Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Гораи? Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса No 79429 від 23.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? Олегом Станіславовичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 43718,00 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь [PERSON] понесені судові витрати у загальному розмірі 11 453 (одинадцять тисяч чотириста п?ятдесят три) гривні 44 копійок. В обгрунтування позову зазначила, що в провадженні приватного виконавця Теличко В.А. перебуває виконавче провадження № [NUMBER] від 30.11.2020 року про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми боргу у загальному розмірі 43718,00 гривень. Стягнення виконується на підставі виконавчого напису нотаріуса No 79429 від 23.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? О.С., та станом на 12 березня 2025 року АТ «Першии? Украі?нськии? Міжнароднии? банк» заблоковано розрахункові рахунки позивача. 30.06.2023 року [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище. [PERSON] , яка є учасником бойових дій, наразі проходить службу в лавах ЗСУ, боронить Україну від російських загарбників, тому зв?язок із нею ускладнений, але в березні 2025 року на застосунок ДІЯ прийшла Постанова Приватного виконавця виконавчого округу міста Дніпро, Теличко Віктор Анатолійович (Адреса місцезнаходження офісу: 49083, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 29, офіс 708; Телефон: [NUMBER] , [NUMBER] ; Електронна пошта: [INFO]) про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2020 року ВП [NUMBER] без ідентифікатора доступу. (Копія додається) Звернувшись до приватного виконавця телефоном позивачем було отримано відмову у надані інформації та рекомендацією звернутися до адвоката. Між адвокатом Савченко В.В. та громадянкою України [PERSON] було укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги від 14.03.2025 року. На виконання вимог договору з [PERSON] та для подальшого звернення до суду із позовом про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню, адвокатом Савченко В.В. було скеровано адвокатський запит (Копія додається) приватному виконавцю Теличку В.А. з проханням надати наступну інформацію: Надати копію виконавчого напису No 79429 видании? 23.10.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? О.С про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми боргу у загальному розмірі 43718 гривень. Адвокатський Запит із додатками було підписано ЕЦП та відправлено на електрону адресу приватного виконавця Теличка В.А. об 11.02. 14.03.2025 року , відповідь із безпідставною відмовою приватного виконавця Теличка В.А. було отримано о 16.16. цього ж дня. Оскільки ознайомитись із Виконавчим написом нотаріуса та доданими документами наразі неможливо (через відмову приватного виконавця у надані документів виконавчого провадження), позивач приходить до висновку про наявність протиправних дій осіб, які причетні до стягнення заборгованості. З даним виконавчим написом, рівно, як із сумою заборгованості, що підлягає стягненню, позивач повністю не згодна. Вважає, дії відповідача та третіх осіб незаконними, такими, що вчинені з порушенням прав людини та громадянина, порушенням законодавство в цілому. Загальна сума стягнення становить 43718, 00 гривень, конкретизувати суму неможливо через відмову приватного виконавця в наданні документів виконавчого провадження № [NUMBER] від 30.11.2020 року. Вважаємо, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Про існування виконавчого провадження позивач дізналась у березні 2025 року з додатку Дія. Оскільки на офіційний веб-сайту автоматизованої системи виконавчого провадження зайти не вдалося через відсутність коду доступу, який в порушення вимог законодавства не був наданий приватним виконавцем Теличком В.А. Проте в Постанові про відкриття виконавчого провадження, є посилання як на підставу виконавчий напис, в якому зазначена необґрунтована та безпідставна сума стягнення у розмірі 43718, 00 грн., яка не підтверджується належними письмовими доказами. Крім того, позивач немає ніяких фінансових зобов`язань перед ТОВ "ВЕЛЛФІН", повідомлення, письмової вимоги від відповідача не отримувала. А минулі фінансові відносини із відповідачем повністю закриті, шляхом повернення боргу. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, під час вчинення виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності боргу, всупереч ст.ст.87, 88 Закону України Про нотаріат, а також Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач планує витратити у зв`язку з розглядом справи складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 968,96 гривень, з витрат на заходи забезпечення доказів або позову під час подання позовної заяви - в розмірі 484,48 гривень та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі близько 10 000,00 гривень, разом - 11 453,44 гривень. Ухвалою суду від 20.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано докази від Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича копію виконавчого напису No 79429 від 23.10.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? О.С про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми боргу у загальному розмірі 43718 гривень. Ухвалою суду від 20.03.2025 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 30.11.2020 року відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком Віктором Анатолійовичем, на підставі виконавчого напису No 79429 від 23.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? Олегом Станіславовичем, до вирішення справи по суті. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Треті особи, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду пояснення щодо позову. Згідно зіст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця Теличко В.А. перебуває виконавче провадження № [NUMBER] від 30.11.2020 року про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми боргу у загальному розмірі 43718,00 гривень. Стягнення виконується на підставі виконавчого напису нотаріуса No 79429 від 23.10.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? О.С., та станом на 12 березня 2025 року АТ «Першии? Украі?нськии? Міжнароднии? банк» заблоковано розрахункові рахунки позивача. 30.06.2023 року [PERSON] , зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище. [PERSON] , яка є учасником бойових дій, наразі проходить службу в лавах ЗСУ, боронить Україну від російських загарбників, тому зв?язок із нею ускладнений, але в березні 2025 року на застосунок ДІЯ прийшла Постанова Приватного виконавця виконавчого округу міста Дніпро, Теличко Віктор Анатолійович (Адреса місцезнаходження офісу: 49083, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 29, офіс 708; Телефон: [NUMBER] , [NUMBER] ; Електронна пошта: [INFO]) про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2020 року ВП [NUMBER] без ідентифікатора доступу. Звернувшись до приватного виконавця телефоном позивачем було отримано відмову у надані інформації та рекомендацією звернутися до адвоката. Між адвокатом Савченко В.В. та громадянкою України [PERSON] було укладено договір про надання правової (юридичної) допомоги від 14.03.2025 року. На виконання вимог договору з [PERSON] та для подальшого звернення до суду із позовом про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню, адвокатом Савченко В.В. було скеровано адвокатський запит (Копія додається) приватному виконавцю Теличку В.А. з проханням надати наступну інформацію: Надати копію виконавчого напису No 79429 видании? 23.10.2020 року виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораи? О.С про стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми боргу у загальному розмірі 43718 гривень. Адвокатський Запит із додатками було підписано ЕЦП та відправлено на електрону адресу приватного виконавця Теличка В.А. об 11.02. 14.03.2025 року , відповідь із безпідставною відмовою приватного виконавця Теличка В.А. було отримано о 16.16. цього ж дня. (Копія додається) Оскільки ознайомитись із Виконавчим написом нотаріуса та доданими документами наразі неможливо (через відмову приватного виконавця у надані документів виконавчого провадження), позивач приходить до висновку про наявність протиправних дій осіб, які причетні до стягнення заборгованості. З даним виконавчим написом, рівно, як із сумою заборгованості, що підлягає стягненню, позивач повністю не згодна. Вважає, дії відповідача та третіх осіб незаконними, такими, що вчинені з порушенням прав людини та громадянина, порушенням законодавство в цілому. Загальна сума стягнення становить 43718, 00 гривень, конкретизувати суму неможливо через відмову приватного виконавця в наданні документів виконавчого провадження № [NUMBER] від 30.11.2020 року Вважаємо, що даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Про існування виконавчого провадження позивач дізналась у березні 2025 року з додатку Дія. Оскільки на офіційний веб-сайту автоматизованої системи виконавчого провадження зайти не вдалося через відсутність коду доступу, який в порушення вимог законодавства не був наданий приватним виконавцем Теличком В.А. Проте в Постанові про відкриття виконавчого провадження, є посилання як на підставу виконавчий напис, в якому зазначена необґрунтована та безпідставна сума стягнення у розмірі 43718, 00 грн., яка не підтверджується належними письмовими доказами. Крім того, позивач немає ніяких фінансових зобов`язань перед ТОВ "ВЕЛЛФІН", повідомлення, письмової вимоги від відповідача не отримувала. А минулі фінансові відносини із відповідачем повністю закриті, шляхом повернення боргу. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, під час вчинення виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у безспірності боргу, всупереч ст.ст.87, 88 Закону України Про нотаріат, а також Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України Про нотаріат суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України Про нотаріат. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо правового регулювання процесуального порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису та підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення виконавчих написів, чинна на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначена в розділі 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 (далі - Інструкція). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750 св 20). Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750 св 20) зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує висновки й мотиви Верховного Суду, висловлені в постанові від 13.10.2021 у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750 св 20) та встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд зазначає, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов також Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30.09.2019 у справі №357/12818/17 (провадження №61-44380св18), постанові від 25.03.2019, у справі №629/3881/16-ц, провадження №61-31187св18. При цьому суд також приймає до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21), відповідно до якої, вчиняючи 01.06.2021 спірний виконавчий напис приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23, відповідно до якої у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та не чинною у частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідност. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за кредитним договором, та враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при вивченні матеріалів справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Матеріалами справи підтверджено витрати позивача та сплату судового збору а.с. 1 та 28, а тому підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1454,44 грн.

Outcome: approved