Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

28.01.2025 до\~\~Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що відповідач 26.07.2022 приблизно о 16-30 год., знаходячись на [ADDRESS] під час словесного конфлікту діючи за раптово виниклим умислом, на ґрунті неприязних відносин з [PERSON] умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в передпліччя лівої руки, один удар кулаком лівої руки в область підборіддя справа, один удар кулаком лівої руки в область щоки справа, один удар кулаком правої руки в область щелепи справа, один удар кулаком правої руки в область обличчя справа, від якого потерпілий впав на землю. Після чого, [PERSON] , продовжуючи свій умисел, наніс ще один удар [PERSON] ногою в область обличчя та один удар ногою в область лівого плеча потерпілого, чим спричинив потерпілому синець з саднами у лобовій ділянці ліворуч, синець з садном у ділянці підборіддя праворуч, синець у правій виличній ділянці з розповсюдженням на праву щічну ділянку, синець на передній поверхні правого ліктьового суглоба, синець у середній третині лівого передпліччя по передній поверхні, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Органом дізнання відділення поліції №4 Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України. 26.09.2024 року Комунарський районний суду м. Запоріжжя визнав винним та звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України (у зв`язку з закінченням строків давності), а кримінальне провадження закрив на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності). Внаслідок злочинних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а саме позивач поніс витрати на таксі до Комунарського ВП та СМЕ в сумі 200 грн., витрати на виготовлення копій документів для дізнання та суду в сумі 315,50 грн. Крім того, позивач працює на підприємстві «ННМЦ Університетська клініка Запорізький державний медико-фармацевтичний університет», оскільки він був задіяний у слідчих діях, судових засіданнях, то він був змушений вчиняти прогули в робочі дні, які йому не оплачувались, таким чином він втратив заробіток на загальну суму 14168,96 грн. Крім того, зазначає, що йому спричинена моральна шкоду діями відповідача, яку він оцінив у 50000 грн. позивач зазначає, що моральна шкода пов`язана із фізичним болем, який він відчував від спричинених тілесних ушкоджень, а також переживаннями, страхом та приниженням, необхідністю протягом двох років відвідувати правоохоронні органи та суд, також йому спричинило страждання те, що вказані події відбулися на очах його неповнолітнього сина, який був свідком того, як відповідач бив позивача, лежачого на землі, ногами. Відповідач виражався нецензурно, провину не визнав, не вибачився, не відшкодував збитки. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 515,50 грн., втрачений заробіток в сумі 14168,96 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн. Ухвалою судді від 30.01.2025 по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до судового розгляду. 26.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, пояснив, що позивачем не доведено витрачання ним коштів на таксі та виготовлення копій документів, а також втрат від вимушеного прогулу в сумі 14168,96 грн. також заперечив щодо спричинення моральної шкоди, оскільки позивач не надав доказів тривалого лікування та тяжких наслідків. Тілесні пошкодження позивачеві були спричинені лише у вигляді синців. Причиною конфлікту була поведінка саме позивача, який проводив ремонт свого будинку та забруднив будинок відповідача, на вимогу відповідача прибрати забруднення, позивач кинув в нього каміння. Відповідач також отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої скроневої ділянки, саден м`яких тканин обох передпліч та грудної клітини. Зазначає, що син позивача не був свідком конфлікту, а прибув лише під час приїзду автомобіля швидкої допомоги. Просив врахувати, він має малолітню доньку, 2012 р.н., яка перебуває на його утриманні та дружину, яка не працює. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні посилались на обставини, зазначені у відзиві. Дослідивши докази по справі, заслухавши учасників, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26.09.2024 р. по справі №333/5322/22 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності та закрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України. Зі змісту ухвали суду судом встановлено, що згідно обвинувального акту [PERSON] 26.07.2022 приблизно о 16-30 год., знаходячись на [ADDRESS] під час словесного конфлікту діючи за раптово виниклим умислом, на ґрунті неприязних відносин з [PERSON] умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в передпліччя лівої руки, один удар кулаком лівої руки в область підборіддя справа, один удар кулаком лівої руки в область щоки справа, один удар кулаком правої руки в область щелепи справа, один удар кулаком правої руки в область обличчя справа, від якого потерпілий впав на землю. Після чого, [PERSON] , продовжуючи свій умисел, наніс ще один удар [PERSON] ногою в область обличчя та один удар ногою в область лівого плеча потерпілого, чим спричинив потерпілому синець з саднами у лобовій ділянці ліворуч, синець з садном у ділянці підборіддя праворуч, синець у правій виличній ділянці з розповсюдженням на праву щічну ділянку, синець на передній поверхні правого ліктьового суглоба, синець у середній третині лівого передпліччя по передній поверхні, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України легке тілесне ушкодження. Згідно із ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 284 КПК України\~передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, які, у свою чергу, класифікуються за декількома критеріями: реабілітуючими та нереабілітуючими. Реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочину, а нереабілітуючі вказують про вчинення особою злочину. До перших належать лише три підстави: - встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; - не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Згідно правової\~позиції Верховного\~Суду,\~зазначеної в\~постанові від\~01.06.2022\~у справі\~№757/59501/19-ц,\~факт вчинення\~відносно особи\~кримінального правопорушення\~може бути\~встановлений й\~ухвалою суду\~про закриття\~кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Відповідач не оспорював фактичні обставини спричинення ним позивачеві [PERSON] тілесних ушкоджень за обставин вказаних в обвинувальному акті. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачеві [PERSON] 26.07.2022 року були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та крововилива. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом. Позивачем на підтвердження матеріальних витрат на оплату послуг таксі та копіювання доказів суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також позивач не надав доказів на підтвердження неотримання ним заробітної плати за час його відсутності на робочому місці у зв`язку з перебуванням в органах поліції та суді. Позивачем надані лише довідки про розмір заробітної плати за періоди з січня 2022 р. по грудень 2022 р., з січня 2023 р. по грудень 2023 р., з січня 2024 по жовтень 2024 р., які містять лише інформацію про суми нарахованого доходу та обов`язкових платежів. З цих довідок не можливо встановити, що позивачем були не оплачені ті дні, коли він був задіяний в слідчих діях чи судових засіданнях. Також суду не надано доказів, що такі дні були робочими та позивач був відсутній на роботі. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заподіяна позивачеві матеріальна шкода в розмірі 14168,96 грн. не підлягає відшкодуванню. Згідно ст.ст.23,1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, яка може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як вказав позивач,\~в результаті злочинних дій відповідача він поніс моральні збитки, які полягають у витратах немайнового характеру, що сталися наслідок вчиненого кримінального проступку. В обґрунтування моральної шкоди позивач вказав, що власне самі злочинні дії відповідачем були вчинені умисно, відповідач не розкаявся.\~ Суд вважає, що подія та наслідки протиправних дій відповідача призвели до негативних наслідків у житті позивача, що проявилося у емоційному стресі, який супроводжувався почуттям страху, напруги, тривоги, байдужого ставлення відповідача. Кількісний еквівалент завданої моральної шкоди позивач оцінює в 50000 гривень, при цьому переконаний, що саме вказана грошова сума може компенсувати його моральні страждання та відшкодувати завдані моральні збитки. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить з того, що внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення,\~порушено його нормальні життєві зв`язки, було порушено ритм його життя з приводу розгляду кримінальної справи, а також душевних страждань перенесених під час розгляду кримінальної справи,\~виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди підлягає\~ частковому задоволенню в сумі 10000 грн. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial