Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. З 2022 року по 2023 рік позивач з відповідачем проживали у цивільному шлюбі. Від проживання у цивільному шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] . Сімейні відносини між позивачем і відповідачем не склалися, на даний момент разом не проживають, Син [PERSON] проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Батько дитини добровільно не надає допомогу, хоча має можливість, так як офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток. Позивачка не працює, так як перебуває у декретній відпустці. Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. 12.03.2025 надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідач [PERSON] адвокат Мінченко Я.В. позовні вимоги визнає частково, а саме вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини визнають в повному обсязі, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити в повному обсязі. Позивач відповіді на відзив не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спільний син сторін [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований спільно з матір`ю позивачем за однією адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької обл №14032 від 05.02.2025 та довідкою про склад сімї № 138 від 05.02.2025. Як визначено в ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2\~ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч. ч. 1 ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільних дітей, суд вважає, що відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання його сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку обох батьків забезпечити умови життя та розвитку їх спільної неповнолітньої дитини. Відповідач не заперечував щодо позову в даній частині. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в даній частині підлягає до задоволення. Відповідач заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки з наступних підстав. Зокрема відповідач заперечував право позивачки на отримання утримання від нього з тих підстав, що не перебував з нею в зареєстрованому шлюбі та що позивачкою не доведено їх проживання в незареєстрованому шлюбі. В той же час згідно ч. 2 ст 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто чинне законодавство надає право на утримання позивачці незалежно від їх перебування у шлюбі, а умовою з якою в даному випадку Закон пов`язує виникнення права на утримання є факт проживання з позивачкою їх спільної дитини, чого відповідач не заперечував. Посилання відповідача на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2018 року у справі №161/16931/16-ц, щодо відсутності зі сторонни позивача доказів її непрацездатності є нерелевантним, оскільки висловлений у справі, предметом якої були інші правовідносини. Суд враховує зміст постанови Верховного Суду України від 28.02.2018 року у справі № 130/2233/15-ц в якій міститься твердження, що «доводи позивача про те, що відповідач має довести можливість або неможливість надавати йому допомогу, є помилковими, оскільки відповідно до вимог\~статті\~60\~ЦПК\~України (у редакції, чинній на час розгляду справи), докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, однак позивач не надав суду будь-яких доказів про доходи відповідача» та вважає їх доречними, оскільки позивачка не надала жодних доказів, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, не заявляла про труднощі в їх отриманні та не просила про їх витребування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в даній частині не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою не доведено можливість відповідача надавати їй матеріальну допомогу.. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід присудити в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial