Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

12.09.2025 року заявник [PERSON] звернулася із вищевказаною заявою, вимог у якій обґрунтовує тим, що 01.07.2024 р. вона зверталась з пакетом документів та заявою до Державного департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради щодо оформлення передачі у власність житлової площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . В липні місяці 2024 року заявник отримала лист-відповідь Державного департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 08.07.2024 про відмову щодо оформлення передачі у власність житлової площі в гуртожитку, у зв`язку з тим, що їм для приватизації житла потрібно місце реєстрації за період з січня 1998 року по лютий 2014 року. Також, в листі було зазначено, що встановлення факту проживання необхідно для реалізації права на проживання. 05.04.2024 року [PERSON] листом направила на адресу Державного департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради довідку №531 від 05.08.2024 року, видану виконавчим комітетом Раївської сільської ради, яка підтверджує її фактичне проживання без реєстрації з 01.01.1998 по лютий 2014 року за адресою: [ADDRESS] , в телефонному режимі [PERSON] повідомлено, що вона повинна надати рішення суду про встановлення факту її місця проживання з 01.01.1998 по лютий 2014 р. В зв`язку із викладеними обставинами, заявник [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання, її [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 01.01.1998 по лютий 2014 р. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але в матеріалах справи знаходиться заява, про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такими же самими критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними. У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності. У справі, яка є предметом перегляду, заявник просить встановити факт її постійного проживання без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.01.1998 року по лютий 2014 року. Але, даний факт є підтверджений доданою до заяви довідкою Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року за вих. №531 (а.с.10), отриманою в позасудовому порядку, яка не була пред`явлена заявником [PERSON] . Державному департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради для розгляду при вирішенні питання приватизації житла [PERSON] . В свою чергу надана Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради відповідь [PERSON] про розгляд заяви датована 08 липня 2024 року (а.с.9), тобто до отримання [PERSON] довідки вищевказаного виконавчого комітету, якою підтверджено її фактичне проживання за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.01.1998 року по лютий 2014 року. Таким чином, встановивши обставини справи, а саме, що заявник отримавши довідку, в позасудовому порядку, про факт її проживання за вищевказаною адресою, має намір в судовому порядку підтвердити аналогічний юридичний факт, тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви, виходячи з того, що заявник має можливість іншим способом підтвердити вищевказаний факт.

Outcome: dismissed