Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог У листопаді 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 76644955 від 01.11.2023 року у розмірі 33 978,75 грн, за договором позики № 4322488 від 10.11.2023 року у розмірі 37286,87 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаними договорами, однак свої зобов`язання за кредитними договорами відповідач не виконав. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2024 р. прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.12.2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул.Лісова, 2, поверх 4) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2025 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Відповідач [PERSON] позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (про стягнення заборгованості за кредитними договорами не визнає з наступних підстав: Відповідач вважає, що Позивач не набув належного права грошової вимоги за Договорами позики № 76644955 від 01.11.2023 року та № 4322488 від 10.11.2023 року. Договір факторингу № 14/06/21 був укладений 14 червня 2021 року, тобто раніше укладення договорів позики. Оскільки договір факторингу є похідним від договорів позики, він не міг бути укладений раніше виникнення основного зобов`язання. Предметом договору факторингу може бути лише існуюча або майбутня вимога, чітко визначена сторонами. У даному випадку, на момент укладення договору факторингу, право вимоги до Відповідача за згаданими договорами позики ще не існувало. Сторони договору факторингу не погодили відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому щодо конкретних договорів з відповідачем. Таким чином, предмет договору факторингу не є визначеним, що ставить під сумнів сам факт його укладення в частині відступлення права вимоги до Відповідача. Позовна заява складена з порушенням пункту 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки містить неправильний розрахунок загальної суми заборгованості. Суми заборгованостей за кожним договором позики, зазначені окремо, не відповідають загальній сумі, вказаній у вимогах позовної заяви. Крім того, Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків із чітким зазначенням суми основного боргу, періоду нарахування та застосованої процентної ставки за кожним договором позики. Відповідач вважає, що заявлений розмір заборгованості є спірним та необґрунтованим. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували рух коштів за кредитними договорами та обґрунтовували розмір нарахованих відсотків. Позовна заява містить недостовірні відомості щодо розміру заборгованості, оскільки Позивачем приховано інформацію про фактично отриману Відповідачем суму кредиту та можливі часткові погашення. До позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували повну суму виданого кредиту та відсутність будь-яких платежів з боку Відповідача. Позивачем не було дотримано обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, передбаченого пунктами 5.7 та 5.8 Договору позики № 76644955. Зазначеними пунктами передбачено направлення Позикодавцем вимоги про дострокове повернення позики у разі затримки платежів, яку Позичальник зобов`язаний виконати протягом певного строку з моменту отримання. Лише після невиконання цієї вимоги Позикодавець мав право звертатися до суду з вимогою про стягнення всієї заборгованості. Позивач не надав доказів направлення та отримання Відповідачем такої вимоги. Враховуючи, що на правовідносини сторін поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та умови договорів позики, недотримання досудового порядку є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вважає відзив відповідача [PERSON] (далі - [PERSON] , Відповідач) безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Позивач зазначає, що кошти за кредитними договорами були надані Відповідачу в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної ним при реєстрації на сайті Первісного кредитора. Інформація про успішні транзакції зберігається у Первісного кредитора, і ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє оригіналами первинних документів, що це підтверджують. Посилаючись на статтю 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Позивач вказує на банківську таємницю та відсутність можливості надати виписку з особового рахунку, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є банком. При цьому, Позивач звертає увагу суду на те, що Відповідач, не заперечуючи прямо факт отримання коштів, ухиляється від цього питання. Позивач наголошує на принципі змагальності та обов`язку кожної сторони доводити свої твердження. Відповідач, як власник карткового рахунку, має можливість самостійно отримати виписки для підтвердження або спростування факту отримання кредитних коштів, але не зробив цього. Також, Відповідач мав право замовити експертний висновок щодо розрахунку заборгованості, але не скористався цим правом. Позивач надав суду всі наявні документи, передані Первісним кредитором в рамках договору факторингу. З метою надання вичерпної інформації, Позивач звернувся до Первісних кредиторів із запитом про надання додаткових доказів (детальних розрахунків та підтвердження перерахування коштів), але відповіді не отримав. Позивач не заперечує проти залучення Первісного кредитора до справи як третьої особи для надання необхідних доказів та пояснень. Позивач наводить положення укладених з Відповідачем договорів позики, які визначають суму позики, строк кредитування, процентні ставки (в тому числі знижені та базові), порядок нарахування процентів та право Позикодавця змінювати процентну ставку у разі недотримання Позичальником умов програм лояльності. Позивач підкреслює, що Відповідач при укладенні договорів підтвердив ознайомлення з усіма умовами, в тому числі з правилами надання коштів у позику, які є публічною офертою. Жодних заперечень щодо умов договорів з боку Відповідача не надходило. Підписавши договори, Відповідач висловив свою вільну волю та погодився з їх умовами. Позивач посилається на правову позицію Верховного Суду щодо обов`язковості договору для сторін та продовження зобов`язань до їх повного виконання. Позивач зазначає, що за період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ», жодних додаткових нарахувань чи штрафних санкцій до Відповідача не застосовувалися, і до стягнення заявлено лише ту заборгованість, яка була нарахована Первісним кредитором на момент відступлення права вимоги. Розмір відсотків був узгоджений сторонами відповідно до принципу свободи договору. Позивач посилається на статті 512 та 514 Цивільного кодексу України щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив Позивачу право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Перелік боржників та суми вимог зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною Договору факторингу. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Договором позики № 76644955, а відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 - за Договором позики № 4322488. Позивач наголошує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, за умови їх визначеності, що і було зроблено у Договорі факторингу, а конкретизація боржників та сум вимог відбулася у відповідних Реєстрах боржників. Враховуючи викладене, позивач вважає свої позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, відсутність поважних причин неявки представника відповідача у судове засідання, а також з метою дотримання розумних строків розгляду цивільних справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Судом вживалися заходи щодо своєчасного повідомлення сторін, відповідач мав достатньо часу для надання всіх необхідних доказів та підготовки до розгляду справи. Задоволення клопотання про відкладення розгляду справи призведе до затягування розгляду, що суперечить принципам цивільного судочинства, зокрема принципу процесуальної економії та розумних строків розгляду справ. Представник відповідача у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи посилався на проблеми зі здоров`ям та неможливість його прибуття до суду. Проте, в порушення вимог статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, на підтвердження зазначених обставин суду не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема медичних довідок або інших документів, що об`єктивно підтверджують тимчасову непрацездатність та перешкоджають участі у судовому засіданні. У зв`язку з цим, посилання представника відповідача на проблеми зі здоров`ям є голослівними та не можуть бути визнані судом поважною причиною неявки, яка б перешкоджала розгляду справи за наявними матеріалами. При цьому, суд звертає увагу про можливість участі учасників справи у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Представник відповідача за наявності об`єктивних перешкод для особистої явки до суду, не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, забезпечивши таким чином свою участь у розгляді справи без необхідності особистої присутності. Таке клопотання подано не було. Враховуючи належне повідомлення про час і місце розгляду справи, відсутність належних доказів поважності причин неявки та ненадання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, суд вважає подальше відкладення розгляду справи необґрунтованим та таким, що призведе до затягування судового процесу ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 01 листопада 2023 року між ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 76644955, відповідач отримав кредит в розмірі 12 300,00 грн, строком 30 днів. Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 76644955 від 01.11.2023 року станом на 30.09. 2024 року загальна заборгованість становить 33 978,75 грн., з яких 8610, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 368,75 грн. - суми заборгованості за відсотками. Крім того, 10 листопада 2023 року між ТОВ « 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 4322488, відповідач отримав кредит у розмірі 10 050,00 грн, строком на 30 днів. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 4322488 від 10.11.2023 року станом на 30.09. 2024 року загальна заборгованість становить 37 286,87 грн., з яких 9 400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу27 886,87 грн. - суми заборгованості за відсотками. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивач не набув права грошової вимоги за Договорами позики № 76644955 від 01.11.2023 року та № 4322488 від 10.11.2023 року. Укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем Договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року передбачав відступлення права грошової вимоги, яка мала виникнути в майбутньому за договорами позики, що не суперечить положенням чинного законодавства. Право грошової вимоги за Договорами позики № 76644955 та № 4322488 виникло у первісного кредитора в момент їх укладення з відповідачем, після чого, згідно з умовами Договору факторингу, перейшло до позивача. Факт переходу права вимоги підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: копією Договору факторингу, витягами з Реєстру боржників, які містять інформацію про заборгованість Відповідача за вказаними договорами, та Актами прийому-передачі права вимоги. Таким чином, доводи відповідача щодо недійсності відступлення права вимоги є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами справи Суд відхиляє твердження відповідача про неправильний розрахунок загальної суми заборгованості. У поданій позовній заяві позивачем чітко зазначено суму заборгованості за кожним договором позики окремо, із зазначенням складових частин боргу (основна сума та відсотки). Загальна сума позовних вимог є арифметичною сумою заборгованостей за кожним договором. Посилання відповідача на умови договорів позики щодо строку кредитування та процентної ставки не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки предметом розгляду є стягнення фактично нарахованої заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань. Доводи відповідача про здійснення ним часткового погашення заборгованості є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Посилання відповідача на необхідність надання позивачем первинної бухгалтерської документації не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Виписки з особових рахунків позичальника, а у даному випадку - витяги з Реєстру боржників, які відображають розмір виданого кредиту та нарахованих відсотків, є належними доказами наявності та розміру заборгованості, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у відповідних постановах Верховного Суду. Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про надання позивачем неправдивих відомостей. У позовній заяві позивачем викладено обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, із зазначенням сум заборгованості за кожним договором позики. Відповідачем, у свою чергу, не надано жодних належних доказів, які б спростували наведені позивачем обставини або підтвердили факт повного чи часткового погашення заборгованості. Суд відхиляє доводи відповідача щодо недотримання позивачем обов`язкового досудового порядку врегулювання спору. Умови Договорів позики № 76644955 та № 4322488 не містять положень про обов`язкове досудове врегулювання спору щодо стягнення заборгованості. Пункти договорів, на які посилається відповідач, передбачають право Позикодавця ініціювати процедуру дострокового повернення позики у разі порушення Позичальником умов договору, що є правом кредитора, а не його обов`язком перед зверненням до суду. Посилання відповідача на відповідні постанови Верховного Суду є недоречними, оскільки стосуються правовідносин, де обов`язковий досудовий порядок був передбачений законом або умовами договору, що відрізняється від обставин даної справи. Таким чином, наведені відповідачем у відзиві доводи не спростовують обґрунтованості позовних вимог Позивача та не є підставою для відмови у їх задоволенні. Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики, а право вимоги за цими договорами належним чином перейшло до позивача. Розмір заборгованості підтверджується наявними у справі доказами. Досудовий порядок врегулювання спору у даному випадку не був обов`язковим. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 76644955 від 01.11.2023 року у розмірі 33 978,75 грн, за договором позики № 4322488 від 10.11.2023 року у розмірі 37286,87 грн та 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved