Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява Шиліна Володимира Анатолійовича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про винесення додаткового рішення у справі № 490/9779/24 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. А саме вказує, що резолютивна частина не містить вирішення питання щодо розподілу судових витрат ПрАТ СК ВУСО». Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третястатті 270\~ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» щодо розподілу судових витрат не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року в задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено. ПрАТ «СК «ВУСО» клопотало про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) понесених відповідачем в розмірі 10\~000 грн. за результатами розгляду справи то слід зазначти наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються \~у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Проте представником відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» не надано платіжних документів (платіжного доручення, квитанції тощо), які підтверджують сплату позивачем коштів в розмірі 10000 грн. За такого слід відмовити в задоволенні клопотання представника ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування на їх користь витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed