Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на двох дітей. 23 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову. В наданій заяві позивач зменшив позовні вимоги та просив суд позбавити батьківських прав відповідачку відносно сина та стягнути аліменти на його утримання. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в нього з відповідачкою є двоє неповнолітніх дітей сина [PERSON] та доньку [PERSON] . 12 травня 2016 року шлюб між ним та відповідачкою рішенням суду розірвано. Відповідачка два роки тому виїхала за межі країни та діти постійно проживаювали разом із ним. У листопаді 2024 року відповідачка забрала доньку [PERSON] проживати разом із нею, а син залишився проживати з ним. Зазначає, що матір не виконує батьківських обов`язків відносно сина, не цікавиться його життям, не дарує подарунки, не приходить в гості. Таким чином просить суд позбавити батьківських прав відповідачку відносно сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання. Ухвалою судді від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився. До суду надійшла про розгляд справи у його відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції, оголошеннями на офіційному веб - сайті Судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від начальника служби у справах дітей Виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради про розгляд прави у відсутність їх представника та про те, що вони не заперечують проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, та не повідомила про причини своєї неявки, із будь-якими клопотаннями до суду не зверталася та відзиву на позовну заяву не направляла, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12 грудня 2017 року та серії [NUMBER] від 01 червня 2010 року. З копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2010 року по 12 травня 2016 року. З характеристики виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 162 від 25 липня 2024 року, вбачається, що [PERSON] проживав разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] . Як зазначив позивач в заяві про зміну предмету позову, з листопада 2024 року донька [PERSON] почала проживати разом із відповідачкою [PERSON] . З заяви [PERSON] від 02 вересня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В., зареєстрованої в реєстрі за № 3290, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Балаклеївської сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 90 від 24 вересня 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач, ставить вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав, відносно однієї дитини, сина [PERSON] та стягнення на його корисить аліментів на утримання дитини, суд розглядає питання, в межах позовних вимог. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідачка [PERSON] доказів, які б підтверджували факт піклування про сина [PERSON] , створення для нього належних умов життя, навчання та виховання, до суду не надала. Суд враховує також той факт, що до суду з позовною заявою позивач звернувся 09 жовтня 2024 року, а розгляд справи було призначено в черговий раз на 17 квітня 2024 року. Тобто у відповідачки було досить часу для виправлення та виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Однак цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій для спілкування та виховання сина не вчинила, що свідчить про її не бажання виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] . З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітьої дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Оскільки мати матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання дитини також підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] , в розмірі по 1/4 частині всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2024 року і до повноліття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 09 жовтня 2024 року, а тому з відповідачки підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. П. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1211 грн. 20 коп. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачки [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. - за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved