Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

01 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року матеріали позовної заяви були направленні за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. 06 січня 2025 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В позовній заяві просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 43389,51 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що з відповідачем позивач перебувала у шлюбі з 16.12.2011 р. по 16.12.2013 р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу мешкає разом із матір`ю. На підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2013 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сумі 450,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів на 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів на 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду від 19.11.2020 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП №63990699. У зв?язку з тим, що за виконавчим провадженням утворилась заборгованість зі сплати аліментів, державний виконавець Реутов Є.О. виносив вмотивовані постанови, а саме: - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; - 16.08.2024 року у зв?язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, постановою державного виконавця на боржника накладено штраф на користь стягувача у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 18758,36 гривень. Проте Відповідач і в подальшому продовжує ухилятись від сплати аліментів, від чого виникла заборгованість, яка станом на вересень 2024 року складає 64527,87 грн. Отже, з урахуванням того, що Відповідач має нормальний стан здоров?я, є особою працездатного віку, однак участі у вихованні та утриманні сина, який має особливі потреби, не приймає, вважаю, що існують підстави для покладення на нього відповідальності за несплату аліментів у вигляді пені. Позивачкою проведено розрахунок пені, якій підлягає стягненню з Відповідача за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно зазначеного розрахунку розмір пені складає 43389,51 грн. В зв`язку з невиплатою позивачці аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, [PERSON] змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач, через свого представника адвоката Кононенко О.Р., надала до суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~причини своєї\~неявки суду\~не повідомив\~та жодних\~заяв щодо\~відкладення судового\~розгляду не\~надіслав,\~у\~наданий судом\~строк відзив\~на позов\~не подавав,\~а тому,\~враховуючи всі\~обставини справи,\~суд вважає\~за можливе\~ухвалити рішення\~при заочному\~розгляді справи,\~що відповідає\~положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Предметом спору (змістом спірних правовідносин) у справі є стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів. Судом установлено, що з відповідачем позивач перебувала у шлюбі з 16.12.2011 р. по 16.12.2013 р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу мешкає разом із матір`ю. На підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2013 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у сумі 450,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів на 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів на 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду від 19.11.2020 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП №63990699. У зв?язку з тим, що за виконавчим провадженням утворилась заборгованість зі сплати аліментів, державний виконавець Реутов Є.О. виносив вмотивовані постанови, а саме: - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; - 18.01.2024 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; - 16.08.2024 року у зв?язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, постановою державного виконавця на боржника накладено штраф на користь стягувача у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 18758,36 гривень. Проте Відповідач і в подальшому продовжує ухилятись від сплати аліментів, від чого виникла заборгованість, яка станом на вересень 2024 року складає 64527,87 грн. Отже, з урахуванням того, що Відповідач має нормальний стан здоров?я, є особою працездатного віку, однак участі у вихованні та утриманні сина, який має особливі потреби, не приймає, вважаю, що існують підстави для покладення на нього відповідальності за несплату аліментів у вигляді пені. Позивачкою проведено розрахунок пені, якій підлягає стягненню з Відповідача за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно зазначеного розрахунку розмір пені складає 43389,51 грн. В зв`язку з невиплатою позивачці аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, [PERSON] змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.196 СК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів проводиться по формулі: Р = S*р*Q, де Р - сума пені; S - сума заборгованості, р - ставки пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення. Всього пені станом на дату звернення із позовом до суду по заборгованості за несплату аліментів 43389,51 грн. Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбаченаст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. У постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно зі ст. ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульованих ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини, та з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 СК України. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц та наданого позивачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, суд погоджується із розміром неустойки (пені) по аліментах. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) розрахований відповідно діючих норм законодавства та становить 43389,51 грн. Правильність розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданого позивачкою, сторонами не оспорювалось. Однак, відповідно до статті 196 СК України передбачено, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості. Застосовуючи дану норму закону, суд, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, згідно якої вказано, що суд дійшов правильного висновку про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Доданий позивачем до позову розрахунок пені вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню. На підставіст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved