Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

12.12.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить суд, здійснити виділ у натурі 1/25 часток із майна що є у спільній частковій власності, виділивши у власність [PERSON] у житловому будинку літ. Б приміщення 3-1 - житлова кімната площею 12,0 кв.м., приміщення 3-2 - житлова кімната площею 11,2 кв.м., приміщення 3-3 - коридор площею 2,3 кв.м., приміщення 3-4 - кухня площею 4,1 кв.м., загальною площею 29,6 кв.м. та господарську будівлю літ 1Ж - сараю по [ADDRESS] .. В обґрунтування вимог позивач в позовній заяві посилається на те, що немає можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, оскільки відповідачі ухиляються від його укладання, позивач змушений звертатись до суду для вирішення цього питання. Реалізація позивачем права на виділ частки у натурі не обмежує право відповідачів у їх правомочностях щодо їх права на виділ своїх часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом 17.12.2024 року було направлено відповідні запити та 15.01.2025 року отримана інформація щодо місця проживання (перебування) відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з відповідей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 15.01.2025 року, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не значаться, відповідачка [PERSON] 14.08.2020 року знята з реєстрації до Київської області, відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою з 09.12.1978 року за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою з 05.02.1975 року за адресою: [ADDRESS] , відповідачка [PERSON] 28.10.2021 року знята з реєстрації. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 15.01.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.02.2025 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2025 року. 12.03.2025 року та 22.04.2025 року представниця [PERSON] - адвокат Душаченко І.С. подала до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її з позивачем участі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Судове засідання 18.03.2025 року відкладалось у зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання 22.04.2025 року відповідачі повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачам за адресою зареєстрованого місця проживання направлялись копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі, а також судові повістки про виклик до суду. Вказані поштове відправлення повернулися на адресу суду, що підтверджується зворотніми повідомленнями наявними в матеріалах справи, причина повернення "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Тобто, судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про наявність справи у суді та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в тому числі і додатково шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON] є співвласником 1/25 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2012р. № 2-24, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого КП ММБТІ 14.05.2012р. за № 4120. В цілому домоволодіння складається з житлових будинків: Літ. Б заг. площею 138.9 м.кв., житловою площею 94.4.м.кв.; літ. В заг .площею 213.9 м.кв., житловою пл. 166.5 м.кв. ; літ. Г заг. площею 56.5 м.кв., житловою площею 44.1.м.кв., літ. Д заг.площею 16.7 м.кв., житловою площею 14.3.м.кв., контора літ. А, склади літ. А, господарські будівлі та споруди. Згідно довідки КП «ММ БТІ» від 12.12.2019р. співвласниками домоволодіння є: [PERSON] - 8/100; [PERSON] - 5/100; [PERSON] - 6/100; [PERSON] - 5/100; [PERSON] - 4/100; [PERSON] - 5/100; [PERSON] - 2/100; [PERSON] - 7/200; [PERSON] - 7/200; [PERSON] - 4/100; [PERSON] - 2/100; [PERSON] - 3/100; Згідно висновку Миколаївського МБТІ від 12.12.2019 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2012 року №2-24, 1/25 часток будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, яка складається з житлового будинку літ. Б житловою площею 23.2, загальною площею 29.6, сараю ІЖ, за технічними показниками 1/25 частини об`єкта відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради №351 від 22.04.2020 року частині домоволодіння по [ADDRESS] , яка складається з приміщень у літ. Б з №3-1 по 3-4 загальною площею 29,6 кв.м. було надано нову адресу, а саме: [ADDRESS] . 29.08.2024 року КП ММБТІ була проведена інвентаризація на виділену частину позивача, та видано новий технічний паспорт. У вересні 2024 року позивач звернувся до державного реєстратора щодо реєстрації окремої адреси на належні йому житлові приміщення, але в усному порядку було повідомлено що відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року №1127 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. Позивач вказує, що можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, можливості немає оскільки відповідачі ухиляються від його укладання. Згідно із ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна,що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. У разі виділу співвласникам у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно Висновку №125-191/1 судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2024 року складений судовим експертом РТПП Лесків С.А. вбачається, що у користування співвласника [PERSON] з часткою 1/25, можливо виділити: літ.Б - 1-поверховий будинок - 1917 року побудови у складі приміщень: 3-1 - житлова кімната площею 12.0 кв.м., 3-2 - житлова кімната площею 11.2.кв.м., коридор площею 2.3. кв.м., 3-4 - кухня площею 4.10 кв.м. Разом по групі приміщень - 29.6. кв.м. та надвірні узаконені господарські будови: Літ. 1Ж - сараю площею 9.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, ввстановлених законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належать мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також маже мати місце при наявності техніічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому, для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність і особа стає власником виокремленого майна. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та доведеними, а позов таким що підлягає задоволенню та виділу в натурі у користування позивачу згідно належної частки 1/25 та згідно Висновку №125-191/1 судової будівельно-технічної експертизи від 04.11.2024 року: літ.Б - 1-поверховий будинок - 1917 року побудови у складі приміщень: 3-1 - житлова кімната площею 12.0 кв.м., 3-2 - житлова кімната площею 11.2.кв.м., коридор площею 2.3. кв.м., 3-4 - кухня площею 4.10 кв.м. Разом по групі приміщень - 29.6. кв.м. та надвірні узаконені господарські будови: Літ. 1Ж - сараю площею 9.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved