Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

14 червня 2024 року [PERSON] звернулася суду із вказаним позовом, яким просить : змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року по справі № 362/1674/16-ц, провадження №2/362/1389/16 : стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісяця з дня подачі позову до суду, тобто з 01 квітня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття, на : проводити стягнення аліментів з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня подачі позову до суду і проводити до досягнення [PERSON] повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який 07 лютого 2017 року розірвано рішенням Васильків-ського міськрайонного суду Київської області. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 900 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 01 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальне становище позивача [PERSON] погіршилось. Заробітна плата позивача менша за мінімальну заробітну плату. [PERSON] є інвалідом з дитинства, та має вроджену лактозну непереносимість, синдром мальабсорбації, неврозо-подібний стан, хронічний бронхіт, реконвалесцент. Дитина постійно хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. При цьому, на утримання дитини необхідні щомісячні витрати на харчування, одяг, взуття відповідно до сезону, канцтовари та підручники. Крім того, позивач несе витрати на додаткові заняття з викладачами, у тому числі з англійської мови. Коштів, що сплачує відповідач у розмірі 900 грн. щомісячно не вистачає. У зв`язку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів шляхом збільшення з 900 грн. до 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач правом на подачу до суду відзиву на позов, надання доказів, заявлення клопотань перед судом, не скористався. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідом-лені належним чином. Натомість позивач подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подану позивачем заяву у справі, матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 лютого 2017 року. Наведене підтверджується рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 362/4420/16-ц, провадження № 2/362/334/17) від 07 лютого 20174 року. Рішення суду набрало законної сили 23 березня 2017 року (а.с. 9-10). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайнного управління юстиції у Київській області (а.с. 8). На підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 900 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 01 квітня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 11-12). Встановлено, що [PERSON] є дитиною інвалідом, має вроджену лактозну неперено-симість, синдром мальабсорбації, неврозоподібний стан, хронічний бронхіт, реконвалес-цент. Наведене підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] виданим 06 червня 2016 року УСЗМ Васильківської РДА; медичним висновком №35 про дитину інваліда віком до 18 років від 04 травня 2016 року; консультативним заключенням виданим Відділенням планування сім`ї та медичної генетики Київського обласного центру охорони здоров`я матері і дитини від 28 квітня 2016 року; консультативним висновком спеціаліста № 215 НДСЛ «Охматдит» від 03 жовтня 2018 року; консультативним висновком № 344 НДСЛ «Охматдит» від 17 жовтня 2018 року; Заключенням дитячого невролога ПП «Нова Медікал» від 18 травня 2019 року; Консультативний висновок спеціаліста № 882 НДСЛ «Охматдит» від 20 грудня 2019 року; засіданням дитячої ЛКК від 07 липня 2020 року; консультативним висновком спеціаліста КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 15 лютого 2021 року; консультативним висновком спеціаліста КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 04 серпня 2022 року; консультативним висновком спеціаліста КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 19 вересня 2022 року; консультативним висновком спеціаліста КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 26 вересня 2022 року; консультативним висновком спеціаліста КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 26 вересня 2022 року; консультативним висновком спеціаліста КНПКОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 20 грудня 2023 року; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного ) хворого від 29 травня 2024 року (28-51). Крім того, [PERSON] відвідує додаткові заняття з англійської мови, що підтверджується копією Договору про надання освітніх послуг від 11 вересня 2023/24 року та копіями Актів приймання виконання робіт (а.с. 17-27). Відомостей про наявність інших осіб на утриманні позивача та відповідача суду не надано. Відповідач отримує дохід у В/Ч [NUMBER] , що підтверджується Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05 лютого 2024 року (ВП №51609062) (а.с. 14-15). Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. Відповідно вимог ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною1\~ст.192\~СК України встановлено, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до вимог ч. 3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінює-ться за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.\~183,\~184 СК України. Таким чином, системний аналіз норм ст. 181- 184\~СК України, з врахуванням роз`яснень, наведених в п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому. Крім цього, суд звертає увагу, що\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~ внесено ряд змін до\~СК України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні особи, в матеріалах справи відсутні. З огляду на ці обставини в сукупності, а також те, що [PERSON] має стабільний дохід, який отримує у В/ч [NUMBER] , суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів шляхом збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , які слід визначити у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України у п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15 травня 2006 року вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] , починаючи з дня набранням даним судовим рішенням законної сили. В ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial