Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2023, шлюб зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , яке позивач в оригіналі долучив до позовної заяви. Він змушений був звернутися до суду, адже відповідачка [PERSON] відмовляється добровільно розірвати шлюб, дітей подружжя немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільне життя однією сім`єю. Сторони мають розбіжності щодо вирішення життєвих питань. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на ведення спільного господарства, права та обов`язки подружжя у шлюбі. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися у березні 2024 року. Тому, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем, що і спонукало його звернутися до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 справу передано для розгляду судді Білогруд О.О. З метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача 17.01.2025 та 27.01.2025 (повторно) було направлено запити до Ірпінської міської ради Київської області. Згідно відповіді відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (вх. № 4378 від 28.01.2025) відповідачка [PERSON] є зареєстрованою у місті Ірпінь. Ухвалою судді від 29.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 21.02.2025. Копія вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, однак поштове повідомлення нею не отримано, про що свідчить рекомендоване повідомлення та довідка про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яке повернулося до суду 10.03.2025. Від позивача 03.02.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судове засідання 21.02.2025 сторони не з`явилися. 25.02.2025 позивачу та відповідачу повторно направлено судові повістки про виклик у судове засідання на 21.03.2025, проте ні позивач, ні відповідач поштове повідомлення не отримали, про свідчать поштові повідомлення та довідки про причини повернення/досилання, які повернулися до суду 20.03.2025. Поштове відправлення, направлене за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки повернулося з відміткою «адресат за вказаною адресою відсутній». У судове засідання 21.03.2025 сторони не з`явилися. 16.04.2025 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про надання доступу до електронної справи № 367/722/25 в підсистемі «Електронний суд», також зазначено, що позовні вимоги підтримує сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 17.04.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує в повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. 25.03.2025 [PERSON] було направлено судову повістку про виклик до суду на 23.04.2025. Поштове відправлення та довідка про причини повернення/досилання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» було поверну до суду 22.04.2025. У судове засідання 23.04.2025 сторони не з`явилися. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України). Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, ухвалою від 23.04.2025 постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням статей 223, 280 - 282 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. 29.12.2023 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] у Бучанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 29.12.2023 складено відповідний актовий запис за № 810. Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи його розірвання, тобто шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається, враховуючи, що сторони ініціативи щодо примирення не проявили, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору за його клопотанням залишити за позивачем. З урахуванням наведеного‚ на підставі статей 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved