Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

В січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18/03/2024 року по справі № 501/2974/23, до 1/6 частини від усіх його доходів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову вказує, що на даний час обставини змінилися та позивач не може сплачувати оламенти на утримання своєї неповнолітньої доньки у визначеному розмірі. Позивач на даний час проходить військову службу та отримує дохід: за січень 2024 року - 72544,18 грн., за лютий 2024 року - 87340,10 грн., за березень 2024 року - 122167,68 грн., за квітень 2024 року - 122167,68 грн., за травень 2024 року - 119909,61 грн., за червень 2024 року - 117844,95 грн., за липень 2024 року - 128206,33 грн., за серпень 2024 року - 73573,07 грн. Звертаючись з даним позовом позивач відзначає, що 1/4 частини його доходу (після вирахування податку та військового збору) становитиме більше 10000,00 грн./міс., що в рази перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і значно перевищує заробітну плату. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач також зазначає, що перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON] , [INFO] . На його утриманні тимчасово перебуває нова дружина, а єдиним джерелом доходу сім`ї являються виключно отримуванні позивачем кошти. На погіршення його матеріального становища також впливає придбання за власні кошти необхідної бойової амуніції для власного захисту в зоні активних бойових дій. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працює та отримує значний дохід. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.02.2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.03.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому остання просить відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю, жодних доказів погіршення майнового стану позивача не надано. Крім того, доводи позивача щодо стану здоров`я відповідача та його доходів не відповідають дійсності, оскільки віона є особою з інвалідністю 2 групи та на разі дохід не отримує. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, разом із відзивом на позовну заяву подала клопотання про розгляд справи без її участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18.03.2024 року (справа №501/2974/23) змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.11.2017 р. по справі №501/1745/17, та стягнено з [PERSON] ( [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення та до повнолітня дитини. Рішення суду набрало законної сили 30.09.2024 року. Судом встановлено, що з 18 серпня 2020 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в яких у шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв, долучених до позовної заяви. Позивач [PERSON] являється військовослужбовцем та проходить військову службу у складі Збройних Силах України. Згідно довідки Пенсійного фонду України, форма ОК-7, [PERSON] за період з січня 2024 року по серпень 2024 року отримав дохід у загальному розмірі 843753,60 грн. Відомостей щодо отримання доходу з серпня 2024 року матеріали справи не містять. Відповідач [PERSON] являється особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК №294820 від 20.12.2016 року. Згідно відповіді на запит суду від Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України [PERSON] у 2024 році отримувала соціальні виплати у розмірі 3221,00 грн. щомісячно, та додаткового у грудні 2024 року - 10500,00 грн. Відомості щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів у позивача відсутні, іншого відповідачем по справі не доведено. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність направівласності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (висновок Верховного суду викладений у постановах від 25.09.2019 у справі № 755/14148/18; від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на даний час він не має можливості виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку, так як розмір сплачуваних аліментів значно перевищує рекомендаваний законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, Крім того, щодо посилань позивача на перебування на його утриманні іншої дитини [PERSON] , [INFO] , суд зазначає, що на час ухвалення рішення Іллічівським районним судом Одеської області від 18.03.2024 року про зміну способу стягнення аліментів, дана обставина вже існувала. Суттєвих змін в майновому стані позивача на час розгляду справи не встановлено. Стан здоров`я сторін не змінився, протилежного учасниками справи не доведено. Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд повинен виходити також з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти. З урахуванням вимог ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів (а саме від 18.03.2024 року), визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Згідно постанови Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На думку суду вимога позивача про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 буде значно звужувати законне право малолітньої [PERSON] на належне утримання, яке передбачене нормами СК України. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed