Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

22.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з позивачем та визначення порядку участі матері у вихованні дитини. 05.02.2025 представник позивача [PERSON] подав уточнюючу позовну заяву, в якій просить про визначення місця проживання дитини з позивачем. В обґрунтування позову, представник позивача вказав, що позивач та відповідачка мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем, перебуває на його утриманні. Посилаючись на те, що відповідачка проживає окремо, самоусунулася від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, який забезпечується позивачем усім необхідним, позивач працевлаштований, отримує дохід, на праві власності має 1/6 частини житлового будинку, в якому проживає разом з дитиною, позивач просить визначити місце проживання сина разом з ним. Позивач в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті справ, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановлений законом спосіб. До суду жодного разу не з`явилась, причини неявки суд не повідомила. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористалася. Представник Служби у справах дітей Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області в судовому засіданні надав додаткові до висновку пояснення, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. В останнє судове засідання сторони не з`явились, за таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку із неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим Виконавчим комітетом Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.01.2015 року, в якому батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області № 04-04/12/145 від 20.06.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області № 04-04/12/198 від 02.04.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є власником 1/6 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Та на даний час в будинку проживає [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області № 04-04/12/146 від 20.06.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно довідок виданих КНП «Радомишльська лікарня» слідує, що [PERSON] , [INFO] , мешканець с. Осички Житомирського району, Житомирської області за медичної допомогою до лікаря нарколога та психіатра не звертався. Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який складений 18.06.2024 року головним спеціалістом служби у справах дітей Радомишльської міської ради за місцем його проживання створені усі належні умови для повноцінного життя та розвитку та рекомендовано доробити пічне опалення з метою забезпечення теплового режиму до настання холодів. Відповідно до характеристики [PERSON] , як учня 4 класу виданої Директором Осичківського Ліцею Радомишльської міської ради Житомирської області, останній характеризується з позитивної сторони. Батько бере активну, відповідальну участь у навчанні та вихованні дитини, дбає про дотримання сином режиму дня. Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який складений 15.08.2024 року завідуючим сектору з питань опіки, піклування та усиновлення ССД слідує, що [PERSON] заперечує, проти визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Згідно довідки про доходи № 07-к від 15.04.2025 року виданої [PERSON] про те, що він дійсно працює на посаді монтажника висотних робіт ТОВ «СМК Груп ЮА» з 23.09.2024 по даний час. Загальна сума доходу за період з січня місяця 2025 року по березень місяць 2025 року становить 31345,00 грн. Опитаний в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснив, що хоче проживати разом із батьком. У батька він проживає з літа 2024 року, та з 01 вересня ходить в місцеву школу. Мати жодного разу до них не приїжджала та навіть не привітала із днем народження в січні 2025 року. Має ще 4 братів і сестер, які також з матір`ю не проживають. Батьком створені хороші умови для проживання, а коли він їде на роботу на кілька днів то [PERSON] проживає у баби де теж гарні умови для проживання. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як зазначено у ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою. Відповідно до частин 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» пункт 74, від 10.01.2017 року). Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 року по справі №542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем, який в змозі забезпечити дитину належними умовами проживання, виховання та розвитку. Механізм визначення місця проживання дітей з одним із батьків не має на меті обмеження іншого з батьків у правах. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, поведінку батьків щодо дитини. Суд враховує, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання сина та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, а також інтереси неповнолітньої дитини, його вік, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, право малолітнього на щасливе та спокійне дитинство, забезпеченості [PERSON] житлом та інших соціальних факторів, які вказують на його відношення до утримання і виховання дитини, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, наміри і можливості виховувати дитину як повноцінного члена суспільства, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини, та дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, на підставі внутрішнього переконання та враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, дійшов висновку що місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів малолітнього [PERSON] .. Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким останній буде проживати. При цьому, визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», [PERSON] не долучено до матеріалів справи та не надано суду жодного підтвердження, щодо можливих підстав звільнення її від сплати судового збору, а тому із [PERSON] підлягає стягнення судового збору.

Outcome: approved