Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 450919-КС-008 про надання кредиту від 26.12.2022 року, що становить 57 757,45 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 450919-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до п. 1 вказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 24000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. У п. 3 цього договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 450919-КС-008 належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти в розмірі 12 643,12 гривень, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором у нього станом на 11.03.2024 року наявна заборгованість за договором № 450919-КС-008 про надання кредиту в розмірі 57757,45 грн, що складається з 23070,70 гривень - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 34686,75 гривень - суми прострочених платежів по процентах. Ухвалою суду від 01.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25.06.2024 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 450919-КС-008 про надання кредиту від 26.12.2022 року станом на 11.03.2024 року в розмірі 57757, 45 гривень, що складається з 23070,70 гривень - суми прострочених платежів за тілом кредиту, 34686,75 гривень - суми прострочених платежів за процентами. Надалі від представника відповідача - адвоката Царьова М.В. до суду поступила заява про перегляд заочного рішення, в якій він просив скасувати заочне рішення Верховинського районного суду від 25.06.2024 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Заява обгрунтованатим, що [PERSON] про рішення суду дізнався лише після того, як відносно нього було відкрито виконавче провадження №766197194 від 22.11.2024 року та отримано 28.11.2024 року копію рішення. У судові засідання відповідач не зміг з`явитись через незалежні від нього причин, тому що не знав про час та місце їх проведення. Заявник, відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 19.08.2024 року, на момент розгляду справи та постановлення судового рішення перебував на лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Міська поліклініка №3» Чернівецької міської ради, де проходив обстеження 16.06.2024 року та 26.06.2024 року, тобто не знаходився за місцем реєстрації, та тривалий час там не проживав, оскільки в цій же довідці зазначено, що на обліку в цьому медичному закладі перебуває з 07.07.2020 року. Представник відповідача не погоджувався з ухваленим заочним рішенням від 25.06.2024 року посилаючись на обставини: 1) позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, оскільки договір не містить «живого» підпису, а електронний підпис, на підтвердження укладення якого не надано доказів щодо дотримання процедури укладення такого договору відповідно до імперативних положень ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»; 2) надана позивачем візуальна форма послідовності дій клієнта за підписом директора ТОВ «Бізнес Позика» не можуть вважатися належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. ст. 77-79, Цивільного процесуального кодексу України, оскільки, по суті, є лише викладенням певної інформації безпосередньо зацікавленою особою на власний розсуд; 3) позивачем не надано доказів щодо перерахунку коштів за кредитним договором, оскільки до позовної заяви не додано жодної квитанції, або інших первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про перерахування відповідачу коштів; 4) так як кредитний договір не може бути визнаний укладеним, то і розрахунок заборгованості не має бути прийнятий судом, оскільки відсутня правова підстава для визначення заборгованості, нарахування відповідного розміру відсотків та інших платежів; крім того, відповідач є споживачем та більш слабкою стороною договору про споживчий кредит, всі сумніви мають тлумачитися на її користь; 5) вимоги про стягнення відсотків та комісій не можуть бути задоволені на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач, відповідно до довідки №2855 від 26.11.2024 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , перебуває на військовій службі. Ухвалою суду від 23.12.2024 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до свого провадження, поновлено пропущений строк на подання такої заяви. Ухвалою суду від 27.12.2024 року заочне рішення Верховинського районного суду від25.06.2024 року в справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту скасовано, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача подано до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому він вказав, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. До своєї заяви про перегляд заочного рішення сторона відповідача додав довідку про перебування невідомої особи на військовій службі станом на 26.11.2024 року (тобто вже після закінчення строку дії кредитного договору), без зазначення періоду, з якого ця особа перебуває на військовій службі. Також зверталася увага , що у наданій стороною відповідача довідці не зазначений РНОКПП особи, яка перебуває на військовій службі, що унеможливлює встановлення цієї особи, а саме встановлення того, чи є ця особа відповідачем по справі. Сторона відповідача не була позбавлена можливості отримати та надати суду актуальну довідку про перебування відповідача на військовий службі зі зазначенням у ній РНОКПП відповідача (якщо відповідач взагалі був чи є військовослужбовцем), а також того, з якого саме моменту відповідач перебуває на військовій службі. Також представник позивача звернув увагу на те, що у ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться саме про нарахування процентів (після набрання чинності змін до цієї норми), а не про списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми. Відповідно до вищевикладеного, сторона відповідача не надала жодних належних та достатніх доказів того, що саме відповідач та саме протягом строку дії кредитного договору перебував (перебуває) на військовій службі, щоб було б правовою підставою для застосування у даній справі норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів військовослужбовцю. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, участі в режимі відеоконференцзв`язку не прийняли з невідомих для суду причин. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. У ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 26.12.2022 року ТОВ «Бізнес Позика» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, уклали договір №450919-КС-008 (а.с. 10 зворот - 14) про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 7.3.1 договору, підписуючи цей договір, позичальник надав згоду на створення особистого кабінету позичальника в ІТС кредитодавця та його використання для інформування позичальника про умови договору, додаткових угод до договору (якщо такі укладатимуться), правил тощо; отримання будь-яких повідомлень (у т.ч. письмових у формі електронних документів) відповідно до вимог законодавства; а також - укладення правочинів (в т.ч. договорів), додаткових угод про зміни договору у формі електронного документа з використанням електронних підписів (в т.ч. електронних підписів одноразовим ідентифікатором). Підписуючи цей договір, позичальник підтвердив, що до укладання договору він отримав від кредитодавця (в т.ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця. У п. 7.1 договору передбачено порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. У п. 8 договору зазначено реквізити та підписи сторін, а саме 1) ТОВ «Бізнес Позика» підписувач: Горбань Олександр Олександрович; тип підпису: кваліфікований електронний підпис; посада підписувача: директор управління аналізу ризиків; дата: 26.12.2022 року 12:57:50 годин та 2) Харуком В.М. підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6378, номер телефону: [NUMBER] ; дата 26.12.2022 року 12:57:49 годин. Представник відповідача не визнав факт укладення договору між відповідачем та первісним кредитором, посилаючись на те, що договір не містить «живого» підпису, а на підтвердження укладення договору шляхом підписання електронним підписом не надано доказів щодо дотримання процедури укладення такого договору відповідно до імперативних положень ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Однак з таким твердженням представника відповідача не можливо погодитися, оскільки договір №450919-КС-008 про надання кредиту укладено в електронному вигляді з використанням відповідачем підпису одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитором позичальнику на номер телефону вказаний ним, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений між сторонами. Таким чином, на переконання суду відсутні підстави для визнання неукладеним 26.12.2022 року договору №450919-КС-008 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] . У даному кредитному договорі визначені такі його істотні умови (п.п. 2.1-2.12): тип кредиту: кредит; строк, на який надається кредит: 16 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15957070, фіксована; комісія за надання кредиту - 3 600 гривень; загальний розмір наданого кредиту: 24 000 гривень; термін дії договору: до 17.04.2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 50 400 гривень; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 50 400 гривень; дата видачі кредиту - 26.12.2022 року; дата повернення кредиту 17.04.2023 року; мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, цей кредит є споживчим кредитом. У розділі 3 передбачено порядок та умови надання кредиту. Зокрема у п. 3.1 передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору (р.8 вказано номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] ). Згідно з п. 3.2.1 договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Відповідно до п. 3.2.2 договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору та до закінчення терміну дії договору. У п. 3.2.4. вказано, що у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Згідно із п.п. 6.1, 6.2 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно-правових актів законодавства України та цього договору. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору. Із квитанції №543004304 від 26.12.2022 року (а.с. 23 зворот) вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» перераховано грошові кошти в розмірі 24 000 гривень на карту [NUMBER] із призначенням платежу - перерахунок коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного договору №450919-КС-008 від 26.12.2022 року. Представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів щодо перерахунку коштів за кредитним договором, оскільки до позовної заяви не додано жодної квитанції, або інших первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про перерахування відповідачу коштів. Судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц). Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування 26.12.2022 року ТОВ «Бізнес Позика» грошових коштів у розмірі 24000 гривень на картку відповідача, яка ним вказана під час укладення договору. Сторона відповідача будь-яких доказів того, що вказана картка на момент укладення договору та здійснення перерахування коштів йому не належала, не надав. Зважаючи на наведені обставини, неможливо погодитися з твердженням представника відповідача про відсутність доказів щодо перерахунку коштів [PERSON] за кредитним договором №450919-КС-008 від 26.12.2022 року укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] . Із розрахунку заборгованості за договором №450919-КС-008 від 26.12.2022 року (а.с. 15-18) вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за період кредитування з 26.12.2022 року до 17.04.2023 року становить 24 000 гривень - тіло кредиту, 42 800, 57 гривень- проценти та 3600 гривень - комісія, із врахування сплати 12 643, 12 гривень, а саме 929,3 гривень - тіло кредиту, 8113, 82 гривень - процентів та 3600 гривень - комісії, залишок заборгованості станом на 11.03.2024 року складає - 57 757, 45 гривень, з яких 23 070,70 гривень - тіло кредиту, 34 686,75 гривень - сума процентів. Відповідно до довідки ТОВ «Бізнес Позика» про стан заборгованості [PERSON] за договором №450919-КС-008 про надання кредиту від 26.12.2022 року (а.с. 24), станом на 12.03.2024 року заборгованість за договором складає 57 757, 45 гривень, з яких 23 070,7 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 34 686,75 гривень - заборгованість за відсотками. Представник відповідача посилався на те, що до відповідача слід застосувати положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак з такою позицією сторони відповідача погодитися неможливо. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. В п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Представник відповідача, посилаючись на застосування п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» до відповідача, подав на підтвердження цього факту довідку військової частини [NUMBER] від 26.11.2024 року (а.с. 109 зворот), з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] , а також обліково-послужну карту до військового квитка [NUMBER] [PERSON] , з якої вбачається, що останній призваний до ЗСУ в зв`язку з мобілізацією у серпні 2024 року (без зазначення дати). Із умов договору №450919-КС-008 від 26.12.2022 року вбачається строк дії договору 16 тижнів, тобто з 26.12.2022 року до 17.04.2023 року. Таким чином, [PERSON] у період дії договору №450919-КС-008 від 26.12.2022 року не був військовослужбовцем та не перебував на військовій службі. Також стороною відповідача не надано доказів того, він перебуває на військовій службі на даний час. Виходячи із вищенаведених обставин до відповідача не застосовується положення п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». При цьому щодо нарахування відсотків за цим договором укладеним між сторонами, слід зазначити, що відповідно до п. 2.4. умов договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15957070, фіксована. У п. 3.2.1 договору вказано, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Відповідно до графіку платежів позичальник повинен сплачувати платежі в розмірі 6300 гривень 09.01.2023 року, 23.01.2023 року, 06.02.2023 року, 20.02.2023 року, 06.03.2023 року, 20.03.2023 року, 03.04.2023 року, 17.04.2023 року (а.с. 11). Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 27.01.2023 року, а тому наступний черговий платіж - 06.02.2023 року, який внесено не було, а тому враховуючи залишок заборгованості станом на восьмий день після просточення в розмірі 29150,03 гривень відсотки за користування кредитом складають 42800,57 гривень та із врахуванням їх часткової сплати становлять 34 686,75 гривень. Враховуючи вищенаведені обставини, заборгованість за договором №450919-КС-008 про надання кредиту від 26.12.2022 року становить 57757,45 гривень, з яких 23070,70 гривень - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 34686,75 гривень - суми прострочених платежів по процентах. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за звернення до суду, яка було оплачена ним із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при подачі позовної заяви в електронній формі. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати, в частині сплати судового збору необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved