Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] ; призначити аліменти [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення ним повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Батьки в шлюбі не перебували, разом не проживали, батько в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері. На даний час [PERSON] проживає зі своєю бабусею, мати ніяким чином не приймає участь у житті дитини, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Мати зовсім не цікавилась дитиною, не піклувалась про неї, не приймає ніякої участі в її вихованні, не провідує, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує здобуття ним загальної середньої освіти, не проявляє зацікавленості до нього, матеріальної допомоги для гідного розвитку сина не надає, не цікавляться її духовним, фізичним та соціальним розвитком, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача [PERSON] направила заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, до суду направила заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник Служби Артюшенко В.В. до суду направив заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника Служби та прийняти рішення в інтересах дитини. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.04.2010 року виданого виконкомом Бучанської міської ради Київської області, актовий запис №83. Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України № 00035927689 від 23.06.2022 року. Малолітній [PERSON] , [INFO] , тривалий час проживає із бабусею, громадянкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням позачергового засідання виконавчого комітету Бучанської міської ради від 28.02.2023 року №95, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування Бучанської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено наступне. Під час неодноразових інспектувань за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що громадянка [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов?язки, зловживає алкогольними напоями, відвідує сумнівні компанії, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Діти опинилися в хворій сімейній обстановці, вони надані самі собі, страждають морально і фізично. З громадянкою [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди з приводу неналежного виконання батьківських обов?язків. Малолітній [PERSON] підтвердив факт неналежного виконання матір`ю батьківських обов?язків стосовно них з братом. Громадянка [PERSON] факт неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно синів не заперечує, однак проти надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Враховуючи положення п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», фактично у поведінці громадянки [PERSON] мало місце ухилення від виконання батьківських обов?язків. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Бучанської міської ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання обов`язків, зокрема не виховує дитину, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює належні умови для її розвитку, участі в утриманні дитини не приймає, фінансово не забезпечує. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому, є передбачені законом підстави для позбавленнявідповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що відповідач як мати дитини, кошти на її утримання не надає в добровільному порядку, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved