Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник\~адвокат Лещенко Сергій Олександрович, звернувся до суду із позовом до\~\~ [PERSON] , третя особа: [PERSON] про тлумачення змісту заповіту, в якому просить суд розтлумачити зміст заповіту, складеного [PERSON] і посвідченого 20 листопада 2020 року секретарем виконкому Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, зареєстрований у реєстрі за № 15. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] «Спадкодавець», що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 06 жовтня 2023 року. Спадщина, яка відкрилася після його смерті складається з: земельної ділянки площею 3,4611 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3225583600:03:005:0004; 2/5 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (1/5 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 2088 та 1/5 на підставі свідоцтва про право власності); земельної ділянки площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3225583601:02:008:0005, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,5373 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3225583601:02:008:0010, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 2,9151 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 3225583600:01:004:0109. Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на ім`я [PERSON] (позивач) та [PERSON] (третя особа), то відповідно до ст. 1223 ЦК України, останні є спадкоємцями за заповітом після його смерті. Інших спадкоємців у заповіті не призначено. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області 20.11.2020 за № 15. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Позивач спадщину прийняв, звернувшись у передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до Овчаренко І. Ж., приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 72950364 від 23.06.2023, з якого вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 70836257 зареєстрована спадкова справа за № 109/2023 після смерті [PERSON] . Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк до вищевказаного нотаріуса не звертався та зі Спадкодавцем на час відкриття спадщини разом не проживали, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, також звернувся до [PERSON] , приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, із заявою про прийняття спадщини за законом. Позивач вважає, що Спадкодавець зробив розпорядження на випадок своєї смерті, склавши вищевказаний заповіт, відповідно до якого: «земельну ділянку площею 3,4611 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3225583600:03:005:0004 розташовану в адміністративних межах Лозовоярівської сільської ради; 2|5 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд розташованих по [ADDRESS] ; житловий будинок, господарських будівель і споруд розташованих по [ADDRESS] ; 0,2500 га. земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 3225583601:02:008:0005 розташовану за адресою: [ADDRESS] ; 0,5373 га. земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3225583601:02:008:0010 розташовану за адресою: [ADDRESS] . ЗАПОВІДАЮ Своєму сину - [PERSON] [INFO] . Позивач вважає, що з метою захисту його права на оформлення спадщини за заповітом слід розтлумачити зміст заповіту, складеного Спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~та його\~представник\~адвокат Лещенко\~С.\~О. не з`явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки до суду не відомі. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і наявні у ній докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20 листопада 2020 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 20 листопада 2020 року секретарем виконкому Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, зареєстрований у реєстрі за № 15, яким [PERSON] , [INFO] заповів: [PERSON] , [INFO] земельну ділянку площею 3,4611 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3225583600:03:005:0004, розташовану в адміністративних межах Лозовоярівської сільської ради; [PERSON] , [INFO] заповів: 2|5 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд розташованих по [ADDRESS] ; житловий будинок, господарських будівель і споруд розташованих по [ADDRESS] ; 0,2500 га земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 3225583601:02:008:0005, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; 0,5373 га. земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3225583601:02:008:0010, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Із копії\~свідоцтва про\~народження,\~виданого 13.05.1970\~серії [NUMBER] \~вбачається,\~що [PERSON] \~має батьків\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (а.\~с.\~13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 06.10.2023 серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років (а. с. 14). Згідно копії заяви про прийняття спадщини від 29.05.2023 вбачається, що [PERSON] звернувся до із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті його батька [PERSON] (а. с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого повторно 27.11.2021 серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років (а. с. 38). Як слідує з матеріалів спадкової справи № 109/2023, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Із відповіді приватного нотаріуса І. Овчаренко № 4/01-16 від 07.01.2025 вбачається, що позивачу [PERSON] роз`яснено право на звернення до органів суду про тлумачення змісту заповіту, оскільки воля заповідача викладена у заповіті недостатньо чітко, тобто мають місце певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини і, як наслідок, створюється невизначеність та двозначність у змісті, разом з тим, спадкоємці не дійшли згоди щодо тлумачення заповіту і як наслідок, унеможливлює виконання заповіту. Згідно\~статті 1223 ЦК України,\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1236 ЦК України,\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно\~статті 1256 ЦК України,\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~статті 213 ЦК України. Відповідно до частини другої\~статті 1256 ЦК України\~суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої\~статті 1256 ЦК України. Оскільки нотаріус побачив у змісті заповіту суперечності, то відповідно до частини другої\~статті 1256 ЦК України,\~тлумачення заповіту здійснює суд. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту. Згідно\~статті 213 ЦК України,\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає правочин або його частина у способи, встановлені\~статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Відповідно до статей\~1216,\~1218,\~1219 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 335/9398/16-ц (провадження № 61-20484св18) зазначено, що «тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що неточності та помилки у тексті заповіту щодо адреси нерухомого майна, яке передається у спадщину, за обставин цієї справи не можуть бути усунути шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей\~213,\~1256 ЦК України». Згідно частини першою\~статті 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст\~статті 89 ЦПК України\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, тлумачення змісту даного заповіту в жодному разі не змінюватиме волю заповідача, не підмінятиме собою сам заповіт та виходитиме за межі змісту заповіту. На підставі наведеного,

Outcome: approved