Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.01.2024 між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "ВІВА\~КАПІТАЛ"\~ і відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1401935202020. Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору позивач, як Кредитодавець, взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на споживчі цілі: сума кредиту 7500,00 грн, строк кредитування 120 днів, розмір відсотків становить 2,5% в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач порушила умови Кредитного договору та в підсумку не повернула в повному обсязі кредит позивачу, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем навіть після спливу встановленого договором строку кредитування. За розрахунком позивача станом на 19.01.2024 загальний розмір його грошових вимог до відповідача становить 30000,00 грн та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7500,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 22500,00 грн. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 19.01.2024 №1401935202020 у розмірі 30000,00 грн, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10600,00 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.12.2024 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України. Відповідач була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 1 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду відповідач не подала. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. З метою отримання кредиту клієнт, самостійно ознайомлюється з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту "Кредитна лінія Старт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Віва Капітал", створює особистий кабінет, заповнює заявку, вказуючи всі дані визначені в заявці як обов`язкові. За результатами заповнення особистого кабінету здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки клієнта відповідно до стандартів відповідних платіжних систем. Після заповнення особистого кабінету клієнт заповнює заявку на отримання кредиту вказуючи при цьому суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Електронного договору (п.2.1, 2.4, 2.8 Договору). [PERSON] звернулася із заявкою на отримання кредиту 19.01.2024 і цього ж дня о 11:48 год нею був підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті ОТР паролю Y4Y1J3. Так, 19.01.2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "ВІВА КАПІТАЛ" (позивач) та [PERSON] (відповідач) був укладений Договір про надання грошових коштів у кредит продукту "СТАРТ" № 1401935202020, в якому визначений предмет договору, порядок надання кредиту, порядок розрахунку процентів, права та обов`язки сторін, порядок і строки повернення кредиту та сплати інших платежів, відповідальність за договором, заключні положення. Згідно умов даного договору, що визначені в розділі 1, [PERSON] отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 7500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 2,5% щоденно. Кредит надано строком на 120 днів з 19.01.2024 року по 18.05.2024 року. Позичальник зобов`язана повернути кредит 18.05.2024 або достроково. Відповідно до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Даний кредитний договір було підписано сторонами методом накладення електронних підписів. ТОВ "Фінансова компанія "ВІВА КАПІТАЛ" свої зобов`язання за даним Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, переказ коштів здійснено 19.01.2024 року, що підтверджується довідкою про переказ коштів ТОВ ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" від 08.11.2024 року вих. № 7/6314 про успішність операції згідно транзакції № 1353511231 від 19.01.2024 року в сумі 7500,00 грн на картку [NUMBER] , а також довідкою про ідентифікацію, як підтвердження переказу кредитних коштів за транзакцією № 1353511231 від 19.01.2024 (а.с.14, 15). З наявної у позові інформації не вбачається, що відповідач повернула кредитні кошти. При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207\~ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Загальною засадою цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Згідно із ч. 1, 2 ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3\~вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11\~зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону). Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~21\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами 19.01.2024 був укладений електронний кредитний договір - Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1401935202020, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 7500,00 грн на особисті потреби. Указаний кредитний договір є споживчим договором. У ньому сторони обумовили процентні ставки: знижену 2,5% в день. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке. За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частин першої та третьої ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як вбачається з позовних матеріалів станом на 27.11.2024 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 7500,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу в період 19.01.2024 до 18.05.2024 щоденно нараховувалися відсотки за ставкою 2,5%, тобто у розмірах, які були передбачені умовами кредитного договору. І загальна сума нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 19.01.2024 по 18.05.2024 становить 22500,00 грн. При обрахуванні розміру відсотків, суд ураховує приписи передбачені ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Пунктом 5 розділу І, який набрав чинності 24.12.2023, ст.\~8\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування" доповнено\~частиною 5,\~згідно з\~якою у\~кредиті для\~споживача максимальний\~розмір денної\~процентної ставки,\~розрахованої відповідно\~до частини\~четвертої цієї\~статті,\~не може\~перевищувати 1\~%.\~При цьому\~згідно з\~ч.2\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЗакономУкраїни\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг" дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. У даному спорі наявні підстави для обмеження розміру денної процентної ставки одним відсотком за період з 19.01.2024 по 18.05.2024, так як кредитний договір укладений після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Тому за період з 19.01.2024 по 18.05.2024 (120 днів) розмір відсотків у день становить 75,00 грн, загальний розмір відсотків за даний період становить 9000,00 грн. Позивачем всього нараховано відсотків 22500,00 грн, а повинно бути 9000,00 грн. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 9000,00 грн, а не у розмірі 22500,00 грн, визначеному позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі 30000,00 грн, які судом задоволені частково на суму 16500,00 грн, що складає 55 % від ціни позову. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1665,40 грн, що дорівнює 55 % від сплаченого судового збору. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого. Пунктом 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу були подані позивачем в межах строків, передбачених положеннями ст. 141 ЦПК України, разом з позовною заявою, у якій позивач зазначив про попередній розрахунок суми судових витрат, у зв`язку з розглядом справи і які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн та на правничу допомогу в розмірі 10600,00 грн. Матеріали справи містять належні докази на підтвердження отримання позивачем правничої допомоги та оплати цих послуг. 04.01.2022 року між ТОВ «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.» укладено договір №1 про надання правової допомоги (а.с.26-28). У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом. Представництво інтересів ТОВ «Віва Капітал» під час судового розгляду справи судом здійснював адвокат Грушевий Ю.В., який на підтвердження повноважень надав ордер від 02.12.2024 (а.с. 25). Як встановлено в частині 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження Грушевого Ю.В., як представника ТОВ «Віва Капітал» підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством. Розділом 3 вказаного Договору передбачено порядок сплати гонорару. Акт виконаних робіт від 26.11.2024 відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2022 містить перелік наданих послуг та їхню вартість, яка становить 10600,00 грн (а.с.29). Згідно платіжної інструкції №LK264/19 від 26.11.2024 року, ТОВ «Віва Капітал» перерахував на рахунок АБ «Грушевий Ю.В.» 10600,00 гривень за надання правничої допомоги згідно рах. №11/26-4 (а.с.31). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Ураховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача ТОВ «Віва Капітал» на правову допомогу АБ «Грушевий Ю.В.» у розмірі 10600,00 гривень є співмірними із складністю цієї справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, ціною позову та наданими адвокатом обсягом послуг та затраченим часом під час підготовки позовної заяви, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Тому відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі пропорційно (55%) до розміру задоволених позовних вимог 5830,00 грн. На підставі статей 525,627-629,1054 ЦК України та

Outcome: partial