Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №6706298 від 02.01.2024 року у розмірі 18000,00 грн, а також стягнути судові витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 02.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №6706298, згідно умов якого товариство надало, а відповідач отримав кошти у сумі 6000 грн, і зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти та всі інші платежі пов`язані з виконанням договору. Товариство свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а відповідач грошові кошти в обсязі та на умовах визначених договором не повернув. В подальшому 13.06.2024 року між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-06/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Маніфою», в тому числі за договором №6706298 від 02.01.2024 року до [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і розмір заборгованості [PERSON] становить 18000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн.; заборгованість за відсотками -12000,00 грн. Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідач заборгованість не погасив. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. 25.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» свого представника не направив, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов прохає задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву не скористався, будь-яких клопотань заяв до суду не направив. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не подав та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №6706298 (надалі Договір). Відповідно до пункту 2.1 Договору Позикодавець передає Клієнту у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Згідно п.2.3 Договору, сума позики 6000,00 грн. строк позики до 22.03.2024 року (80 днів). Дата надання позики 02.01.2024 року, дата повернення позики 22.03.2024 року. За користування позикою нараховуються проценти. Тип процентної ставки фіксована. Базова процентна ставка становить 2,50000 % в день та застосовується у межах першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка становить 2,50000 % в день та застосовується у межах усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п 2.4.2, 2.4.3 Договору). Позика надається Позичальнику в день підписання сторонами цього договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (п.2.5 Договору). Як вбачається з Договору №6706298 від 02.01.2024 року, Графіку платежів, Розрахунку за договором, Паспортом позики, останні підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642 ЦК України\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, що вбачається з підписаних ним одноразовим ідентифікатором документів: договору №6706298 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, додатку до договору, паспорту споживчого кредиту, анкети опитувальника. На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» п.2.5 Договору (кошти позики надаються в день підписання договору у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти …) позивач надав лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №2782_250103151928 від 03.01.2025 року, відповідно до якого 02.01.2024 року товариством було перераховано кошти в сумі 6000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 327415385. Таким чином, судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 6000,00 грн за договором позики №6706298 від 02.01.2024 року. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором наданий представником ТОВ «Маніфою», згідно якої заборгованість [PERSON] станом на 13.06.2024 року становить 18000,00 грн, яку складає заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 грн; заборгованість за процентами - 12000,00 грн. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 13.06.2024 року між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-06/2024, відповідно до умов якого TOB «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Маніфою» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, вказаними у Реєстрах. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №13-06/2024 від 13.06.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №6706298 від 02.01.2024 року в сумі 18000,00 грн, яку складає заборгованість за тілом позики - 6000,00 грн; заборгованість за процентами 12000,00 грн. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу №13-06/2024 від 13.06.2024 року (в подальшому Договір факторингу), за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта до Фактора Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.3.1. Договору Факторингу загальна сума Прав Вимоги, що відступається за відповідним Реєстром Боржників, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в Додаткових Угодах до цього Договору окремо для кожного реєстру Боржників і вказується в таких Реєстрах Боржників. Згідно п.3.2 Договору Факторингу, Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу в день підписання Акта прийому-передачі Реєстру Боржників шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта. Згідно Додаткової угоди №1 до договору факторингу №13-06/2024 від 13.06.2024 року Загальна сума прав вимог що відступаються Фактору згідно з Реєстром Боржників №1 від 13.06.2024 року становить 14 889 699,41 грн. В якості Ціни продажу згідно Реєстру боржників №1 від 13.06.2024 року Фактор сплачує Клієнту суму грошових коштів з яка становить 571\~294,10 грн. Наявні матеріали справи містять відомості (платіжна інструкція №2497 від 13.06.2024 року) про сплату суми Ціни продажу, визначеної Додатковій угоді №1 до Договору Факторингу №13-06/2024 в порядку визначеному п. 3.2. Договору Факторингу, а саме сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу в день підписання акту прийому передачі Реєстру боржників, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта. Тож, оскільки наявні матеріали справи містять докази на підтвердження того, що за зазначеним Договором Факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, як це передбачено договором, тому суду доведено, що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, позивачем, окрім Договору Факторингу та додаткової угоди до нього, подано до суду копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 13.06.2024 року за Договором факторингу №13-06/2024 від 13.06.2024 року, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 1234, після чого з урахуванням пункту 1.2. Договору Факторингу від Клієнта до Фактора переходять Права вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. А також подано Витяг з Реєстру Боржників №1 від 13.06.2024 року до Договору Факторингу№13-06/2024 від 13.06.2024 року, згідно якого: боржник [PERSON] ; номер кредитного договору 6706298; сума заборгованості за основною сумою боргу 6000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 12000,00 грн; сума заборгованості разом 18000,00 грн. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача суд вважає доведеним наявності у позивача права вимоги до відповідача за договором позики №6706298 від 02.01.2024 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ознайомився з умовами позики, які викладені у договорі позики та додатках до нього та погодився з вказаними умовами. Підписав договір одноразовим ідентифікатором. Кошти за кредитними договором отримав. Своєчасно свої зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 18000,00 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. При цьому, належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості та її розміру відповідач до суду не подав. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved