Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 60372,00 грн., які складаються з суми кредиту у розмірі 15000,00 грн., суми процентів за користування кредитом 27462,00 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 17910,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. І. Стислий виклад позиції представника позивача. Представник позивача\~обґрунтовує позовні\~вимоги тим,\~що 28.11.2023\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ [PERSON] за\~допомогою Інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~було укладено\~електронний договір\~№ 7318200\~про надання\~споживчого кредиту,\~що підписаний\~відповідачем електронним\~підписом одноразовим\~ідентифікатором С9765.\~Згідно умов\~кредитного договору:\~сума кредиту\~складає 15000,00\~грн.;\~строк кредиту\~360\~днів.\~Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів \~кожні 30\~днів.\~Дата останнього\~платежу по\~кредиту 22.11.2024\~року.\~ТОВ «Авентус\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~за кредитним\~договором виконало\~та надало\~відповідачу кредит\~у сумі\~15000,00\~грн.,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку відповідача\~№ [NUMBER] ,\~що підтверджено\~довідкою ТОВ\~«ПЕЙТЕК Україна»\~про перерахування\~коштів.\~ Сторони домовились про нарахування процентів за користування кредитом на наступних умовах стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. 25.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст» відповідно до вищезазначеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до [PERSON] . Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 60372,00 грн., а саме 15000,00 грн. тіло кредиту, 27462,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором, 17910,00 грн. нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів (а.с. 1-9) Позивач повідомлений про розгляд справи належним чином. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від позивача не надходило. Від відповідача\~ [PERSON] ,\~повідомленої про\~розгляд справи\~належним чином,\~шляхом направлення\~поштою судової\~повістки,\~клопотань про\~розгляд справи\~у судовому\~засіданні з\~повідомленням сторін\~та відзиву\~на позовну\~заяву на\~адресу суду\~не надходило.\~В матеріалах\~справи міститься\~рекомендоване повідомлення\~про вручення\~поштового відправлення\~(а.с.\~71). У зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 68-69). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 28.11.2023 року [PERSON] була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується її електронним підписом одноразовим ідентифікатором «ZH4401» (а.с. 19-21). 28.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено електронний договір № 7318200 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С9765». Згідно умов кредитного договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 15000,00 грн., строком на 360 днів, за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день у межах строку кредиту, знижена процентна ставка 1,89 %, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 10-18). З листа за Вих. № 20240809-2.2. від 09.08.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» вбачається, що відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16 лютого 2019 року, укладеним між вищезазначеним товариством та ТОВ «Авентус Україна» 28.11.2023 року на платіжну картку клієнта № [NUMBER] було перераховано суму 15000,00 грн. (а.с. 44-49). З розрахунку заборгованості за договором № 7318200 від 28.11.2023 року вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» складає 42462,00 грн. (а.с. 50-56). 25 липня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, включаючи суму грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 58-66). Відповідно до інформації з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за укладеним кредитним договором № 7318200 на загальну суму 42462,00 грн. (а.с. 67). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» повідомило відповідача [PERSON] , шляхом направлення текстового повідомлення на електронну адресу боржника, зазначену в анкеті боржника (а.с. 82). Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в межах строку дії договору нараховано проценти за 60 календарних днів (25.07.2024 - 22.09.2024), а саме: 15000 грн. * 1,99% = 298,50 грн.*60 календарних днів = 17910,00 грн. (а.с. 57). Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 7318200 відповідача складає: сума кредиту - 15000, грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом 27462,00 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 17910,00 грн., всього 60372,00 грн. В обґрунтування витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року (а.с. 94-95); - ордер на надання адвокатом Городніщевою Єлизаветою Олегівною правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 21 жовтня 2024 року серії АІ № 1722144 (а.с. 98); - рахунок на оплату № 5215-21/10-2024 від 21 жовтня 2024 року, відповідно до якої адвокатом та замовником узгоджено послуги на загальну суму 10000,00 грн. (а.с. 83); - акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21 жовтня 2024 року згідно Договору № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року, відповідно до якого розмір суми, наданої адвокатом професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи складає 10000,00 грн. (а.с. 99-101). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. В силу ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 12 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до пункту 1 статті 9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За договором про надання споживчого кредиту № 7318200 від 28.11.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. 25 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 7318200 від 28.11.2023 року. Згідно зі ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 2 ст.\~640\~ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст.\~1081\~ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже,\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія» «Фінтраст\~Україна» відповідно\~до укладеного\~договору факторингу\~перейшло право\~вимоги заборгованості\~за кредитним\~договором №\~7318200:\~сума кредиту\~-\~15000,00\~грн.,\~сума нарахованих\~процентів за\~користування кредитом\~ 27462,00\~грн.,\~загальна сума\~ 42462,00.\~Позивачем нараховано\~проценти за\~кредитним договором\~№ 7318200\~за 60\~календарних днів\~(25.07.2024\~-\~22.09.2024)\~в межах\~строку договору\~відповідно до\~наступного: 15000 грн. * 1,99% = 298,50 грн.*60 календарних днів = 17910,00 грн. Відступлення права вимоги не є тотожним заміні сторони договору. З моменту передачі прав вимоги за кредитним договором позивачем неправомірно здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом, оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза відносинами за кредитним договором. Отже, заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 42462,00 грн. за кредитним договором № 7318200, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд відмовляє у стягненні процентів річних після передачі права вимоги, оскільки вони не обґрунтовані позивачем, є процентами, які нараховані поза межами договірних відносин. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого нею кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.\~\~\~\~\~\~ Проаналізувавши наведений опис наданих позивачу послуг правничої допомоги, у сукупності з наданими документами на понесення позивачем заявлених витрат, суд приходить до висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт та не є співмірною зі складністю справи, її обсягом, виходячи з наступного. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позовна заява, складена представником позивача не потребує поглиблених знань в юриспруденції та є такою, що має багато аналогів в українській судовій практиці. Справа розглядається в порядку спрощеного судового провадження без виклику сторін, при цьому представник позивача не подав будь-якої заяви про розгляд справи за участю (викликом) сторін, очевидно не вважаючи справу достатньо складною, щоб давати особисті пояснення. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. такою, що є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, що підтверджується вищевказаними доказами, з урахуванням того, що адвокатом складено типовий позов, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial