Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] ,третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання батька таким, що самостійно виховує дитину, в якій просить суд визнати, що він самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області 10 липня 2024 року шлюб між ними розірвано. Вище вказаним рішенням суду не вирішувалося питання про визначення місця проживання їхніх спільних дітей. Після розірвання шлюбу, молодша донька [PERSON] , [INFO] залишилась проживати з матір`ю, а старша донька [PERSON] , [INFO] залишилася проживати разом з ним, він займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідачка участі, як у вихованні так і в утриманні доньки не приймає. Відповідачка фактично самоусунулася від виховання та утримання дитини, він є єдиним піклувальним доньки який здійснює за нею постійний догляд, утримує її та займається її вихованням. Встановлення юридичного факту про самостійне виховання та утримання неповнолітньої доньки породить для нього юридичні наслідки, зокрема у разі встановлення даного факту він не буде підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Без встановлення даного юридичного факту він може бути в будь-який час мобілізований і дитина залишиться одна. У зв`язку з викладеним позивач просить суд постановити рішення про визнання самостійного виховання та здійснення догляду за дитиною. Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що позов не визнає, та зазначила що на даний час вона перебуває за межами України, але це не може бути підставою для визначення самостійного виховання та утримання доньки, та підтвердила факт проживання доньки разом з батьком, вказала, що не заперечує проти цього. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Голубцов В.А. та позивач [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи у спосіб передбачений законом суд вважає, що є передбачені ст.ст.280,281\~ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Представник третьої особи: Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради Макарійчук А.В. надала заяву про слухання справи у її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду в найкращих інтересах неповнолітньої дитини. В судовому засіданні за участі представника служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області Товстоног Ю.М. проведено допит малолітньої дитини [PERSON] , яка пояснила суду, що вона проживає разом з батьком який добре ставиться до неї, допомагає їй із навчанням, у випадку хвороби, займається її лікуванням. На даний час вона відвідує позашкільний танцювальний розвиваючий заклад « Студія Карамель», витрати на який сплачує батько, мати не цікавиться її навчанням, не бере участі у її вихованні, з матір`ю вона не спілкується з 2022 року. [PERSON] пояснила суду, що бажає і у подальшому проживати з батьком, який доглядає і піклується про неї, та утримує її. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі\~судом встановлено, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] батьками останньої є [PERSON] , та [PERSON] . З копії рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 липня 2024 року встановлено, що було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] який було зареєстровано 29.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Згідно Акту оцінки потреб сім`ї від 08.11.2024 року № 550, та Висновку оцінки потреб сім`ї сім`я складається з двох осіб: батько [PERSON] , та донька [PERSON] . У дитини відсутні ознаки психологічної травми, стан задоволення потреб дитини задовільний, батько здатен забезпечувати потреби дитини, понад 1 рік самостійно виховує та утримує дитину. Розвиток дитини відповідає віку, одягом та харчуванням забезпечена, відвідує навчальний заклад, проходить профілактичні огляди в медичному закладі. З довідки № 775/02\\04/24 від 22.10.2024 року Комунального закладу « Харківський ліцей» № 138 Харківської міської ради» вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , здобувачка освіти 8 А класу, навчається у закладі освіти з 18.08.2022 року. Під час дистанційного навчання протягом вересня жовтня 2024/2025 навчального року Ангеліна систематично відвідувала онлайн уроки. Батько, [PERSON] підтримує постійний зв`язок із класним керівником, цікавиться навчанням дитини, контролює відвідування онлайн -уроків, стан успішності дитини. Батьківські збори відвідує постійно. Мати, [PERSON] інколи цікавиться успішністю доньки, телефонуючи класному керівнику. Батьківські збори не відвідує. З наданих виписок АТ КБ « ПРИВАТБАНК» встановлено, що [PERSON] , [INFO] має власну банківську картку якою вона користується. Грошові кошти на дану картку перераховує батько - [PERSON] . Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. На підставі ст.15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1-3ст.150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На підставі ч.5 ст.150\~СК передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ч.1 ст.151\~СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.2 ст.155\~СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.ч.2,3ст.157\~СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі ст.141\~СК встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181\~СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8 ст.7\~СК та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. Суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо обсягу виконання ними батьківських обов`язків з утримання та виховання спільної для них дитини, вважає можливим вирішити даний спір між ними в позовному провадженні, та вказує, що незважаючи на проживання матері окремо від дитини, це не впливає на обов`язок [PERSON] піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки, [PERSON] [INFO] . З наведених обставин у позові та які підтверджені матеріалами справи вбачається, що позивач зі своєю донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення в липні 2024 року донька вивила бажання проживати з батьком. Відповідачка залишила дитину на виховання та утримання позивача, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, виїхала за кордон де перебуває і зараз. По теперішній час участі у вихованні та утриманні дитини відповідачка не приймає, не цікавиться її станом здоров`я, матеріально її не забезпечує. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, така особа має право на відстрочку від мобілізації. Додатком 5 "Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу пі час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, для оформлення відстрочки за п. 4 ч. 1ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"передбачено надання ТЦК рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Подання заяви про оформлення відстрочки також необхідне у силу абз. 5 п. З ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок та військову службу", який передбачає звільнення з військової служби у воєнний час особи, яка має дитину віком до 18 років і самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. Таким чином, факт самостійного виховання [PERSON] неповнолітньої доньки підтверджується довідками відповідних органів, які маються в матеріалах справи. Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження та може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, з метою надання батьку більших повноважень з приводу виховання неповнолітньої доньки, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, визначити те, що батько самостійно виховує та утримує свою неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідачки на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved