Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Адвокат Улибіна-Вельгус М.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~зазначила,\~що рішенням\~Володимир-Волинського\~міського суду\~Волинської області\~від 22 липня 2019 року було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. З часу призначення аліментів суттєво збільшився рівень інфляції, потреби дітей, які підросли і, відповідно, витрати на них також зросли. Раніше визначений судом розмір аліментів є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення нормального існування дітей. Зараз вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому фактично, вона не отримує доходів. Крім того, відповідач працює, отримує стабільний дохід, тому вважає, що в інтересах дітей необхідно змінити спосіб стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, представник позивача просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2019 року [PERSON] до сплати на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04\~березня 2025\~рокуу вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 09.04.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Жук М.В. зазначила, що відповідач визнає позов частково і згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частина від його заробітку, оскільки немає даних про цільове використання вказаних коштів позивачкою. 09.04.2025 року представник відповідача адвокат Жук М.В. подала клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до положень ст. 251 ч.1 п.2 ЦПК України, покликаючись на те, що відповідач перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України, на підтвердження чого додала довідку в/ч [NUMBER] № 8578 від 25.12.2024 року. 23.04.2025 року представник позивача адвокат Улибіна-Вельгус М.В. подала заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, вказавши, що будь-яких доказів того, що військова частина [NUMBER] , де проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, даних про участь відповідача у бойових завданнях немає. Окрім того, довідка в/ч [NUMBER] № 8578 від 25.12.2024 року видана майже чотири місяці тому. Просила відмовити у задоволенні даного клопотання. З такими міркуваннями представника позивача суд погоджується. Оскільки вказана довідка в/ч [NUMBER] № 8578 видана 25.12.2024 року, суд не бере її до уваги, оскільки довідки вважаються дійсними протягом двох місяців з дня їх видачі. місце знаходження якого також у м. Володимирі. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 зробив висновок, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Отже, сама по собі довідка та про перебування відповідача на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатньою для зупинення провадження по справі. Окрім того, у справі є відзив на позов, згідно якого відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частина від його заробітку, оскільки немає даних про цільове використання вказаних коштів позивачкою. Також у судовому засіданні присутня представник відповідача, яка представляє його інтереси. У зв`язку із цим суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та проводить розгляд справи по суті. Позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частина від його заробітку. Він постійно, окрім аліментів, надавав позивачці кошти на утримання дітей. Зараз він перебуває в іншому шлюбі, його дружина хворіє, є інвалідом третьої групи, тому потребує коштів на лікування. Просила позов задоволити частково, а також відмовити у стягнення коштів на правничу допомогу з відповідача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Володимир-Волинського\~міського суду\~Волинської області\~по справі\~№ 154/595/19\~від 22.07.2019\~року було\~задоволено позов\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~та ухвалено\~стягувати з\~ [PERSON] аліменти\~в користь\~ [PERSON] на\~утримання неповнолітніх\~дітей:\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі,\~в розмірі\~по 1500\~(одна\~тисяча п`ятсот)\~гривень щомісячно\~на кожну\~дитину,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~20.02.2019\~року і\~до досягнення\~дітьми повноліття.Рішення суду набрало законної сили 27.08.2019 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки\~зобов`язані піклуватися\~про здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя. Згідно з ч.4\~ст.273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими\~ст.182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184\~СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи те, що відповідач на даний час працює та має стабільний, регулярний дохід, що у відповідності до вимог\~ст.\~184\~СК України є підставою для стягнення аліментів у частці, стан здоров`я дітей та їх вік,\~наявність права вибору способу стягнення аліментів відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України у того з батьків, разом з яким проживає дитина, законодавчі зміни у визначенні мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням суду від 22 липня 2019 року з відповідача на утримання сина, з твердої грошової суми в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно на 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У матеріалах справи міститься договір від 07 лютого 2025 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Улибіною-Вельгус М.В. та позивачкою [PERSON] , в якому адвокат прийняла на себе зобов`язання надати правову допомогу, а саме: представництво інтересів у даній справі та захист інтересів клієнта у якості його представника. На підтвердження понесених позивачем витрат складено розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 4500 гривень. Окрім цього, представником позивачки надано копію квитанції від 07.02.2025 року на суму 4500 гривень, що свідчить про фактичну сплату [PERSON] вказаної суми коштів. Суд вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді, є обгрунтованими, та підтверджені матеріалами справи. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6\~статті 141\~ЦПК України судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved