна нотаріус їй видав свідоцтво. Проте на спадкове майно - 1/3 частина квартири [ADDRESS] , за відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документа, свідоцтво не видав. Оригінал правовстановлюючого документа наявний у відповідача, проте вона відмовляється його надати, внаслідок чого вона вимушена звернутися у суд для захисту своїх прав. Відповідач [PERSON] у поданому відзиві зазначила, що вона не порушує, не заперечує та не оспорює суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача на спадкування майна після смерті її батька [PERSON] за заповітом. Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру не є підставою для звернення у суді із даним позовом, оскільки позивачка може отримати у нотаріуса дублікат договору купівлі-продажу квартири. Крім того, заявлені витрати на правову допомогу адвоката є необґрунтованими. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, пояснень не надала, повідомлялися належним чином. Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, витребувані докази, справа призначена до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко В.П. заведена спадкова №2/2022. Зі спадкової справи, вбачається, що на момент смерті [PERSON] був розлучений, проживав у кв. [ADDRESS] . Разом із ним були зареєстровані - [PERSON] (колишня дружина) та [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись : дочка спадкодавця- [PERSON] , подала заяву до нотаріуса 05.07.2022р., [PERSON] подала заяву 07.10.2022р. до Посольства України в Республіці Ісландія, яка завірена другим секретарем з консульських питань, а в подальшому направлена до приватного нотаріуса. В заяві зазначено, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , проте доказів зміни прізвища матеріали не містять. Згідно даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00068053807 від 18.04.2021р., [PERSON] , народилась [INFO] , її батьком є [PERSON] . За даними з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0006166764 від 09.11.2020р., [PERSON] , народилась [INFO] , її батьком є [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Назаренко О.О. від 30.09.2021р., відповідно до якого все належне йому майно заповів своїй дочці [PERSON] . 24.06.2023р. приватний нотаріус Назаренко В.П. спадкоємцю [PERSON] видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , на грошові кошти у АТКБ «Приватбанк». Постановою приватного нотаріуса Назаренко В.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно. Згідно копії договору купівлі-продажу від 26.09.2002р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та від імені [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , що діяла від себе та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] по 1/3 частці кожний. Згідно реєстраційного посвідчення виданого КП «ХМБТІ» право власності було зареєстровано по 1/3 частині за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 18.02.1992р. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадковою справою підтверджено наявність чинного заповіту, яким спадкодавець заповідав все своє майно своїй дочці [PERSON] прийняття нею спадщини в шестимісячний термін. Позивачка звернулась до відповідачки - дочки померлого [PERSON] із листом про надання оригіналу договору купівлі-продажу квартири для можливості отримати спадщину, який направлений за зареєстрованим місцем проживання, проте повернувся за спливом терміну зберігання. Не наданий оригінал договору купівлі-продажу відповідачкою і під час розгляду справи . Відповідно до положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] у позивача, прийняття нею спадщини за заповітом після смерті батька, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на 1/3 частину вказаної квартири, суд приходить до висновків про можливість захисту прав позивачки на частину спадкового майна у судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності. Також [PERSON] є належним відповідачем у даній справі, оскільки є рідною дочкою спадкодавця, на час його смерті була із ним зареєстрована та є співвласником спірної квартири, тому в разі відмови позивачці у визнанні права власності на спадщину за заповітом, є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину. Посилання відповідача на можливість отримати позивачкою дублікату договору купівлі-продажу, не є підставою для відмови в задоволені позовних вимог, враховуючи право позивачки на звернення у суд за захистом своїх прав, передбачене ст. 55 КУ . З урахуванням наведеного заявлені позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved