Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позиції інших учасників справи. 1. Позивач ТОВ «ФІНФОРС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 158750,00 гривень та 2422,40 гривень судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2024 [PERSON] уклала з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607, за яким ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язався надати їй кредит у розмірі 25000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалася протягом 350 днів повернути кредит зі сплатою відсотків, комісії. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови Договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму, в свою чергу відповідачем своїх зобов`язань виконано не було. 30.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений договір факторингу № 43979069-01. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги і за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024, що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.00.2024 було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», згідно договору факторингу № 43979069-01 від 30.08.2024. На даний час сума заборгованості складає: 158750,00 грн., з яких: - 25000,00 грн. заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту); - 121250,00 грн. нараховані проценти; - 12500,00 грн. неустойка (штраф). Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. 2. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надала. 3. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою\~суду від 24.01.2025 року було відкрито провадження та витребувано в\~АТ «ПриватБанк»\~інформацію щодо\~банківської картки\~на ім`я\~ [PERSON] , ухвалено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила. За таких обставин, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. 1.\~Судом встановлено, що 18.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» будо укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607. Даний договір був укладений шляхом обміну еле?тронними повідомленнями, а саме прийняття позичальни?ом пропозиції ?редитора про у?ладення ?редитного договору (оферти). Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК У?раїни правочин може вчинятися усно або в письмовій (еле?тронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, я?що інше не встановлено за?оном. Відповідно до статті 207 ЦК У?раїни правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що його зміст зафі?сований в одному або ?іль?ох до?ументах (у тому числі еле?тронних), у листах, телеграмах, я?ими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-теле?омуні?аційної системи, що ви?ористовується сторонами. У разі я?що зміст правочину зафі?сований у ?іль?ох до?ументах, зміст та?ого правочину та?ож може бути зафі?совано шляхом посилання в одному з цих до?ументів на інші до?ументи, я?що інше не передбачено за?оном. Правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що воля сторін виражена за допомогою телетайпного, еле?тронного або іншого технічного засобу зв`яз?у. Правочин вважається та?им, що вчинений у письмовій формі, я?що він підписаний його стороною (сторонами). Особливості у?ладання ?редитного договору в еле?тронному вигляді визначені За?оном У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію» від 03 вересня 2015 ро?у № 675-VIII. Згідно із пун?том 6 частини першої статті 3 За?ону У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію» еле?тронний підпис одноразовим ідентифі?атором - дані в еле?тронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших еле?тронних даних особою, я?а прийняла пропозицію (оферту) у?ласти еле?тронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пропозиція у?ласти еле?тронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання ?омерційного еле?тронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-?омуні?аційних системах (частина четверта статті 11 За?ону У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію»). Верховний Суд, зо?рема, у постанові від 16 грудня 2020 ро?у у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо ви?онання я?ого вини? спір між сторонами, його у?ладання в еле?тронному вигляді через інформаційно?омуні?аційну систему позивача можливе за допомогою еле?тронного цифрового підпису відповідача лише за умови ви?ористання засобу еле?тронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випад?у еле?тронний правочин може бути підписаний сторонами еле?тронним підписом одноразового ідентифі?атора та/або аналогом власноручного підпису (фа?симільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого ?опіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у я?ій мають міститися зраз?и відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов виснов?у про те, що Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024 був підписаний відповідачем відповідно до За?ону У?раїни «Про еле?тронну ?омерцію», відповідач а?цептувала пропозицію позивача та у?лала Договір шляхом введення одноразового ідентифі?атора, я?ий отримала на свій мобільний телефон. Таким чином, між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля вини?нення, припинення або зміни цивільних прав та обов`яз?ів за Договором № про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024. 2. Судом встановлено, що 30.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений договір факторингу № 43979069-01. Відповідно до умов вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги і за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024, що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, на думку суду, ТОВ «ФІНФОРС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024. 3. Судом встановлено, що 18.02.2024 [PERSON] уклала з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 про надання кредиту у розмірі 25000,00 грн. зі сплатою процентів та комісій, що передбачені Договором. У Паспорті споживчого кредиту, який є додатком до Договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту кредит; сума кредиту - 25000 грн.; строк кредитування - 350 днів; мета отримання кредиту на споживчі (особисті) потреби; тип процентної ставки фіксована: знижена процентна ставка 1,375% в день; стандартна процентна ставка 2,50% в день. Позивач ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» ви?онав свої зобов`язання, надавши [PERSON] ?редитні ?ошти у сумі обумовленій Договором, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 17.12.2024 р. № 20241217-2 на суму 25000,00 грн. та випискою з банківського рахунку відповідача, наданою АТ КБ «Приватбанк». Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», яку було надано на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку було емітовано картку № [NUMBER] . Також, АТ КБ «Приватбанк» було надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 18.02.2024 по 22.02.2024,\~з якого вбачається, що [PERSON] активно користувалася наданими їй у кредит коштами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024. В той же час, відповідно до розрахунку заборгованості за даним Договором, який надано позивачем, станом на 30.08.2024 заборгованість відповідача складає: 158750,00 грн., з яких: - 25000,00 грн. забогованість за кредитним договором (тіло кредиту); - 121250,00 грн. нараховані проценти; - 12500,00 грн. нецстойка (штраф). Відповідач не оспорювала Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024 та, відповідно, отримання кредитних коштів і користування ними, доказів виконання зобов`язань за цим договором на користь первісного кредитора або позивача до суду не надала. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Зважаючи на норми закону, умови укладеного між сторонами договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1312607 від 18.02.2024 в сумі 158750 (сто п`ятдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. IV. Розподіл судових витрат та правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial