Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У вересні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просила припинити право власності відповідача на 4/15 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на ці 4/15 часток вказаного домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 11/15 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а власником 4/15 часток цього ж домоволодіння є відповідач. З 2018 року відповідач виїхав на територію рф і більше на територію України не повертався, фактично у вказаному домоволодінні він ніколи не проживав, а лише зареєструвався після отримання свого права власності на частку в будинку. Позивачка вважає за можливе припинити право власності відповідача на 4/15 часток домоволодіння, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Також зазначає, що відповідач ніякої участі в утриманні нерухомого майна ніколи не приймав і не приймає. Вартість 4/15 часток спірного домоволодіння становить 41600,00 грн., які позивачем сплачено на депозитний рахунок суду. Ухвалою судді від 18.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.01.2025 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивачки адвокат Олійник О.А. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінено прізвище на « [PERSON] » /а.с.7/) [PERSON] на праві приватної власності належить 11/15 частин житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22.09.2000 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. № 2-2869, та зареєстрованого в Новомосковському районному КП БТІ «Інвентаризатор» 22.09.2000 за р. №435-2 (а.с.9). У повідомленні КП «Новомосковське МБТІ» №2349/23 від 12.12.2023 вказано, що\~ що відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є: - [PERSON] на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом -11/15 част.; - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.11.2003 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№2-2210, зареєстрованого НРКП БТІ «Інвентаризатор» в Реєстрі прав власності 06.12.2003 за р.№3281869 - 4/15 част. (а.с.10). Згідно з витягом ЦНАП Піщанської сільської ради №109 від 24.05.2024 місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 22.09.2005 по теперішній час (а.с.11). За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17. У відповіді Державної прикордонної служби України, наданої 12.12.2024 на\~ виконання ухвали суду, містяться дані про перетин [PERSON] , [INFO] , державного кордону України: пункт пропуску - Готівка, виїзд - 01.05.2018;\~ пункт пропуску - Мілове, виїзд - 17.09.2020 (а.с.56). Наведене свідчить про те, що відповідач з 2018 року проживає за межами України, що підтверджує доводи позивачки про те, що участі в утриманні нерухомого майна відповідач не приймає. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки відповідач більше п`яти років не використовує належне йому на праві спільної часткової власності житлове приміщення, що\~ свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на 4/15 часток домоволодіння, та визнання права власності на ці 4/15 часток за позивачкою обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За висновком звіту про оцінку, ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку, загальною площею 81,5 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінки 08.05.2024, становить (без ПДВ) 156000 (сто п`ятдесят шість тисяч) грн. (а.с.20-21). Позивачкою внесено грошові кошти на депозитний рахунок суду в якості грошової компенсації відповідачеві вартості 4/15 часток домоволодіння у розмірі 41600,00 грн., про що надано оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ коштів №23 від 25.02.2025 (а.с.64). Питання присудження компенсації на підставі ст. 365 ЦК України, визначення її розміру належить до компетенції суду. Тому саме судом, в межах справи мають вирішуватися інші питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду. Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Отже, на депозитному рахунку знаходяться грошові кошти в розмірі 41600 грн., які в силу наведених вимог законодавства повинні бути перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved