Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача 64927,85 грн заборгованості за кредитним договором від 31.01.2024, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , з яких 6999,99 грн заборгованість за сумою кредиту, 41827,86 заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором, 16100,00 грн заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст капітал», а також 10000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн сплаченого судового збору. Стислий виклад позиції сторін позиція позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4348265 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 5000 гривень строком на 360 днів, з 31.01.2024 до 25.01.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору. Враховуючи зазначені вище умови договору, 14.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору № 4348265 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.01.2024 про надання кредиту у сумі 2000 гривень. На виконання вказаного додаткового договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу обумовлені суми кредиту 5000,00 грн та 2000,00 грн. Надалі, 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу № 25/10/2024, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і до відповідача. [PERSON] свої зобов`язання не виконав та його заборгованість за кредитним договором становить 64927,85 грн, з яких 6999,99 грн заборгованість за сумою кредиту, 41827,86 заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором, 16100,00 заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст капітал». Рішенням єдиного учасника ТОВ`ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25.11.2024 змінено назву позивача на ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у вказаній сумі, а також понесені судові витрати. позиція відповідача відповідач правом подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі 04.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази за клопотанням позивача. Позивачем в позовній заяві зазначено прохання про розгляд справи за відсутності його представника. Ухвалою від 04.03.2025 відкладено розгляд справи. Ухвалою від 24.03.2025 відкладено розгляд справи. 22.04.2025 представницею позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, незаперечення проти ухвалення заочного рішення. Розгляд справи по суті проведено 23.04.2025 за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. При цьому суд врахував, що представник позивача скористався своїм правом та подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а відповідач, який був належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, зокрема отримавши судову повістку 21.03.2025 та вважається повідомленим у зв`язку з поверненням судової повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17), в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив. Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання повторно не з`явився, позивач, згідно поданої заяви, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що 31.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4348265 (а.с. 32-42) про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 5000 гривень (п. 1.2) строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. (п. 1.3). Стандартна процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом (п. 1.4.1). Денна процентна ставка 2,5 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту 50000,00 грн (п. 1.6.1). Кредит надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (п. 2.1). Строк перерахування суми кредиту протягом двох днів з моменту укладення договору 31.01.2024 або 01.02.2024. Знижена процентна ставка 0,03% за кожен день користування кредитом застосовується якщо клієнт до 29.02.2024 (включно) або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 31.01.2024 також укладено та підписано додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4348265 від 31.01.2024 (а.с. 42, зворот) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки з договором, з якої вбачається, що загальна вартість кредиту 46287,5 грн, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 41287,5 проценти за кредитом, а якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою та становитимуть 50000 грн - загальна вартість кредиту, з яких 45000 грн проценти за кредитом. Крім того [PERSON] 31.01.2024 підписано інформаційне повідомлення (Додаток № 2 до Договору № 4345265), яким він, як споживач фінансових послуг ТОВ «Лінеура Україна», надав згоду на передачу особам зазначеним в такому інформації про укладення ним договору, його умов (а.с. 43). 14.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору № 4348265 (а.с. 22-23), яким внесено зміни до п. 1.2 договору від 31.01.2024 збільшено суму кредиту до 7000 грн, строк кредитування та періодичність сплати платежі залишається незмінною, відповідно до п. 1.3 договору від 31.01.2024. Проценти нараховуються на умовах п. 1.4 договору від 31.01.2024, денна процентна ставка, з урахуванням зміненої суми кредиту за умови використання права на знижену проценту ставку 2,293%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 69250,00 грн, а з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 64795,00 грн. ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 14.02.2024 також укладено та підписано додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4348265 від 31.01.2024 в редакції Додаткової угоди № 4348265-Т1 від 14.02.2024 (а.с. 24) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки з договором, з якої вбачається, що загальна вартість кредиту 64795 грн, з яких: 7000 грн тіло кредиту, 57795 грн проценти за кредитом, а якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою та становитимуть - 69250 грн - загальна вартість кредиту, з яких 62250 грн проценти за кредитом. Зазначені вище кредитні договори та додатки до них був укладений в електронній формі шляхом підписання такого, зокрема відповідачем, одноразовим ідентифікатором 51932 (31.01.2024) та 42371 (14.02.2024). Крім того, 19.02.2024 відповідач ознайомився з паспортами споживчого кредиту, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором 41377 (а.с. 45-47, 48-50). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Слід зазначити що кредитний договір, додатковий договір та додатки до них, паспорти споживчого кредиту, містять узгоджені сторонами положення щодо встановлення розміру кредиту, порядку нарахування процентів. При цьому суд враховує, що в договорі зазначено особисті дані [PERSON] , РНОКПП, реквізити паспорту, електронну адресу, номери телефонів, номер картки, домашня адреса. Суд вважає, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. З таких доказів, які суд вважає належними та допустимими, суд доходить висновку про укладення кредитного договору, додаткового договору та умови таких. З наведеного суд доходить висновку про доведеність укладення кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна». На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» 31.01.2024 надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів в сумі 5000,00 грн, а 14.02.2024 ще 2000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору, що підтверджено листами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.11.2024 (а.с. 20, 21) та листом АТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2025 (а.с. 122) за яким [PERSON] 31.01.2024 на власну картку № [NUMBER] 31.01.2024 отримав 5000,00 грн інформація про платника PAY_Credit_MC1, Banderu 9, а 14.02.2024 отримав кошти в сумі 2000,00 грн від цього ж платника. Факт перерахування коштів підтверджує отримання відповідачем таких на виконання умов кредитного договору та додаткового договору. При цьому суд бере до уваги, що 12.03.2019 між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про переказ коштів № ФК-П-19/03-01, за умовами якого предметом договору є надання замовником послуг партнеру з переказу коштів. (а.с. 89-91). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» 25.10.2024 укладений договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги, серед іншого, за вказаним кредитним договором (включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі) (а.с. 94-103). Згідно платіжної інструкції № 3475 від 01.11.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 2857292,90 грн за договором факторингу № 25/10/2024 (а.с. 65). Рішенням № 251124/1 учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», що підтверджено копією такого рішення (а.с. 87) та випискою з ЄДРПОУ (а.с. 110). Також з виписки з ЄДРПОУ ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» вбачається, що ТОВ вправі здійснювати такі види діяльності, як надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), інші види кредитування. Також, з свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с. 112) вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» рішенням НБУ 21.01.2022 № 21/112-рк зареєстроване як фінансова установа. Відтак, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором № 4348265, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог (а.с. 62). Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, а також проведеним ним розрахунком заборгованості та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що між відповідачем та первісним кредитором погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 25.10.2024 (а.с. 53-58) вбачається, що борг [PERSON] за кредитним договору № 4348265 станом на 25.10.2024 становить 52327,85 гривень, з яких: 6999,99 гривень - тіло кредиту, 41827,86 гривень - нараховані проценти первісним кредитором, 3500,00 грн штрафні санкції. При цьому 26.02.2024 [PERSON] на погашення заборгованості сплачено 39,76 грн, з яких 39,75 грн процентів за кредитом та 0,01 грн тіла кредиту. Слід вказати, що вимог про стягнення нарахованих штрафів на суму 3500,00 грн позивач не заявляє. Суд звертає увагу, що з урахуванням сплати 39,75 грн процентів 26.02.2024 відповідач не виконав вимогу договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з урахуванням умов додаткової угоди до такого та графіку платежів (таблиці), за якими слід було сплатити 45 грн для можливості застосування зниженої процентної ставки відповідно до п. 1.4.2 договору від 31.01.2024, а тому слід застосовувати стандартну процентну ставку. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4348265 за 92 календарних дні (26.10.2024 по 25.01.2025) вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» нараховано відповідачу [PERSON] від суми основного боргу 6999,99 грн за ставкою 2,5 % 16100,00 грн процентів за користування грошовими коштами (а.с. 59-60). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Також судом перевірено розрахунки заборгованості надані позивачем та суд з такими погоджується. Водночас суд не бере до уваги правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (нова редакція) (а.с. 78-85), оскільки такі не містять підпису відповідача про ознайомлення з їх змістом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, відтак, вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому слід вказати, що суд позбавлений можливості дати оцінку аргументам відповідача, який відзиву не надав, заперечень проти розрахунку боргу не навів та свого контр розрахунку не надав. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 10000,00 гривень підтверджується договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 92-93), актом № 6422 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2025 (а.с. 61), рахунком на оплату від 27.01.2025 адвоката Городніщевої Є. О. на суму 10000,00 грн, ордер АІ № 1792266. Відповідач клопотань щодо зменшення витрат на правничу допомогу не подавав. Суд виходить з того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Так в акті прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) сторони узгодили такі види наданих послуг та їх вартість зустріч адвоката та клієнта, надання усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; аналіз чинного законодавства, судової практики; підготовка декількох позицій та узгодження обраної позиції з клієнтом; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку; проведення заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних доказів, складання адвокатських запитів; складання позовної заяви; складання та оформлення інших документів (додатків до позовної заяви); складання та оформлення процесуальних документів (заяви, клопотання, тощо); представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства. Водночас Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає види адвокатської діяльності, зокрема це є інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Зустріч із клієнтом, дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи, аналіз чинного законодавства, судової практики, підготовка декількох позицій та узгодження обраної позиції з клієнтом, складання та оформлення інших документів (додатків до позовної заяви) є складовими підготовки позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга. Також суду не надано доказів надання письмової юридичної консультації і складання письмового консультаційного висновку. Крім того, адвоката не приймала участі в судових засіданнях. А отже наведені витрати не підлягають компенсації. У зв`язку з наведеним підлягають до стягнення з відповідача як реальні витрати на надання усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань 440 грн, проведення заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних доказів, складання адвокатських запитів 840 грн; складання позовної заяви 1640 грн; складання та оформлення процесуальних документів (заяви, клопотання) 1640 грн, всього 4560,00 грн. За умовами договору про надання правничої допомоги (п. 4.8) клієнт здійснює оплату гонорару адвоката протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції по справ законної сили. Суд враховує, що компенсації підлягають не тільки вже понесені стороною витрати, а і витрати, які вона має здійснити у майбутньому в силу досягнутих домовленостей з адвокатом.

Outcome: approved