Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.02.2021 у розмірі 10954,08 грн станом на 10.11.2024, яка складається з наступного: 6319,56 грн заборгованість за кредитом, 4634,52 грн заборгованість по відсотках. В обґрунтування позову зазначено, що 26.02.2021 [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п.п. п.п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказано, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". На суму фактично використаного кредитного ліміту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в тарифах, що підтверджується п. 2.1.4.3.2 Умов та правил надання банківських послуг. Зазначено, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (становив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до договору. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 10.11.2024 має заборгованість у розмірі 10954,08 грн, яка складається з наступного: 6319,56 грн заборгованість за кредитом, 4634,52 грн заборгованість по відсотках. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у позові розгляд справи просить проводити без участі представника позивача та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являлась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом опублікування оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки не повідомила. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що постановлено протокольну ухвалу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.02.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту простим електронним підписом, яким визначено суму кредиту, строк кредитування, мету надання, відсоткову ставку, спосіб отримання кредиту, та інші умови (а.с. 10). Відтак, сторони погодили істотні умови кредитного договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування та відсоткову ставку. З довідки за картами вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку [NUMBER] строком дії до квітня місяця 2027 року (а.с. 22). Як вбачається з довідки за лімітами [PERSON] , розмір кредитного ліміту 26.02.2021 встановлено у розмірі 6400,00 грн (а.с. 23). Випискою по картці за період з 26.02.2021 по 10.11.2024 також підтверджено користування [PERSON] кредитними коштами та нарахування відсотків за використання кредитного ліміту (а.с. 11-21). Відтак, суд приходить висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та АТ «Акцент-Банк». Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються\~Цивільним кодексом України\~та\~Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про банки\~та банківську\~діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно з ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання банківських послуг в А-Банку. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному\~статтею 204 ЦК України. Відповідно до частини 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1\~ст. 629 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 10.11.2024 заборгованість [PERSON] перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором від 26.02.2021 становить 10954,08 грн, яка складається з наступного: 6319,56 грн заборгованість за кредитом, 4634,52 грн заборгованість по відсотках (а.с. 6-8). Про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 26.02.2021 також свідчить долучена до матеріалів справи виписка по особовому рахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка з рахунку є належним доказом щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами у справі, про що неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 16.09.2020 справі №200/5647/18, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 13.10.2021 у справі №209/3046/20, від 22.09.2021 у справі №128/2267/20-ц та ін.) Матеріали справи не містять доказів повернення [PERSON] отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконує свої обов`язки за укладеним договором, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернула, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила, суд вбачає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved