Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

ТОВ «ФК\~«ЕЙС» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання згідно кредитного договору №00-9872129, укладеного 16.10.2023, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка на час ухвалення рішення складає в загальному розмірі 20987 гривень 50 копійок. Позов мотивовано тим, що 16.10.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9872129, згідно якої відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, сума кредитного ліміту складає 6037 гривень 50 копійок. 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу №22-01/2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9872129 від 16.10.2023. Відповідно до вище зазначеного договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах. Що існують на дату відступлення прав вимоги. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ "Макс Кредит" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 датою відступлення права вимоги є день, в який сторони склали і підписали Акт приймання-передачі згідно з Додатком №16, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20987,50 грн. Всупереч умов Договору №№00-9872129 від 16.10.2023 відповідач взяті на себе зобовязання належним чимном не виконував, що створило заборгованість у розмірі - 20987,50 грн. яка складається з наступного: 6037,50 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14950,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України клопоче про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та судову повістку. Однак, 27.03.2025 на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням №0610237077973. Окрім того, про дату, час і місце судового засідання відповідача повідомлено повторно шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку\~суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Вдруге про дату, час і місце судового засідання відповідача повідомлено повторно шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 ЦПК України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 28.04.2025 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-9872129, згідно якої відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, сума кредитного ліміту складає 6037 гривень 50 копійок. 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу №22-01/2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9872129 від 16.10.2023. Відповідно до вище зазначеного договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах. Що існують на дату відступлення прав вимоги. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ "Макс Кредит" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 датою відступлення права вимоги є день, в який сторони склали і підписали Акт приймання-передачі згідно з Додатком №16, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20987,50 грн. Всупереч умов Договору №№00-9872129 від 16.10.2023 відповідач взяті на себе зобовязання належним чимном не виконував, що створило заборгованість у розмірі - 20987,50 грн. яка складається з наступного: 6037,50 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14950,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за договором кредиту №00-79872129 в розмірі 20987,50 грн. Згідно ухвали\~Чернівецького районного\~суду Вінницької\~області від\~05.03.2025\~у акціонерного\~товариства комерційного\~банку «ПРИВАТБАНК»\~(49094,\~місто Дніпро,\~вулиця Набережна\~Перемоги,\~буд.\~30)\~інформацію:\~чи емітувалась\~на\~ім`я [PERSON] \~(PHOKПП [NUMBER] ) платіжна картка маска-картки № [NUMBER] /чи\~емітувалась\~будь-яка\~інша\~платіжна\~картка на\~ім`я\~ [PERSON] (PHOKПП\~ [NUMBER] );\~про зарахування\~коштів\~на\~картковий рахунок -\~маска\~карти № [NUMBER] ,\~що\~належить\~ [PERSON] \~(PHOKПП: [NUMBER] ) за період 16.10.2023\~-\~21.10.2023 у сумі 5750,00 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції №39744-34993-99263 від 16.10.2023); чи є/був\~номер\~телефону\~ [NUMBER] \~фінансовим\~номером\~телефону за\~картковим\~рахунком\~-\~маска\~картки\~№. [NUMBER] \~та\~чи\~знаходиться/знаходився номер телефону\~ [NUMBER] \~в\~анкетних\~даних [PERSON] \~(PHOKПП [NUMBER] ); У разі\~підтвердження\~зарахування\~коштів на картковий\~рахунок\~- маска карти № [NUMBER] ,\~що\~належить\~ [PERSON] \~(PHOKПП: [NUMBER] ) за період 16.10.2023 - 21.10.2023 у сумі 5750,00 грн. (безготівкове зарахування згідно транзакції №39744-34993-99263 від 16.10.2023) зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати первинні документи обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення/, що підтверджують дану інформацію;\~про повний\~номер\~рахунку маска-картки № [NUMBER] ,\~що\~належить\~ [PERSON] (PHOKПП [NUMBER] ), на який зараховано кошти. У випадку\~неможливості надати\~вище вказані\~первинні документи, зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати інші,\~прирівняні до\~них (довідки/листи,\~що підтверджують факт\~зарахування\~коштів\~на рахунок\~- маска карти Боржника). Із витребуваних судом доказів, наданих АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 05.03.2025, встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) АТ КБ «ПриватБанк» було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та згідно виписки про рух коштів по картці за період 16.10.2023-21.10.2023 від АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримав грошовий переказ коштів у сумі 5750,00 грн. Фінансовий номер телефону: [NUMBER] , номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 ст.1054 та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За змістом ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договорів кредиту та позики, укладених між сторонами, оскільки, Кредитор внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту та суму відсотків за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» від 19.11.2024 року, №4059-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривні 00 копійок. Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 3028 гривень та не більше 1059800 гривень. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду 18.03.2024, судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, про що свідчить платіжна інструкція в національній валюті №6395 від 24.01.2025 (а.с.9), оскільки, позовну заяву подано ТОВ «ФК «ЕЙС» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому позивачем сплачено судовий збір у відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті ; Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімумум для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та розраховано з урахуванням положень ч.3 ст.4 вище вказаного Закону, тобто із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8 (3028,00 грн. х 0,8=2422,40 грн.). Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору в сумі 2422,40 грн Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №2211/Е, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Із додаткової угоди №18 до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року клієнт доручив, а адвокатське бюро приймає на себе обов`язок надавати юридичну допомогу, в тому числі по Шаргородському О.М. Із акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року, який підписаний сторонами договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт з урахуванням витраченого часу на суму 7000 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved