Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Представник позивача в вересні 2021 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з зазначеним позовом в якому просить стягнути з Державного підприємства «Херсонський Державний завод «Палада» (надалі ДП «ХДЗ «Палада») на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 24\~278,54 грн.\~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову посилається на те, що з 12.05.2017 року позивач працював на ДП «ХДЗ «Палада» на посаді контролера на контрольно пропускному пункті 2 класу. При звільнені відповідачем не виплачено заробітну плату позивачу на загальну суму 24\~278,58 грн. У зв`язку із зазначеним позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та просить стягнути невиплачену заробітну плату. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2021 року прийнято до провадження справу за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача та позивач, в судове засідання не з`явилися, надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи без їх участі за наявними в справ доказами, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, що згідно довідки від 22.07.2024 року заборгованість по заробітній платі становить 7879,54 грн, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши письмові\~докази,\~наявні у\~матеріалах справи\~в їх\~сукупності,\~всебічно,\~повно та\~об`єктивно\~перевіривши доводи\~сторін,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] та копії Наказу\~ДП «ХДЗ «Палада» [PERSON] працював на підприємстві з 12.05.2017 року на посаді контролера на контрольно-пропускному пункті 2 класу (наказ № 45 від 12.05.2017 року) та звільнений з роботи 16.06.2021 року наказом № 34 за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до довідки про заборговану заробітну плату, виданої ДП «ХДЗ\~«Палада» 22.07.2021 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 22.07.2021 року становить 24278,54 грн. Згідно довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату від 22.07.2024 року №0000-000046 заборгованість по заробітній платі станом на 22.07.2024 року становить 7879,54 грн. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме:\~КЗпП України;\~Законами України: «Про оплату праці». Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно із ст. ст.\~21,\~43 Конституції України, ст. ст.\~94,\~115 КЗпП України, ст. ст.\~21,\~24 Закону України «Про оплату праці»\~кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені\~КЗпП України. Так, відповідно до положень\~статті 43 Конституції України\~та\~статті 2 Кодексу законів про працю України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 Кодексу законів про працю України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини 1\~статті 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5статті 97\~КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до\~статті 115 КЗпП України,\~статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При цьому, за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і неповне виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є частково обґрунтованими, та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості із нарахованої, проте невиплаченої заробітної плати у розмірі 7879,54 грн. Доказів про виплату вказаної суми відповідачем позивачу станом на день розгляду справи до суду не надано. Щодо сум податків та зборів при стягнення належних позивачеві виплат, суд зазначає наступне. В абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року\~зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, суд визначає суму заборгованості без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Стягнення і сплата прибуткового податку покладаються на роботодавця. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі\~статті 141 ЦПК України. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»),\~а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1\~статті 176 ЦПК України\~у розмірі 1 % ціни позову, тобто враховуючи суму позову судовий збір становить мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних та складає 908 грн. 00 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Державного підприємства «Херсонський Державний завод «Палада» про стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає задоволенню.

Outcome: approved