Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

19 березня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 25 липня 2006 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки не склалися, вони ведуть окремий спосіб життя, намір зберігати шлюб відсутній, у зв`язку з чим просить задовольнити позов. Судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача. (а.с. 2) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з викликом сторін. (а.с. 17-18) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Єременко Р.І. скерував до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просить суд провести розгляд справи без його участі та без участі позивача. (а.с.\~26) Відповідач [PERSON] просив провести розгляд справи без його участі , позовні вимоги визнав, про що подав суду відповідну письмову заяву. (а.с.\~28) Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 23 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 549, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.\~6) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.\~5) Згідно ст.ст.\~104,\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до\~ст.110\~цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них,\~інтересам їхніх\~дітей,\~що мають\~істотне значення. Відповідач визнав позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем та ухвалення рішення про його задоволення. При таких обставинах суд вважає, що сім`я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбні відносини, подальше сумісне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, про що було подано відповідну заяву, судові витрати у вигляді 50% сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з відповідного бюджету, решта підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.\~3 ст.\~137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.\~137 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п.\~2 ч.\~3 ст.\~141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального законодавства, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 13\~березня 2025 року, що укладений між [PERSON] та адвокатом Єременком Р.І., та копію квитанції від 17 березня 2025 року на оплату гонорару за надання професійної правничої допомоги на суму 2\~000,00 грн. (а.с.\~9-10) Відповідач заперечив щодо стягнення з нього на користь позивачки витрат на правничу допомогу, про що подав відповідну заяву. (а.с. 29) Суд враховує, що дана категорія справ не є складною, законодавство у сфері сімейних правовідносин, зокрема у спорах про розірвання шлюбу є стабільне і судова практика має ознаку єдності. Тому, заявлені до відшкодування витрати є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Отже, з врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2\~000,00 грн є явно неспівмірними та не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 500,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved