Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У березні 2025р. до суду надійшла зазначена заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу з відповідачки, які сторона позивача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи. Відповідно до вказаної заяви представник позивача просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4500,0 грн. Подану заяву мотивовано тим, що у рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, яку сторона позивача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи, хоча, позивачем було заявлено у позовній заяві (у попередньому розрахунку та прохальній частині) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Разом із вказаною заявою, представником позивача подано до суду докази понесення вищезгаданих витрат. Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання. Повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи, суд вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2025р. було стягнуто з [PERSON] на користь ОСББ «ЖК «Лук`янівський» суму заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території; інфляційних втрат; трьох відсотків річних у розмірі 9702, 20 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги №23/08-24 від 23 серпня 2024р., укладеного позивачем із адвокатом Вербицьким Я.В.; копію Акту наданих послуг №INV-000160 від 07 лютого 2025р., підписаного позивачем та адвокатом Вербицьким Я.В. за договором про надання правової допомоги №23/08-24 від 23 серпня 2024р.; копію рахунку №INV-000160 від 01 листопада 2024р., відповідно до якого, гонорар адвоката складає 4500,0 грн.; копію платіжної інструкції №1120150526 від 20 листопада 2024р. на суму 4500,0 грн. При цьому, суд зауважує, що вищеперелічені докази понесення стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу на час розгляду справи в матеріалах справи були відсутні, а їх надано представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення після розгляду справи. Позивачем ні з позовною заявою, ні за час перебування справи на розгляді суду, не було надано вказаних документів, на підтвердження витрат на правничу допомогу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (у редакції 2004р.); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно п. 3 ч.1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021р. у справі №569/17386/18). У своїй заяві представник позивача посилався на те останнім виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки у позові було зазначено, що «орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 4500,00 грн.», а також у прохальній частині позову представник просив суд стягнути зазначені витрати з відповідача, однак, вказане, на переконання суду, у розумінні вищезгаданих приписів процесуального закону не є за своєю правовою суттю заявою сторони про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, поданої до закінчення судових дебатів у справі. При цьому, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, представником позивача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України. Вказане свідчить про неможливість прийняття до уваги доказів, які були подані позивачем після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява сторони позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по вказаній цивільній справі підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed