Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Описова частина У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням витрат, завданих внаслідок інфляції та 3% річних, в розмірі 28 598,24 гривень. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2024 у справі №754/15713/24 позовні вимоги товариства задоволенні повністю та стягнуто з [PERSON] суму боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2020 по 31.03.2024 (включно) з врахуванням витрат, завданих внаслідок інфляції, та 3% річних, в сумі 28 598,24 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 гривень. 30.09.2024 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме, про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень. Вказана заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП», у зв`язку з поданням позову про відшкодування шкоди понесло відповідні судові витрати. Заяви, клопотання учасників справи 19.11.2024 від позивача надійшла заява про долучення доказів: наказу про прийняття на роботу адвоката Ушакевич Марини Петрівни. 25.11.2024 [PERSON] ознайомився з матеріалами справи. 18.12.2024 від [PERSON] надійшла заява з письмовими посненнями та клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи. Згідно положень частини третьої та четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням витрат, завданих внаслідок інфляції та 3% річних, в розмірі 28 598,24 гривень. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2024 у справі №754/15713/24 позовні вимоги товариства задоволенні повністю та стягнуто з [PERSON] суму боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2020 по 31.03.2024 (включно) з врахуванням витрат, завданих внаслідок інфляції, та 3% річних, в сумі 28 598,24 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 гривень. Як вбачається з судового рішення, суд не вирішив в ньому питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення вказується, що товариством було здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України є витратами пов`язаними з розглядом справи. Вказані витрати підтверджуються: -договором №30-06/2023 від 30.06.2023 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог»; -актом №3 приймання -передачі наданої правової допомоги; -копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Суд встановив, що як доказ понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав до суду: копію договору №30-06/2023 від 30.06.2023 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» копію акту №3 приймання - передачі наданої правової допомоги від 10.07.2024, копію довіреності від 29.04.2024 виданої позивачем на ім`я адвоката Ушакевич Марини Петрівни, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Ушакевич Марини Петрівни серії КВ №6416.. Відповідно до пункту 4.1. договору №30-06/2023 від 30.06.2023 сторони узгодили розмір винагороди адвоката за надання правової допомоги, а саме за підготовку та направлення позовної заяви, у сумі 7 000,00 гривень. Як вбачається з акту №3 приймання - передачі наданої правової допомоги від 10.07.2024 Адвокатське об`єднанням «Правовий діалог» надало, а позивач прийняв послуги за договором №30-06/2023 від 30.06.2023 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» до [PERSON] на суму 7 000,00 гривень. Суд також встановив, що адвокат Ушакевич Марина Петрівна починаючи з 01.07.2024 перебуває у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», що підтверджується копією наказу №01-К від 28.06.2024. Таким чином, суд встановив, що Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» була надана правнича допомога Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» вартість якої становить 7 000,00 гривень у справі №752/15713/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Верховний Суд в своїй постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 зазначив, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Суд також зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді погоджено сторонами в указаному договорі про надання правничої допомоги. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд звертає увагу, що загальні заперечення щодо заяви про розподіл витрат на правничу допомогу не можуть бути правовою підставою для зменшення розміру цих витрат, так як принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19). Отже, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Відповідач у справі [PERSON] надав до суду пояснення в яких вказує, що він проходив медичне лікування, був призваний до лав Збройних Сил України і за адресою реєстрації не проживав. Водночас суд зазначає, що відповідач не вказує у своїй заяві від 18.12.2024 жодних заперечень щодо розміру понесених позивачем витрат на првничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (позиція ВС у постановах від 03.10.2019 у справі № 922 445/19 та від 01.06.2018 у справі № 904 8478/16). Суд зазначає, що розмір погодженого гонорару у сумі 7 000,00 гривень становить 24,47% від суми, яка була стягнута на користь позивача за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від від 26.08.2024 у справі №752/15713/24, що на переконання суду є надмірним. За результатами аналізу матеріалів справи №,752/15713/24 виходячи з обсягу фактично наданих Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» юридичних послуг згідно договору №30-06/2023 від 30.06.2023, принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, часу який необхідно було витратити адвокату для надання кваліфікованої правничої допомоги, ціни позову, а також враховуючи, що [PERSON] перебуває у лавах Збройних Сил України, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень, що становить 10,48% від розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial