Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту майно, яке належить [PERSON] , та припинити обтяження нерухомого майна\~ № 8818496, № 8847995, № 10404817. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема земельну ділянку з кадастровим номером 3220483500:03:001:0043, площею 2,1279 га на території Матюшівської сільради. Позивач прийняла спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву. 27.09.2024 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, після смерті [PERSON] . 27.09.2024 нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. винесла постанову про відмову у прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка мотивована тим, що при проведенні перевірок в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 10404817), тому видати свідоцтво про право на спадщину не можливо. А також нотаріус повідомила про наявність ще двох обтяжень нерухомого майна [PERSON] . Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] зазначено наявність наступних обтяжень: 1) реєстраційний номер обтяження - 8818496, зареєстровано - 19.06.2009 15:07:06 за № 8818496, підстава обтяження: Ухвала, вх.№ 1772/2-41 19.06.2009, Білоцерківський міський суд Київської області, суддя В.О.Примаченко; 2) реєстраційний номер обтяження: 8847995, зареєстровано 01.07.2009\~ 18:16:10 за №8847995; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АК №696469, 26.06.2009, міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; 3) реєстраційний номер обтяження: 10404817, зареєстровано 25.10.2010 17:57:09 за №10404817; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №724395, 22.10.2010, РВ ДВС Білоцерківського МРУЮ. Позивач звернулась до Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про звільнення майна [PERSON] з-під арешту, яка залишилась без задоволення. У відповіді № 188562 від 03.10.2024 відділ ДВС повідомив, що відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження щодо стягнення коштів з [PERSON] , зокрема: виконавчий лист № 2-4680, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] боргу в сумі 270963,56 грн.; виконавчий лист № 1-505, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 729,56 грн. та ще 12 постанов про стягнення різних штрафів. Станом на дату надання відповіді відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з [PERSON] на примусовому виконанні у відділі не перебуває. Зі змісту листів відділу ДВС вбачається, що станом час надання відповіді виконавчі документи про стягнення коштів з [PERSON] на виконанні не перебувають, відкритих виконавчих проваджень немає, накладені відділом ДВС арешти на його майно зняти немає можливості (чи підстав), лише за рішенням суду. Враховуючи викладені обставини, позивач позбавлена можливості оформити спадкові праві після смерті свого батька, що порушує її права на отримання спадщини, наявність не скасованих арештів на майно боржника, за умови закінчення розгляду справи в суді та відсутності виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. А тому позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 09.01.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 41-42). Ухвалою суду від 10.02.2025 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 48-49). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила\~ та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Третя особа Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)\~ в судове засідання не направили свого представника, 31.03.2025 на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника відділу ДВС. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач являється донькою [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21.03.2018 (а.с. 30). Встановлено, що 25.01.2014 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 31). Встановлено, що у [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті свого батька, однак, 27 вересня 2024 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун К.А. винесла постанову про відмову у прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка мотивована тим, що при проведенні перевірок в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 10404817), тому видати свідоцтво про право на спадщину не можливо (а.с. 14). Встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 396802978 від 27.09.2024 наявні записи про обтяження: - реєстраційний номер обтяження - 8818496, зареєстровано - 19.06.2009 15:07:06 за № 8818496 реєстратором Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: Ухвала, вх.№ 1772/2-41 19.06.2009, Білоцерківський міський суд Київської області, суддя В.О.Примаченко; об`єкт обтяження будинок за адресою [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявник: Білоцерківський міськрайонний суд. - реєстраційний номер обтяження: 8847995, зареєстровано 01.07.2009\~ 18:16:10 за №8847995 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АК №696469, 26.06.2009, міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; об`єкт обтяження: будинок за адресою [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявник міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. - реєстраційний номер обтяження: 10404817, зареєстровано 25.10.2010 17:57:09 за №10404817 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №724395, 22.10.2010, РВ ДВС Білоцерківського МРУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно належне [PERSON] ; власник [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] ; обтяжувач: Районний відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (а.с. 10-11). Відповідно до відповіді № 188562 від 03.10.2024 заступника начальника відділу Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Овдієнко Я., встановлено, що відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження щодо стягнення коштів з [PERSON] (14 виконавчих проваджень), зокрема: - виконавчий лист № 2-4680, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з Карпенка Ад, на користь [PERSON] боргу в сумі 270963,56 грн.; - виконавчий лист № 1-505, виданий Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 729,56 грн (а.с. 16). Відповідно до відповіді ДВС за № 192112 від 11.10.2024, усі виконавчі провадження, в яких [PERSON] був боржником,\~ були завершені, в тому числі виконавче провадження за виконавчим листом № 2-4680. Станом на дату надання відповіді відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з [PERSON] на примусовому виконанні у відділі не перебуває. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявні відомості щодо обтяження майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця про арешт серія та номер АК № 696469 від 26.06.2009 та № 724935 від 22.10.2010. Інформаційна довідка не містить посилання на виконавчий документ, при примусовому виконанні якого винесені вищезазначені постанови про арешт майна. Виконавчі провадження, які перебували на виконанні у відділі відносно боржника [PERSON] передано до архіву та в подальшому знищено. Вилучення запису про обтяження з Реєстру здійснюється на підставі постанови державного виконавця про зняття арешту, яка виноситься в межах виконавчого провадження, по якому винесено постанову про арешт майна (а.с. 17-18). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Згідно\~ ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. (Постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року по справі № 554/5912/19-д провадження № 61-12594св21). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ч.1 ст.59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Зі змісту наведених вище норм вбачається, що\~ мета застосування процедури арешту майна боржника - для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. Як було встановлено судом, арешти на майно [PERSON] було накладено згідно постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 696469 від 26.06.2009, постанови РВ ДВС Білоцерківського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 724395 від 22.10.2010, ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2009. Матеріали виконавчих проваджень знищені, відсутні постанови про накладення арешту на майно боржника, боржник помер. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна, яке належить на праві власності [PERSON] . Наведені обставини свідчать, про відсутність правових підстав у відділу ДВС зберігати накладені ним арешти на майно, в силу неможливості виконавчого органу надати ВП чи виконавчий документ за\~ яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження, в рамках якого він був накладений. А також,\~ існування арешту майна порушує саму мету застосування відповідної процедури. Якщо наразі механізм забезпечення виконання рішення існує, то провадження в рамках якого його було застосовано,\~ відсутнє. Збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника (постанова Верховного Суду 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21) Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, адже обтяження спадкового майна, необхідність у якому відпала/невідома, позбавляє позивача права отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved