Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту батьківства. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права приватної власності на земельну ділянку площею 5,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ленінської сільської ради, масив [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] . Спадкодавець заповіт щодо свого майна не залишав, а із спадкоємців за законом першої черги був позивач, як його син, а спадкоємці за законом другої черги на час відкриття спадщини відсутні. Разом із [PERSON] до дня його смерті проживали позивач та співмешканка [PERSON] разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, спадщину свого батька-спадкодавця позивач прийняв за фактом проживання разом із ним безпосередньо перед його смертю. Відповідачка по справі [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище - « [PERSON] ». Син батька позивача [PERSON] [INFO] помер і за свого життя не встановлював батьківство спадкодавця щодо себе. Співмешканка батька позивача також померла [INFO] . Позивач звернувся до Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області і йому листом було повідомлено про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що в його свідоцтві про народження батько вказаний [PERSON] , а у свідоцтві про смерть та у державному акті на право приватної власності на землю спадкодавець вказаний, як [PERSON] .. Таким чином, позивачу для підтвердження його права на майно спадкодавця, як спадкоємця за законом першої черги, необхідно встановлення наявності родинних відносин між ним і спадкодавцем, як сина і батька. Написання у свідоцтві про народження позивача прізвище його батька вказано, як « [PERSON] », так як його батько і мати не перебували в офіційному шлюбі. На час народження позивача спадкодавець обліковувався по батькові, як « [PERSON] » з датою народження у 1948 році, а після отримання ним дубліката його свідоцтва про народження з Республіки Молдова, за яким він народився [INFO] від батька [PERSON] , він був документований [INFO] паспортом громадянина України із зазначенням по батькові « [PERSON] » і датою народження « [INFO] ». Ухвалою суду від 18.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.03.2025 підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті і задоволено клопотання про виклик свідків. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав в повному обсязі і просив встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] був батьком позивача [PERSON] .. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що дійсно [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Леніне Фрунзівського району Одеської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 19 листопада 2003 року Ленінською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 16. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права приватної власності на земельну ділянку площею 5,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ленінської сільської ради, масив [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] . Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД № 030201, виданого 05 серпня 2003 року Фрунзівською РДА Одеської області на підставі власного розпорядження від 09 квітня 2003 року № 138/2003 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 493. Положенням Цивільного кодексу Української РСР, чинним на час відкриття спадщини батька позивача, було передбачено наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно відповідей державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Романової І.С. за № 119/01-16 та № 120/01-09 від 25.02.2025 [PERSON] заповіт щодо свого майна не залишав, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося та спадкова справа не заводилась. Відповідно до п.9 ч.1 Постанови ВРУ «Про перейменування окремих населених пунктів» від 17.03.2016 № 1037-VІІІ, в Одеській області було перейменованого село Леніне Фрунзівського району та село Торосове. Відповідно до п.12 ч. 1 Постанови ВРУ «Про перейменування окремих населених пунктів» від 19.05.2016 № 1037-VІІІ в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район, селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району перейменовано на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч.1 та п. 15 ч.3 Постанови ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ, утворено в Одеській області Роздільнянський район з адміністративним центром у м. Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених КМУ, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Ст.ст. 548 і 549 ЦК УРСР було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і ці дії повині бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. П. 113 чинної та той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, зареєстрованим 07.07.1994 за № 152/361, передбачав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету міської ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним. Згідно довідки № 404 від 19.08.2024 старости Торосівського старостинського округу Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, спадкодавець [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті у житловому будинку в с. Торосове (Леніне) Роздільнянського (Фрунзівського) району Одеської області разом із [PERSON] , як його сином, в будинку також проживали: співмешканка [PERSON] , [INFO] , діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданим на підставі актового запису № 15, складеного 10.06.1985, Ленінською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, він народився [INFO] від матері - [PERSON] та батька - [PERSON] (складене російською мовою з написанням прізвища « [PERSON] »). Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданим на підставі актового запису № 4, складеного 20.02.1980 Ленінською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, вона народилась [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] (складене російською мовою з написанням прізвища « [PERSON] »). Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на підставі актового запису № 5, зробленого 15.03.2001 Ленінською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, після укладення шлюбу з [PERSON] , [PERSON] було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження, виданим на підставі актового запису №10, складеного 03.08.1982 Ленінською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] від матері - [PERSON] та батька - [PERSON] (складене російською мовою з написанням прізвища « [PERSON] »). Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 28.08.2023 Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 40. Згідно відповідей державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Романової І.С. за № 119/01-16 та № 121/01-09 від 25.02.2025 [PERSON] заповіт щодо свого майна не залишав, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося та спадкова справа не заводилась. Співмешканка [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 164. Ст.ст. 560 та 561 ЦК УРСР було передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, після шести місяців з дня відкриття спадщини можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Листом Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1/01-16 від 02.01.2025 позивачу було повідомлено про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що в його свідоцтві про народження батько вказаний « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть та у державному акті на право приватної власності на землю спадкодавець вказаний, як « [PERSON] ». Написання у свідоцтві про народження позивача прізвища його батька пояснюється тим, що батьки позивача не перебували у шлюбі між собою, а чинні під час реєстрації народження позивача положення ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, передбачали, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою у шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів цивільного стану. Ст. 55 цього кодексу визначено, що при народжені дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо не має спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до довідки Торосівського старостинського округу Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за № 452 від 08.10.2024, з [PERSON] , 1948 р.н., згідно книг по господарського обліку за 1983-1985 роки проживав його син [PERSON] . Згідно дублікату Свідоцтва про народження з Республіки Молдова, виданого 30.03.2001 ЗАГС Фелешть, пов Белць, актовий запис [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] , його батьки вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Тобто, в книгах по господарського обліку за 1983-1985 роки допущена помилка в написані прізвища та року народження батька позивача. Також факт того, що померлий [PERSON] являється батьком позивача [PERSON] підтверджено показами свідків в судовому засідані. Згідно з роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС). Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки надає можливість, як сину право на спадщину за законом на спадкове майно. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина 1 статті 22 Закону). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011року за №55/18793. Відповідно до пункту 1.1. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У підпункті 2.13.1 пункту 2.13. Правил передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно із підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 зазначених Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п 2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved