Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2021 року проходила військову службу за контрактом у протитанковому артилерійському дивізіоні в/ч [NUMBER] , де познайомилась з відповідачем - [PERSON] , згодом почали проживати разом та перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач фактично самоусунувся від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, долею сина не цікавиться, інших утриманців не має, хоча має можливість фінансово утримувати дитину, оскільки є військовослужбовцем, проходить службу в ЗСУ та отримує щомісячне грошове забезпечення. Виходячи з вищевикладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.03.2024 за клопотанням позивача справу за позовом [PERSON] про стягнення аліментів зупинено до розгляду справи №766/10395/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2025 розгляд даної справи відновлено та призначено до розгляду, оскільки набрало законної сили рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13.02.2025 року, по справі №766/10395/24 про визнання батьківства . Позивач надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зазначену в позовній заяві, смс-повідомленнями на номер мобільного телефону зазначеного в заяві та шляхом розміщення оголошення на сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.2022 року Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №160, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану за № 00037809035 сформованого 13.12.2022 року вбачається, що матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , зазначена - [PERSON] , батько зазначений на підставі ст.135 СК України. З довідки від 05.10.2023 року за №6521-5002986767 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13.02.2025 року по справі № 766/10395/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, [PERSON] визнано батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 18.03.2025 року. ІV. Оцінка Суду. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129\~Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст.\~2,\~8 Закону України «Про охорону дитинства»\~завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою\~статті 150\~СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої\~статті 155\~СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За приписами ст. ст.\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 цього кодексу\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає дитина, право вибору способу стягнення аліментів належить саме позивачу, вимоги заявлено у присудженні аліментів у частці від доходу. Судом встановлено, що позивач та відповідач, як батьки у рівній мірі несуть відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини і саме вони зобов`язані забезпечити своїй неповнолітній дитині рівень життя необхідний для достатнього розвитку. З урахуванням всіх обставин справи, розміру аліментів визнаних відповідачем, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для малолітньої дитини відповідного віку, гарантованого мінімального розміру стягуваних аліментів, матеріального стану сторін, відсутністю доказів неможливості сплати аліментів, відсутності доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей, батьків та беручи до уваги, що дитина проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи малолітній вік дитини, її потреби суд приходить до висновку, що відповідач, має можливість утримувати свою дитину на рівні достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач [PERSON] , визнає свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, як вбачається з заяви наданої до суду 19.03.2024 року. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів на утримання дитини з 17.10.2022 року (дата народження дитини), суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог\~ст.191 СК України\~аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 01.11.2023 року. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не надходили. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору підчас розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial