Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовною заявою до [PERSON] про встановлення способу, порядку спілкування та участі у вихованні онуки. В обґрунтування позовних вимог, позивачі зазначають що вони є бабой та дідом [PERSON] , [INFO] . Після розлучення її сина [PERSON] з відповідачкою, дитина залишилась проживати з матір`ю. Станом на дату подання позову сторони не дійшли згоди щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідачка чинить позивачам перешкоди в побаченнях з онукою. На думку позивачів, відповідачка фактично ставить право позивачів на участь у вихованні та спілкуванні з онукою в залежність від своєї волі та настрою, що, безумовно, є порушенням їх прав та не відповідає інтересам дитини. Тому просять визначити їм спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуки [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік побачень з онукою: другі вихідні місяця з 09 години суботи по неділю 18.00 години за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] , а в літній період часу за місцем їх перебування у садовому будинку, розташованому в Садівничому Товаристві «Хімстроєвець», Петриківський район, Дніпропетровська область (садова ділянка 4/31), з можливістю відвідування культурно-освітніх закладів, дитячих кафе, парків з повідомленням матері; - в день народження [PERSON] , [INFO] кожного року, [PERSON] , [INFO] кожного року, з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] ; - в літній період часу - протягом 10 днів останнього тижня липня щороку, з повідомленням матері про місце перебування. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 32). Відповідно до\~ч.\~6\~ст.187\~ЦПК України,\~у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 20 листопада 2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 21 листопада 2024 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.34). Так,\~за даними відповіді № 19/17171 від 21.11.2024 року відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, яка надійшла на запит суду 21.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.12.2022 року по теперішній час. Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.35). Ухвалою судді від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 72). Відповідач [PERSON] 20.03.2024 року через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, який підтримала під час розгляду справи по суті, відповідно до якого просила частково задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.03.2021 року, батькові дитини - [PERSON] було визначено спосіб та порядок спілкування зустрічей та участі у вихованні дочки. Окрім цього, між нею та позивачами ніколи не було суперечок щодо спілкування дитини, однак саме позивачі, замість батька дитини, приїздили до неї додому, забирали дочку [PERSON] , а потім повертали її. Вони спілкувалися з дитиною саме в ті дні, що були визначені рішенням суду батькові дитини. Разом з ними і сам [PERSON] проводив час з дитиною, що призвело до конфліктної ситуації, коли позивачі, які забрали дочку [PERSON] на вихідні дні на дачу, не повернули дитину у визначений ними час, пославшись на те, що, начебто їх син [PERSON] перебуває у відпустці, а тому вони мають право залишити в себе онуку [PERSON] на тиждень. З того часу, вона стала передавати дитину позивачам та вимагала повернення дочки [PERSON] тільки у присутності її батька [PERSON] , що створило для позивачів додаткові труднощі, бо їх син не завжди мав вільний час, щоб спілкуватися з дитиною, а позивачі бажали і надалі приймати участь у вихованні онуки, спілкуючись з нею у визначені судовим рішенням дні. В разі задоволення вимог позивачів, виникне ситуація, коли дочка [PERSON] буде проводити лише одні вихідні з матір`ю та сестрами, що призведене до послаблення всіх родинних зв`язків дитини у сім`ї матері, яка на даний час має свою сім`ю. Також в судовому засіданні відповідач не заперечувала проти вимоги про можливість в літній період часу перебувати її донькою з бабою та дідом у садовому будинку, розташованому в Садівничому Товаристві «Хімстроєвець», Петриківський район, Дніпропетровська область (садова ділянка 4/31) з метою її оздоровлення. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] кожен окремо та разом підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Третя особа [PERSON] через канцелярію суду 01.04.2025 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 104). Представник третьої особи\~\~ Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням висновку від 17.01.2025 року № 8вих-20/45 щодо доцільності спілкування [PERSON] та [PERSON] з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] (а.с. 57, оберт-57-58). Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, [PERSON] (третя особа) та [PERSON] (відповідач) перебували у шлюбі з 15.07.2016 року, який зареєстрований Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 256. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про\~народження серії [NUMBER] , виданого повторно 08.09.2020 року Заводським районним у місті дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області, актовий запис № 1368 (а.с.18). Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.02.2020 року по справі № 208/5245/19, яке набрало законної сили 23.03.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.19-21). Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.03.2021 року по справі № 207/3445/20, яке набрало законної сили 19.04.2021 року, [PERSON] визначений наступний спосіб та порядок спілкування, зустрічей та участі у вихованні доньки, [PERSON] , [INFO] , встановивши йому такі дні та часи спілкування з малолітньою донькою : - у перші та треті вихідні дні місяця з суботи 09.00 год. до неділі 18.00 год. за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , з можливістю відвідин з дитиною громадських місць відпочинку, з обов`язковим попередженням матері дитини про місце спілкування з дитиною; - в день народження доньки за місцем її проживання з можливістю відвідин з дитиною громадських місць відпочинку з обов`язковим попередженням про це матері дитини; - в дні свят, а саме, Новий рік (1 січня чи 7 січня), Великдень (неділя чи понеділок), 1 Травня з 09.00 год. до 18.00 год. за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , з можливістю відвідин з дитиною громадських місць відпочинку, з обов`язковим попередженням матері дитини про місце спілкування з дитиною; - під час його відпустки на протязі тижня влітку та тижня взимку з їх з донькою виїздом за межі м. Кам`янське з обов`язковим попередженням матері дитини про місце спілкування з дитиною (а.с.22-24). Судом також встановлено, що позивачі що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19.05.1984 року, який зареєстрований Дніпродзержинським міськРАЦС, актовий запис № 273 (а.с.17). З`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , - батька малолітньої [PERSON] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.03.1989 року Дніпродзержинським міськРАЦС, актовий запис № 935 (а.с.11). Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначили, що невістка [PERSON] після звернення до працівників поліції з заявою про зникнення малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою за матеріалами ЄО № 12771 від 08.10.2024 року (а.с.29), позбавила позивачів можливості спілкуватися з онукою, відводити її на заняття та спілкувати по телефону. У позивачів повністю відсутня інформація про життя єдиної онуки, а саме: про стан її здоров`я, про її вікові уподобання, про стан розвитку дитини, тощо. Відповідач безпричинно перешкоджає законному спілкуванню позивачів з онукою та їх участі у її вихованні. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Згідно зі ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257\~СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159\~СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року) Відповідно до ч. 3 ст.\~291\~ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша\~статті 151 СК України) та саме батьки несуть відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Згідно із частиною восьмою статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що між позивачами та відповідачем по справі на даний час склалися складні відносини, сторони конфліктують з приводу участі у вихованні та спілкуванні з онукою, неспроможні без сварок досягти згоди. В тому числі, між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування баби та діда з онукою. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування баби та діда з онукою. Суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування баби та діда з онукою, а тому доводи позивачів про те, що відповідачем їм чиняться перешкоди у спілкуванні та у вихованні онуки є обґрунтованими та доведеними. Проте, суд наголошує, що наявність взаємних претензій позивачів та третьої особи до відповідача не є підставою для обмеження прав [PERSON] та [PERSON] на спілкування з їх онукою [PERSON] , [INFO] . Позивачі бажають приймати участь у вихованні онуки та спілкуватися з нею. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею та дідусем служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останньої. Позивачі мають право на спілкування з онукою та приймати участь у її вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення баби та діда права на спілкування з онукою може позбавити її родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Згідно довідки про склад сім`ї № 001305856 від 03.09.2024 року, наданої ТОВ «Абонент ХХІ», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та мешкають з адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Характеристикою, наданою директором школи Маслєніковим Р. комунального закладу «Гімназія № 27» КМР, підтверджується, що бабуся та дідусь підтримують зв`язок з гімназією та класним керівником, часто відвідують [PERSON] , [INFO] , ученицю 2 Б класу (а.с.27). Судом не встановлено наявність негативного впливу позивачів на свою онуку, а також будь-яких їх дій всупереч інтересам дитини. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивачів з малолітньою онукою чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено. Також відсутні об`єктивні дані вважати, що позивачі будуть негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дитини та її розвиток. Наявні відносини між сторонами по справі, жодним чином не можуть впливати на спілкування дитини із бабою та дідом по лінії батька. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба та дід мають право на особисте спілкування з онукою, а, в даному випадку, мати дитини не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок вих. № 8 вих-20/45 від 17.01.2025 року про доцільність спілкування [PERSON] та [PERSON] з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси малолітньої (а.с. 57 оберт-58). Висновок ґрунтується на поясненнях матері дитини [PERSON] та позивачів [PERSON] , [PERSON] ..

Outcome: dismissed