Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник позивача\~-\~адвокат Кайдашов\~В.С.\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~в інтересах\~позивача в\~якій просить\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 13256\~вчинений 22\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу\~Бригідою В.О.\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «СЕНС\~БАНК» (до\~зміни 01\~грудня 2022\~року назви\~АТ «Альфа-Банк»)\~ заборгованості\~за кредитним\~договором. Вирішити питання щодо судових витрат. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір. Позивачем було допущено часткове порушення його умов. Згодом стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження № 66651696. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на вказаному кредитному договорі вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13256. На цей час ВП № 66651696 перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. Позивач не визнає майнові вимоги АТ « СЕНС БАНК», оскільки розмір заборгованості не підтверджений належним чином бухгалтерськими документами. Крім того, кредитний договір укладений сторонами нотаріально не засвідчувався. Представник позивача, посилається на те, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм статей 87-89 Закону України «Про нотаріат», пунктів 1-4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням, як вищенаведених норм законодавства, так і підзаконних актів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача адвокатом Кравцовою С.М. у відзиві на позовну заяву, зазначено прохання про відмову у позові. В обґрунтування позиції представником відповідача зазначено, що взяті за кредитним договором зобов`язання банк виконав належним чином і у повному обсязі. Неналежне виконання позивачем взятих за кредитним договором зобов`язань призвело до виникнення простроченої заборгованості. Позивач не наводить жодних розрахунків, не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором на час звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис вчинений з дотримання Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, зазначено, що позовну заяву подано з пропуском строків позовної давності, оскільки виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито у 2021 році, а позов подано у 2024 році. В судове засідання сторони, треті особи та їх представники не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Представник позивача при поданні позову та у своїх заявах просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача адвокат Кравцова С.М. також просила розглянути справу за її відсутності, у позові відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи та наявні докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2019 року між позивачем та АТ «Альфа-Банк», з 01 грудня 2022 року змінено назву на АТ «СЕНС БАНК», укладений кредитний договір № 501181621, який нотаріально не засвідчувався. На виконання ухвал суду про витребування доказів, ні оригінал ні належним чином засвідчена копія виконавчого напису № 13256 вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу\~Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» ( з 01 грудня 2022 року АТ «СЕНС БАНК»), заборгованості за кредитним договором не було надано, як не було надано і інших документів, які надавалися нотаріусу для його вчинення. Згідно Інформації про виконавче провадження №66651696, дане виконавче провадження було відкрито 31 серпня 2021 року на підставі вказаного вище виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 45702,28 грн. Стаття 50\~Закону «Про\~нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону «Про\~нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З наявних у справі документів вбачається, що напис вчинено відповідно до пункту 2 Переліку документів, що є порушенням, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, вказаний пункт визнано незаконним та нечинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачою відповідно до Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Натомість, розрахунок заборгованості зроблений банком, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 750/1627/18, провадження № 61-43895св18. З матеріалів цивільної справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім цього, відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час вчинення спірного виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 13256 від 22.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення\~з позивача\~на користь\~АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 45702,28 грн., нотаріус не дотримався вищезазначених положень Закону. Щодо строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, внесено п.12 наступного змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (СОVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. №211 зі змінами, карантин на всій території України введено з 12.03.2020р. до 30.06.2023р. До строків, що продовжуються на строк дії карантину, належать строки позовної давності - ст.257 ЦК України. Таким чином, позов подано в межах строку позовної давності. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved