Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

У лютому 2024 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк, Банк) звернулися до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог\~\~вказано, що відповідач [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету - Заяву № б/н від 29.11.2020 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг. 29.11.2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що зазначені у довідці, прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкритий картковий рахунок та надано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 15000,00 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну мов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку, строк дії 10/14, тип Картка Універсальна. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача. Відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки: з дати відкриття рахунку діяла ставка у розмірі 30 % річних; з 01.09.2014 ставка збільшена до 34,8 % річних; з 01.04.2015 ставка збільшена до 43,2 % річних. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах визначених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач, отримуючи кредитні картки, фактично отримувала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мала доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язувалася повернути використану частину кредитного ліміту відповідно умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитними рахунками відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 12.02.2024 року має заборгованість у загальному розмірі 52318,10 гривень, яка складається з наступного: 12814,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 39503,55 гривень заборгованість за простроченими відсотками, яку просять стягнути з відповідача на користь позивача разом з витратами на оплату судового збору у розмірі 2422,40 гривень. На підставі ухвали Саксаганського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року в провадження Жовтневого районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області надійшли матеріали даної цивільної справи за правилами підсудності. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чорного І.Я. від 23 серпня 2024 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 99 від 27 листопада 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, оскільки відповідно до наказу № 182-К від 14 листопада 2024 року суддя Чорний І.Я. переведений шляхом відрядження до Франківського районного суду міста Львова з 26 листопада 2024 року. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2024 року головуючим у даній справі обрано суддю Ваврушак Н.М. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ваврушак Н.М. від 09 грудня 2024 року дана цивільна справа прийнята до провадження. Представник відповідача 30.09.2024 року надала суду відзив на позовну заяву, де вказала, що з вимогами не погоджуються, оскільки вони є безпідставними, так як станом на 2024 року заборгованість була відсутня, обґрунтовуючи тим, що відповідач повідомила своєму представнику про повне погашення кредитних зобов`язань, вона сплатила усі кошти. Додатково подала заяву про те, що відповідачем порушений строк звернення до суду. Просила відшкодувати витрати на правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково вказала, що прострочення виконання договору виникло з березня 2014 року та 06 жовтня 2020 року за рішенням Банку була списана (відміна штрафів за минулі роки) сума у розмірі 889788,63 гривень та залишилася заборгованість у розмірі 52318,10 гривень, яка складається з наступного: 12814,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 39503,55 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Саме цю суму позивач просить стягнути на їх користь. Вказала, що строк позовної давності не порушений, оскільки він був продовжений під час дії карантину. Окремо подані письмові пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, і просила суд відмовити у задоволенні позову. Додатково вказала, що у 2014 року банк звертався до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою, але заява була повернута, та повторне звернення до суду відбулося у 2024 році, що вказує на те, що банк не має претензій до відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що 29.11.2010 року відповідач [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». (а. с. 10) Також, 29.11.2010 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк. (а. с. 22-23) [PERSON] отримувала кредитну картку, яка видана 29.11.2020 року, строк дії 10/14, тип Карта Універсальна. (а. с. 11) З довідки від 13.02.2024 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] видно, що старт карткового рахунку 29.11.2010 року, зміна кредитного ліміту відбулася 29.11.2010 3000,00 гривень, 25.05.2011 9800,00 гривень, 21.06.2011 11800,00 гривень, 05.08.2011 15000,00 гривень, 12.02.2014 14020,00 гривень, 28.02.2014 12820,00 гривень, 01.11.2019 0,00 гривень. (а. с. 159) Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.11.2010 року станом на 30.09.2020 року загальна сума заборгованості, [PERSON] з урахуванням сплачених сум, становить 942106,73 гривень. (а. с. 127- 132) Судом досліджена виписка руху коштів за договором б/н за період 29.11.2010 13.02.2024 року, з якої видно, що відповідач [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, а також, 06.10.2020 року відбулось поповнення карткового рахунку на суму 889788,63 гривень та залишалася сума заборгованості у розмірі 52318,10 гривень. (а. с.134-143). З виписки за договором б/н за період 06.10.2020 06.10.2020 вбачається, що відбулось списання штрафів за минулі роки за рішенням Банку та з карткового рахунку [PERSON] списані 889788,63 гривень. (а. с. 222) Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг позивача, Паспорт споживчого кредиту та Тарифи Банку є невід`ємною частиною цього договору, про що є відповідний підпис в анкеті. 29.11.2010 року Банком додатково надано відповідачу повну інформацію щодо основних умов кредитування, реальної процентної ставки, порядку повернення кредитних коштів, з якими остання погодилася, про що також свідчить власноручний підпис споживача. (а. с. 80-126) Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач власноручним підписом підтвердила повне ознайомлення з інформацією про отримані кредитні послуги, які містять основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; розмір відсотків та порядок повернення кредиту; розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Із наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконала взятого на себе обов`язку зі своєчасного в повному обсязі їх повернення та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання кредитного зобов`язання. Суд вказує, що відповідач [PERSON] не в повному обсягу виконувала взяті кредитні зобов`язання, та має заборгованість перед Банком. Перевіряючи суму заборгованості та досліджуючи виписку про рух коштів і розрахунок, що наданий позивачем, відповідачем не спростовний наданий розрахунок. Сторона відповідача не надала суду контрозрахунку суму заборгованості чи доказів щодо її погашення чи невірного порядку її нарахування. Пояснення представника відповідача з приводу того, що її клієнт впевнена у тому, що заборгованість погашена, судом не можуть бути прийняті. Сторона відповідача не заперечує з приводу того, що 06.10.2020 року сталося списання частини заборгованості і цю операцію відслідкували. Суд вважає доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.11.2010 року у розмірі 52318,10 гривень станом на 12.02.2024 року, що складається з: 12814,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 39503,55 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вказує наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог за період 06.10.2020 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану. Суд зазначає, що інші заперечення сторони відповідача, що зазначені у відзиві та у судовому засіданні, судом не наводяться, оскільки вони зводяться до порушення строку позовної давності і дана заява судом розглянута. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.11.2010 року у розмірі 52318,10 гривень станом на 12.02.2024 року, що складається з: 12814,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; 39503,55 гривень заборгованість за простроченими відсотками. За п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з урахуванням результату розгляду справи за яким позов задоволено, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень, які було сплачено позивачем із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, оскільки позов було подано до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЕСІТС Електронний суд; відшкодування з позивача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають, у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved