Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовом Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Біляївська окружна прокуратура. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Маяківської сільської ради від 18 липня 2024 року №13/1-2024 від [PERSON] відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які були направлені до КНП «Одеська міська клінічна інфекційна лікарня Одеської міської ради». Представник позивача зазначає, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Родина [PERSON] в с. Надлиманське Одеського району Одеської області проживає лише декілька днів у будинку, який не пристосований для проживання. Відповідно до акту обстеження житло-побутових умов в будинку була повна антисанітарія. Родина спала на матраці який лежав на підлозі, будинок в аварійному стані, відсутні вікна, вода, електроенергія, будь який вид опалення, навіть відсутнє місце для приготування їжі, а самої їжі в будинку взагалі не було. Родина готувала їжу на подвір`ї, розводячи костер, також в будинку був відсутній будь який посуд. На момент виявлення у дітей тіло повністю покрите червоним висипанням за попереднім діагнозом лікаря КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня Біляївської міської ради» «Краснуха» і діти були госпіталізовані до Одеської міської інфекційної лікарні для уточнення повного діагнозу. Зі слів матері дане висипання у дітей майже тиждень, тобто орієнтовно з 9-10 липня, до лікаря не зверталася. У дітей була також підвищена температура, на що матір навіть не звертала увагу, і не займалася лікуванням своїх дітей. На момент виявлення дітей вони були не миті та брудні, одяг на дітях також був брудний від дітей було чутно неприємний запах. Для пиття води у дітей була одна пляшечка на двох, яка була в антисанітарному стані, на стінах пляшечки була явно виражена пліснява, сама пляшечка була липка та брудна. Матір неодноразово службою у справах дітей Ананьївської міської ради була попереджена щодо відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Не зважаючи на всі рекомендації, [PERSON] не вважає за потрібне стати на правильний шлях життя та не приділяє належної уваги малолітнім дітям. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечуючи належного догляду за дітьми. Таким чином [PERSON] порушує вимоги ст.ст.150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства». У зв`язку з наведеним представник позивача звернулася з вказаним позовом до суду та просить відібрати у відповідача малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1598 гривень 00 копійок на кожну дитину. Ухвалою від 01 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. В подальшому, 06 лютого 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, пояснила, що діти були відібрані у відповідача влітку через загрозу їхньому життю. Вони виїхали за місцем мешкання відповідача за повідомленням старости села. На момент їх прибуття до місця проживання відповідача та її дітей, діти були неохайні, продукти харчування були відсутні, діти біли хворі, була реальна загроза життю дітей. Вони спали на підлозі, будинок був в аварійному стані. На даний час мати свою поведінку не змінює. Діти спочатку були в інфекційному відділенні, а потім в Біляївській районній лікарні. На даний час діти влаштовані до патронатної родини. Батько визнав батьківство стосовно однієї дитини [PERSON] , [INFO] , та дитині було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », однак на даний час він проходить військову службу у лавах ЗСУ в районі м. Херсон. Мати дітьми не цікавиться весь цей час, свого місця проживання не повідомляє, не з`ясовує де діти знаходяться на даний час і не провідує їх, сама постійно змінює місце проживання. Представник позивача також додала, що враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується конвертами, які повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.55, 81). Представник третьої особи в судові засідання також не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.54), довідками про доставку електронного документу (а.с.56 зворотній бік, а.с.63 зворотній бік, а.с.67 зворотній бік, ) Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, у зв`язку з неявкою відповідача, належним чином повідомленої про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин та не повідомлення причин неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, неявкою представника третьої особи, відсутністю заперечень з боку позивача, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення відповідача та представника третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, заслухавши думку сторін, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи та за участю представника позивача. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, взявши до уваги неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи відповідача та представника третьої особи, вивчивши висновок органу опіки та піклування Маяківської сільської ради про негайне відібрання малолітніх дітей, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 28 лютого 2018 року органом 5123 (а.с.22), а також витягом з реєстру територіальної громади, виданим Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №3554 від 26 вересня 2024 року (а.с.47). Судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітних дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25 квітня 2023 року Ананьївським відділом державної реєстрації атів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де в відомостях про батьків батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена відповідач [PERSON] (а.с.6), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046095831 від 20 липня 2024 року, відповідно до якого державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.30-31), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2023 року Ананьївським відділом державної реєстрації атів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де в відомостях про батьків батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю зазначена відповідач [PERSON] (а.с.7), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046095918 від 20 липня 2024 року, відповідно до якого державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.28-29). 04 квітня 2025 року до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №42, складеного 25 квітня 2023 року, на підставі заяви [PERSON] від 28 лютого 2025 року внесено зміни, а саме, у відомостях про дитину прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », у відомостях про батька прізвище батька змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », у відомостях про батька дата народження та місце проживання на « [INFO] », [ADDRESS] , підстава запису відомостей про батька заява матері від 25 квітня 2023 року змінено на «Заява про визнання батьківства №00022762116, №21/24.20-35 від 28 лютого 2025 року, складений Подільським відділом державної реєстрації атів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.79-80). Рішенням виконавчого комітету Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області №13/1-2024 затверджено висновок органу опіки та піклування про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав у матері Чеоаре КМ.. Також вказаним рішенням вирішено негайно відібрати дітей у відповідача по справі у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дітей та інше (а.с.8-9). Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування Маяківської сільської ради про негайне відібрання малолітніх дітей, діючи в інтересах дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Маяківської сільської ради (витяг з протоколу від 18 липня 2024 року №9), орган опіки та піклування Маяківської сільської ради вважає за необхідне негайно відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Відповідно до копії акту від 18 липня 2024 року проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , 29 березня 2023 року, дитина брудна, має неприємний запах, з пояснень матері дитини виспи на тілі дитини з`явились 4-5 днів тому, до лікаря не зверталась. З коментаря спеціаліста вбачається, що дитина потребує термінового стаціонарного лікування. У дитини наявні ознаки ГРВІ. Мати та дитина були у занедбаному стані. Мати дитини знаходиться вдома з співмешканцем, з яким з її слів вона знайома лише два дні. На момент виявлення дитина була брудна, недоглянута, по тілу невідомі почервоніння. Помешкання, в якому була знайдена дитина, не пристосоване для проживання. Вирішено негайно доставити дитину до медичного закладу для обстеження і встановлення причини висипання по тілу, оскільки дитина потребує негайного соціального захисту та лікування (а.с.12-15). Відповідно до копії акту від 18 липня 2024 року проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , 26 травня 2021 року, дитина брудна, має неприємний запах, з пояснень матері дитини виспи на тілі дитини з`явились 4-5 днів тому, до лікаря не зверталась. З коментаря спеціаліста вбачається, що дитина потребує термінового стаціонарного лікування. У дитини наявні ознаки ГРВІ. Мати та дитина були у занедбаному стані. Мати дитини знаходиться вдома з співмешканцем, з яким з її слів вона знайома лише два дні. На момент виявлення дитина була брудна, недоглянута, по тілу невідомі почервоніння. Помешкання, в якому була знайдена дитина, не пристосоване для проживання. Вирішено негайно доставити дитину до медичного закладу для обстеження і встановлення причини висипання по тілу, оскільки дитина потребує негайного соціального захисту та лікування (а.с.16-20). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання проведено обстеження умов проживання в [ADDRESS] , де проживає [PERSON] .. За результатами обстеження встановлено, що у будинку, який обстежується, умови проживання відсутні, відсутні меблі, електрика, вода, опалення, продукти харчування, будинок в аварійному стані, без вікон та дверей, діти сплять на підлозі, відсутні ліжка, місце для дозвілля, діти недоглянуті, брудні, занедбані, по тілу незрозумілий висип, продукти для харчування дітей відсутні (а.с.21). Зазначене також підтверджується наявними в матеріалах справи фото будинку, в якому проживає відповідач та обстановки всередині будинку (а.с.24-27) Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Частиною 1 ст.6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. З наведеного вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яких позивач просить відібрати від [PERSON] , є малолітніми дітьми, оскільки вони на момент звернення до суду та розгляду справи досягли віку 4 та 2 років відповідно. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З наведеного вбачається, що позивач просить відібрати від [PERSON] малолітніх дітей, яким вона є матір`ю, що передбачено ч.1 ст.170 СК України. При цьому, на момент народження дітей [PERSON] у шлюбі не перебувала та відомості про ім`я та по батькові батька дітей зазначені за її вказівкою. Частиною 1 ст.170 СК України передбачено ряд підстав за яких діти можуть бути відібрані від батьків або одного з них, це випадки, передбачені пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також інші випадки, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Зазначене відповідає положенням статті 9 «Конвенції про права дитини», прийнятої державами учасницями Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1989 року та ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, якою визначено, що держави-учасниці конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З наведеного вбачається, що в інтересах дитини її може бути відібрано від батьків, якщо вони: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Статтею 150 СК України визначено наступні обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, передбаченого ч.2 ст.150 СК України, щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичного, духовного та морального розвитку, що може нести загрозу для їх життя, здоров`я і морального виховання, що є підставою для відібрання від неї дітей, передбаченою ч.1 ст.170 СК України, що в свою чергу свідчить про законність та обґрунтованість такого рішення. Абзацом 2 ч.1 ст.170 СК України визначено, що у цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. При цьому, суду не надано відомостей про другого з батьків дітей, відомості про батька, як зазначалося вище вказані в свідоцтві про народження зі слів матері, або інших родичів. Водночас, як було зазначено вище, на підставі заяви про визнання батьківства було внесено зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , де його батьком за результатами внесених змін зазначено [PERSON] , та відповідно до пояснень представника позивача батько дитини наразі проходить військову службу у лавах ЗСУ, однак доказів проходження військової служби батьком дитини представник позивача суду не надала, а також від батька дитини заяв чи клопотань відповідно до цивільно-процесуального законодавства до суду не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що діти мають бути передані органові опіки та піклування, що свідчить про законність позовних вимог в цій частині та відсутність можливості порушення права, свободи чи інтересів інших осіб. Абзацом 3 ч.1 ст.170 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Представник позивача, у позовній заяві також просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1598 гривень щомісячно на кожну дитину. Частиною 4 ст.170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Частиною 1 ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене відповідає положенням ч.4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як, вбачається з прохальної частини позовної заяви представник позивача просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, що відповідає положенням ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України. Частиною 2 ст.184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.. Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведеного вбачається, що позовна вимога стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1598 гривень щомісячно на кожну дитину, відповідає вимогам закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області, підлягають задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів відповідно до вимог ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про відібрання дітей в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved