Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвокат Стецюра Ольга Вікторівна в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг») звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що 08.12.2022 в м. Києві по проспекту Р. Шухевича сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу ГАЗ 2410, н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу ATAMAN A-092H6, н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким чином було встановлено факт, що відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 27.04.2023 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 0 грн.) в сумі 98969 грн., яку останнє виплатило на користь потерпілої особи, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.07.2023. Враховуючи вину відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснення виплати страхового відшкодування, позивач отримав право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 98969 грн. 03.05.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач нічого не сплатив. За період з 09.05.2024 по 02.08.2024 розмір основного боргу становить 98 969 грн., інфляційні втрати - 2784,20 грн., пеня - 6143,65 грн., 3% річних - 697,65 грн., що загалом складає 108594,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Просила стягнути з [PERSON] на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (код за ЄДРПОУ 39433769, рахунок [NUMBER] в АТ «КБ «ПриватБанк») грошові кошти в розмірі 108594,50 грн. з яких сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу - 98969 грн., інфляційні втрати - 2784,20 грн.; пеня - 6143,65 грн., 3% річних - 697,65 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 7300 грн., судовий збір за подання позовної заяви - 2422,40 грн. 16.09.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з полісом № ЕР 212012568 цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки ГАЗ, н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн, ліміт за шкоду майну - 160 000 грн., франшиза - 0 грн. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13.03.2023 у справі №755/981/23 [PERSON] визнано виним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Судом встановлено, що 08.12.2022 о 16:05 год. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «ГАЗ», н.з. [NUMBER] , по проспекту Романа Шухевича, 8, в м. Києві в смузі для руху маршрутних транспортних засобів, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Атаман», н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] 08.12.2022 о 16:05 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Постанова набрала законної сили 24.03.2023. Власником транспортного засобу Атаман, н.з. [NUMBER] , є ТОВ «Автосервіс». Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Атаман», н.з. [NUMBER] , становить 98969,30 грн. з урахуванням зносу. 27.04.2023 ТОВ «Автосервіс» звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування. 28.07.2023 ТДВ «СГ «Оберіг» склало страховий акт № 40581/1, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 98969 грн., та перерахувало на користь потерпілого усю суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією № 20768. 03.05.2024 ТДВ «СГ «Оберіг» направило відповідачу претензію з вимогою виплатити в порядку регресу відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України страхове відшкодування в сумі 98969 грн. 22.05.2024 претензія повернулась позивачу за закінченням встановленого терміну її зберігання. За період з 09.05.2024 по 02.08.2024 позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 2784,20 грн., пеню в розмірі 6143,65 грн. та 3% річних в розмірі 697,65 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Статтею 108 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що за участю відповідача 08.12.2022 сталась ДТП, в якій був пошкоджений транспортний засіб ATAMAN A-092H6, н.з. [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Автосервіс». Відповідач є винним в скоєнні зазначеної ДТП, під час якої перебував в стані алкогольного сп`яніння. Позивач в повному обсязі виплатив потерпілому ТОВ «Автосервіс» страхове відшкодування в розмірі 98 969 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу «Атаман», н.з. [NUMBER] . Таким чином, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, то у нього на підставі ст. 1191 ЦК України та п. п. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги до відповідача, який скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, в розмірі 98969 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволення в повному обсязі в сумі 98969 грн. Щодо решти позовних вимог про стягнення за період з 09.05.2024 по 02.08.2024 інфляційних втрат в розмірі 2784,20 грн., пені в розмірі 6143,65 грн. та 3% річних в розмірі 697,65 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Суд зауважує, що 03.05.2024 ТДВ «СГ «Оберіг» направило відповідачу претензію з вимогою виплатити в порядку регресу відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України страхове відшкодування в сумі 98969 грн., але 20.05.2024 відбулось повернення претензії за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну її зберігання. З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, то він має нести відповідальність за прострочення виконання зобов`язання. Проте суд вважає, що позивачем неправильно обчислений період, за який нараховані інфляційні втрати та 3% річних. Оскільки 20.05.2024 відбулось повернення претензії за зворотною адресою (позивачу) за закінченням встановленого терміну її зберігання, то з урахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України початком періоду є 28.05.2024 (через 7 днів від дати повернення претенізії), а останнім днем періоду є 02.08.2024, як визначив позивач. За розрахунком суду за період з 28.05.2024 по 02.08.2024 інфляційні втрати складають 2177,32 грн. ((98 969 грн. х (102,20 : 100) x (100,00 : 100)) - 98 969 грн. = 2177,32 грн.) а 3% річних - 543,52 грн. (98 969 грн. x 3 % x 67 : 366 : 100 = 543,52 грн.). Також суд зауважує, що вимоги про стягнення пені є необґрунтованими, оскільки позивач не наводить жодного нормативного обґрунтування підстав для нарахування такої пені для сплати відповідачем в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми страхового відшкодування. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 98969 грн., інфляційних втрат в сумі 2177,32 грн. та 3% річних в сумі 543,52 грн., нарахованих за період з 28.05.2024 по 02.08.2024. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (93,64%). Таким чином, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується судовий збір в розмірі 2268,34 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6835,72 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial