Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач -Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради звернулися до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківський прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначають, що на обліку служби у справах дітей Синельниківської міської ради як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За неодноразовою інформацією Синельниківського міського центру соціальних служб встановлено, що [PERSON] перебувала під соціальним супроводом для вирішення проблемних питань в родині, а саме: створення належних умов проживання, підвищення виховного потенціалу матері, формування навичок раціонального використання сімейного бюджету, реструктуризація та погашення боргів за комунальні послуги. Фахівцями центру надавались рекомендації з виховання та догляду за дітьми, підтримки приміщень у належному санітарно-гігієнічному стані, планування сімейного бюджету. В ході надання соціальних послуг з [PERSON] постійно виникали труднощі . Мати не охоче йшла на контакт з фахівцями центру, не відповідала на дзвінки, часто не виконувала рекомендації. За інформацією сімейного лікаря наймолодша дитина має вроджену ваду серця, через що потребує консультації кардіоревматолога, але дитина не обстежувалася у вузького спеціаліста. Для підтримки родини міським центром соціальних служб залучено громадську організацію «Дніпровська ліга соціальних працівників». Завдяки цьому сім`я [PERSON] отримала посуд, двоповерхове ліжко з матрацами, постільною білизною, ковдрою та подушками. Після проведення чергової перевірки умов проживання було встановлено, що матраців, ковдр та посуду немає. За інформацією Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області [PERSON] , 1994 року народження, неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП України за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до інформації Синельниківського ліцею № 4 [PERSON] , 2012 року народження, не забезпечена необхідним шкільним приладдям, має неохайний зовнішній вигляд, заняття в ліцеї та онлайн - заняття відвідує не регулярно має пропуски без поважних причин. Мати, [PERSON] контакту із класним керівником не підтримує, не приділяє уваги вихованню дівчинки, та створенню належних житлово - побутових умов, не цікавиться навчанням доньки, батьківські збори не відвідує. Відповідно до неодноразової інформації комунального некомерційного підприємства «Синельниківський центр первинної медико - санітарної допомоги Синельниківської міської ради» [PERSON] не відвідує та не виконує рекомендації сімейного лікаря щодо обов`язкових профілактичних щеплень по відношенню до своїх дітей. Умови проживання родини незадовільні: у будинку холодно, сиро, стіни обідрані, на підлозі сміття, у кімнатах брудно, постільна білизна відсутня, ковдри відсутні, спальних місць не вистачає на кожну дитину, вхідні двері не закриваються через, що є великі щілини. Відключено водопостачання. Електропостачання та газопостачання в наявності, газове опалення не працює, бо є несправність в опалювальних трубах, пічне опалення є, але відсутній запас дров. Ванна кімната в наявності, але несправна каналізація. Вбиральня знаходиться на вулиці і перебуває у аварійному стані. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 11.12.2024 №590/0/8-24 «Про негайне відібрання малолітніх дітей від матері, батька з подальшим позбавленням їх батьківських прав» дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] та [PERSON] та передано у патронатну родину на території міста. Після відібрання дітей з родини малолітню [PERSON] по заяві батька [PERSON] передано у його родину на спільне виховання та проживання. Відомості про батька дітей- [PERSON] та [PERSON] записані згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. У [PERSON] батьком записаний [PERSON] , який є співмешканцем [PERSON] . Просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на дитину [PERSON] , [INFO] , та з [PERSON] - на її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь осіб на утриманні, яких будуть перебувати діти, у розмірі 1200 гривень на кожну дитину, щомісячно. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх присутності, відзиву на позов не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] в м.Синельникове Дніпропетровської області народилася [PERSON] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. 12 червня 2018 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 11.12.2024 [PERSON] , як рідним батьком [PERSON] подано до Синельниківської міської ради заяву, в якій останній зазначив, що забирає свою доньку на спільне проживання та виховання за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в м.Синельникове Дніпропетровської області народився [PERSON] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 червня 2018 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. [INFO] в м.Синельникове Дніпропетровської області народився [PERSON] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 жовтня 2019 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. [INFO] в м.Синельникове Дніпропетровської області народилася [PERSON] та її його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 травня 2019 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00039863235 від 27 травня 2023 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 12.12.2024 діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мали захворювання - педикульоз. Згідно з актами обстеження умов проживання від 09 липня 2024 року та 10 грудня 2024 року за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання у будинку незадовільні, у будинку холодно, на підлозі розкидане сміття, опалення у будинку відсутнє, є пічне опалення, але відсутній запас дров. У кімнатах брудно, є холодильник, у холодильнику є готова їжа, постільної білизни немає, посуду достатньо немає. Спальних місць на кожну дитину не вистачає. Батьки не виконують належним чином свої батьківські обов`язки, не створюють належні умови для нормального проживання. Згідно з актами проведення оцінки рівня небезпеки дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , діти брудні, занедбані, недоглянуті, перебувають в антисанітарних умовах та потребують негайного вилучення з родини. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №590/0/8-24 від 11.12.2024 про негайне відібрання малолітніх дітей від матері та батька з подальшим позбавленням їх батьківських прав, вирішено негайно відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] . Передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , рідному батькові [PERSON] , [INFO] , для спільного проживання та виховання. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №590/0/8-24 від 11.12.2024 було вирішено влаштувати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на тимчасове виховання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з 13.12.2024 по 13.03.2025. Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм, позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дітьми і будуть відповідати інтересам дітей. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] байдуже ставляться до своїх дітей. Позивачем доведено ті обставини, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечують харчуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу тощо. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню своїх дітей та прояву з їх боку щонайменшої батьківської турботи. Таким чином, з огляду вищевикладене, а також встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , але вважає за необхідне задовольнити їх частково, оскільки в інтересах дитини [PERSON] орган опіки та піклування не звертався, дитини проживає разом з батьком, який не заявляв вимог про позбавлення матері дитини [PERSON] батьківських прав. У зв`язку з цим, підлягають також частковому задоволенню вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, відповідно до наступних норм права. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останньої інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є працездатними, мають можливість утримувати свою спільну малолітню дитину [PERSON] , а [PERSON] також має можливість працювати та утримувати своїх малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання їх малолітніх дітей у твердій грошовій на користь осіб на утриманні, яких будуть перебувати діти у розмірі 1200,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, є обґрунтованими. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial