Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Тернопільська міська рада звернулася з позовом до [PERSON] (надалі [PERSON] ), [PERSON] (надалі [PERSON] ), у якому просить: - скасувати рішення Державного реєстратора - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Мартюк Н.М. (індексний номер: 73437273 від 31.05.2024); - визнати недійсним договір дарування торгового павільйону, загальною площею 39,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - скасувати рішення Державного реєстратора Шумської міської ради Пилипчука Р.Р. 23.05.2024 про проведення державної реєстрації прав власності, індексний номер 73289151 за [PERSON] на закінчений будівництвом об`єкт - торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт, як на об`єкт нерухомого майна та закриттям розділу Державного реєстру речових прав № 2941396361040. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Шумської міської ради Пилипчуком Р.Р. 23.05.2024 року прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав власності, індексний номер 73289151 за [PERSON] на закінчений будівництвом об`єкт - торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Для проведення державної реєстрації прав власності [PERSON] було надано: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:4589-9039-9108-0389, виданий 29.04.2024, відомості з ДЗК. Крім цього, згідно з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області прийнято рішення (індексний номер: 73437273 від 31.05.2024) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка з кадастровим номером: 6110100000:05:001:0029, за [PERSON] . Підставою проведення державної реєстрації стало укладення 31.05.2024 між [PERSON] та [PERSON] договору дарування торгового павільйону загальною площею 39,7 кв.м. Позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 6110100000:05:001:0029, площею 0.003 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до інформації, наданої управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у листі №274/14.4 від 25.07.2024, [PERSON] на підставі заяви від 13.01.2012 та договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 6110100000:05:001:0029) від 25.07.2011 за адресою [ADDRESS] надано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1/12 від 23.01.2012. Відповідно до інформації, наданої відділом державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №140/27 від 24.07.2024, зазначеним відділом не здійснювалась реєстрація документів, які надають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та документів, які підтверджують введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:05:001:0029. Позивач вважає, що дії щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна - торгового павільйону, загальною площею 39,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:05:001:0029, загальною площею 0,003 га, яка перебуває у комунальній власності, без надання земельної ділянки для будівництва нерухомого майна, отримання містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки, отримання дозвільних документів для будівництва, без подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, отримання документа про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, порушують права позивача, як власника спірної земельної ділянки. Також, позивач вважає, що державна реєстрація права власності на торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м була проведена державним реєстратором Шумської міської ради без повноцінного та об`єктивного розгляду поданих заявником документів, тому рішення державного реєстратора (індексний номер: 73289151 від 23.05.2024) просить скасувати. Тернопільська міська рада вважає, що рішення державного реєстратора на торговий павільйон, а також наступні реєстрації за іншими відповідачами здійснені з порушенням вимог чинного законодавства України без належної підстави для набуття права власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов не подавали. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального провадження. 25.11.2024 року уданій справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Тернопільської міської ради Ярош О.П., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся неодноразово, вчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Кавійчик В.П. в судове засідання не з`явились. Представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини Тернопільська міська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 6110100000:05:001:0029, площею 0,003 га, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до пунктів 1-3 договору оренди землі від 25.07.2011 року, укладеного між Тернопільською міською радою (Орендовдаввець) та [PERSON] (Орендар), Орендодавець на підставі рішень Тернопільської міської ради за №5/32/18 від 05 лютого 2010 року, №5/38/8 від 26 серпня 2010 року та протоколу №6 аукціону (земельних торгів) з продажу права оренди земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які знаходяться у комунальній власності Тернопілсьької міської ради від 11 квітня 2011 року та договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, зареєстрованого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чопик О.В. 21 квітня 2011 року за №639, надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: бульвар Куліша. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0030 га, в тому числі землі, які використовуються в комерційних цілях. На земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні. Об`єкти інфраструктури відсутні. Строк дії договору оренди десять років. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №379907884 від 23.05.2024, державним реєстратором Шумської міської ради Пилипчуком Р.Р. 23.05.2024 року прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав власності, індексний номер 73289151 за [PERSON] на закінчений будівництвом об`єкт - торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Для проведення державної реєстрації прав власності [PERSON] було надано: технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:4589-9039-9108-0389 виданий 29.04.2024.; відомості з ДЗК, серія та номер: 73482477 виданий 23.05.2024. На підставі договору дарування нерухомого майна від 31 травня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопілсьького міського нотаріального округу Мартюк Н.М., [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] належний йому на праві власності торговий павільйон загальною площею 39,7 кв.м.. що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державною реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №388886753 від 30.07.2024, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Мартюк Н.М. прийнято рішення (індексний номер: 73437273 від 31.05.2024) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка з кадастровим номером: 6110100000:05:001:0029, за [PERSON] Підставою проведення державної реєстрації був вищезазначений договір дарування від 31.05.2024. Відповідно до інформації, наданої Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у листі №274/14.4 від 25.07.2024, підприємцю [PERSON] на підставі заяви від 13.01.2012 та договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 6110100000:05:001:0029) від 25.07.2011 за адресою [ADDRESS] надано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1/12 від 23.01.2012. Згідно інформації, викладеній у листі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради №140/27 від 24.07.2024, Відділом державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювалась реєстрація документів, які надають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та документів, які підтверджують введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:05:001:0029. Згідно інформації, викладеної у листі Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №274/14.4 від 25.07.2024, [PERSON] на підставі заяви від 13.01.2012 та договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 6110100000:05:001:0029) від 25.07.2011 за адресою [ADDRESS] , надано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності №1/12 від 23.01.2012. Як вбачається із паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, виданого начальником управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, паспорт дійсний до 23.01.2014 року, його видано 23.01.2012 року на об`єкт стаціонарної тимчасової споруди за адресою: [ADDRESS], замовником у якому був підприємець [PERSON] . Відповідно до ч.1, 2 ст. 83 ЗК України Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці встановлюється статтею 376 цього Кодексу. В силу вимог частини 2 статті 331 ЦК України, Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частини першої статті 376 ЦК України, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; не має належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (ст..95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов та обмежень, встановлених законодавством. Крім того, відповідно до ч.2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки, особа зобов`язана в установленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 чи 392 ЦК України. Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) це - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до п.1 та п.4 ч.1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частини 1, 2, 4 ст. 5 Закону, передбачають, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відповідно до ч.5 цієї статті відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що державній реєстрації підлягають речові права виключно на нерухоме майно або об`єкти незавершеного будівництва тобто таке майно має бути нерухомим. Згідно з ч.7 ст. 14 Закону, у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав. Відповідно до ч.2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється із полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, і встановлюється тимчасово без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому периметру) або не мати такого приміщення. Зібраними у справі доказами встановлено, що 23.01.2012 року Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради було видано [PERSON] паспорт прив`язки тимчасової споруди за адресою: бульвар Куліша на строк до 23.01.2014 року, з якого вбачається, що стаціонарна тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності встановлена тимчасово, без улаштування фундаменту. Таким чином, суд оцінивши наведені докази зазначає, що торгове приміщення загальною площею 39,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] є тимчасовою спорудою. Відтак, враховуючи наведене, суд вважає, що у державного реєстратора Шумської міської ради Пилипчука Р.Р. не було підстав для внесення 23.05.2024 року до Державного реєстру прав запису про державну реєстрацію права власності на торгове приміщення, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , оскільки такий об`єкт є тимчасовою спорудою, що підтверджено наведеними вище доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи те, що спірне торгове приміщення, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , є тимчасовою спорудою, внесення до Державного реєстру прав запису про реєстрацію права власності на торгове приміщення, як об`єкт нерухомого майна відповідно до положень статті 120 ЗК України обмежує право комунальної власності позивача на земельну ділянку. Разом з тим, вирішуючи позов, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині визнання недійсним договору дарування нерухомого майна від 31.05.2024 р., а саме торгового павільйону, загальною площею 39,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу вимог ч.1 ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Як роз`яснив у пункті 24 своєї постанови Пленум верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Згідно частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивач просить визнати недійсним Договір дарування нерухомого майна від 31.05.2024, а саме торгового павільйону, загальною площею 39,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що він вважає, що 31.05.2024 року на підставі договору дарування зареєстровано право власності на дану будівлю за [PERSON] . Проте, суд оцінивши та дослідивши докази надані позивачем, вважає, що позивачем не доведено, що спірний правочин було укладено сторонами без наміру створення правових наслідків, які було обумовлено ним, а саме те, що його правова мета є іншою, ніж та, що передбачена правочином. Відтак, суд вважає, що у задоволенні позивачу у цій частині вимог слід, відмовити. Враховуючи наведене, суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що вимоги Тернопільської міської ради підлягають до часткового задоволення, а тому слідскасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2941396361040 - закінчений будівництвом об`єкт - торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підстава для внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Шумської міської ради Пилипчук Р.Р. від 23.05.2024, індексний номер 73289151;скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2941396361040 - закінчений будівництвом об`єкт торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підстава для внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 73437273 від 31.05.2024 приватного нотаріуса Мартюк Наталії Миколаївни; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2941396361040 - закінчений будівництвом об`єкт торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; закрити розділ Державного реєстру прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 2941396361040 - закінчений будівництво об`єкт торговий павільйон, загальною площею 39,7 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, задовольняючи позов частково, суд враховує висновки Великої Палати ВС, викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18 та від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18а, відповідно до яких рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути із відповідача у користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: partial