Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Стислий виклад обставин справи ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором № 470645-КС-001 від 20.07.2023 у розмірі 38 374,05 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 9 423,55 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27 891,15 грн, прострочені платежі за комісією 1 059,35 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.07.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 470645-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 20.07.2023 направлено відповідачці пропозицію (Оферту) укласти Договір № 470645-КС-001 про надання кредиту, а відповідачка того ж дня прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1126, на номер телефону, що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий ним було введено/відправлено. Таким чином, 20.07.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір № 470645-КС-001 про надання кредиту, підписаний позичальницею одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку № [NUMBER] , який відповідачка вказала при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Однак в подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені в розрахунку заборгованості за договором № 470645-КС-001, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Оскільки позичальниця не виконала свої зобов`язання добровільно в повному обсязі, товариство звернулося до суду за захистом своїх прав та просило стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 08.02.2025 в розмірі 38 374,05 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 9 423,55 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27 891,15 грн, прострочені платежі за комісією 1 059,35 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі 28.01.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області відкрито спрощене позовне провадження та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази. 27.03.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшов лист про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та виписка по цьому рахунку за період з 20.07.2023 по 04.01.2024. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви та в заяві від 04.03.2025 просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на 26.03.2025 та 24.04.2025 згідно відстеження за трекінгом АТ «УКРПОШТА» повернуто відправнику в зв`язку з відсутністю адресата на вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідачка своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася. Відтак, суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 20.07.2023 направило відповідачці пропозицію (Оферту) укласти Договір № 470645-КС-001 про надання кредиту, а відповідачка того ж дня прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору, на умовах, визначених офертою (а.с. 22-31). Позивачем було направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1126 на номер телефону, який був зазначений Позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий нею було введено/відправлено. Процес укладення договору кредиту підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, наданою позивачем. (а.с.32). Таким чином, 20 липня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 470645-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.17-21). Відповідно до розділу 2 Договору позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн, на умовах визначених в договорі, а саме: строк кредитування становить 24 тижні, термін дії договору до 04.01.2023, стандартна процентна ставка 2,0% за день, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору, комісія за надання кредиту становить 1 500,00 гривень, розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку Договору. Згідно з п. 5.2 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Договору. Факт надання коштів відповідачці підтверджується листом директора ТОВ «ПРОФІТГІД», згідно якого це товариство 20.07.2023 об 12:52:59 здійснило успішний переказ грошових коштів в сумі 10 000,00 грн на рахунок [PERSON] за кредитним договором № 470645-КС-001 від 20.07.2023 (а.с. ). Відповідачка, уклавши кредитний договір погодилася сплатити комісію, яка встановлена саме за надання кредиту в п. 2.5 договору № 470645-КС-001 від 20.07.2023, яка є разовою та розмір якої є незмінним. Згідно з п. 4.2.3 Договору відповідачка зобов`язувалася повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі, передбачені Договором до закінчення строку (терміну) дії Договору. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитом відповідачка 29.07.2023 здійснила платіж в сумі 2 170,00 грн, чим частково оплатила кредит, зокрема: 1 152,90 грн - відсотки за користування та 440,65 грн - комісія (а.с.11-14) та своїми конклюдентними діями визнала укладення нею договору № 470645-КС-001 про надання кредиту від 20.07.2023 та визнання боргу. Зважаючи на ті обставини, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 08.02.2025, згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] утворилась заборгованість за Договором №470645-КС-001 про надання кредиту в розмірі 38 374,05 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 9 423,55 грн; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 27 891,15 грн, прострочені платежі за комісією 1,059,35 грн (а.с.14 на звороті). Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору № 470645-КС-001 про надання кредиту від 20.07.2023 (а.с.17-22); копією пропозиції (оферти) укласти договір № 470645-КС-001 про надання кредиту (а.с.22-26); копією прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 470645-КС-001 про надання кредиту від 20.07.2023 (а.с.27-31), які підписані відповідачкою, з використанням одноразового ідентифікатора; а також підтверджуються візуальною формою послідовності дій клієнта, складеною ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.32), копією паспорту споживчого кредиту (а.с.15-16); розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.11-14); анкетою клієнта (а.с.33); довідкою про стан заборгованості (а.с.14 на звороті), виписка по рахунку за період з 20.07.2023 по 04.01.2024 (а.с. 74-75) та іншими матеріалами справи. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачкою та позивачем, невиконання позичальницею своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором, та про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наявність порушення права відповідачкою, та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 20.07.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 470645-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, з введенням відповідачкою коду підтвердження UA-1126, який є одноразовим ідентифікатором, на підставі якого кредитор перерахував грошові кошти [PERSON] в сумі 10 000,00 грн на її банківську карту № [NUMBER] . Кредит надано на суму 10 000,00 грн, строк кредитування до 04.01.2024, відсотки нараховувалися за ставкою 2,0 % за кожен день користування кредитом. Відповідачка 29.07.2023 частково сплатила кредит в сумі 2 170,00 грн, однак заборгованість в сумі 38 374,05 грн залишилась не погашеною. Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, договір про надання кредиту був підписаний електронним підписом позичальниці, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] , відповідачка зазначила адресу проживання, свої паспортні дані, РНОКПП, номер банківської картки для перерахунку коштів. Отже, відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами даного договору та погодилася з ними. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що номер мобільного телефону та банківської карти, на які надсилалися одноразовий ідентифікатор та кредитні кошти, належать відповідачці, що підтверджується також доказами, наданими позивачем та АТ КБ ПриватБанк, зокрема випискою по її рахунку за період з 20.07.2023 по 04.01.2024 (а.с.74-75). Нарахування комісії, передбачено п. 2.5 договору № 470645-КС-001 про надання кредиту від 20.07.2023, на що відповідачка погодилась, підписуючи цей Договір, отже відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» й принципу свободи договору, та є правомірним. Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання [PERSON] настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за договором № 470645-КС-001 про надання кредиту від 20.07.2023 в розмірі 38 374,05 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з платіжною інструкцією № 3277 від 26.02.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (а.с.10). Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати в сумі 2422,40 гривень судового збору. На підставі ст. 16, 524, 526, ч.1 ст. 527, 530, 611, 612, 626- 634, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" та

Outcome: approved