Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

28 жовтня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 58\~539,52 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не виконує належним чином свій обов`язок по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.12.2016 року по 17.10.2024 року. 31.10.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 21.11.2024 року позивачем уточнено позовні вимоги, просить стягнути пеню в розмірі 42\~510,52 грн. 16.01.2025 року справу призначено до слухання по суті. 27.02.2025 року представником відповідача подано письмові пояснення, проти позову заперечує, вказує, що станом на день відкриття провадження у справі, заборгованості зі сплати аліментів не існувало. А позивач лише через 7 років після ухвалення рішення про стягнення аліментів звернулась до суду та отримала дублікат виконавчого листа, який пред`явила до виконання в жовтні 2024 року. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів і добровільно надавав сину матеріальну допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказала, що відповідач не сплачував вчасно та в повному обсязі аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вказали, що заборгованість на день подачі позову була відсутня, а позивач отримала дублікат виконавчого листа тільки в жовтні 2024 року. Тоді як відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Представник відповідача зазначила також, що в строки та порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України буде подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року у справі №686/23335/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\~000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. 20.02.2017 року старшим державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП №53441435 на виконання виконавчого листа у справі №686/23335/16-ц. У зв`язку із втратою виконавчого листа, позивач отримала його дублікат та повторно пред`явила його до виконання. 15.10.2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №76288174 на виконання рішення №686/23335/16-ц про стягнення аліментів. Позивач вказує, що [PERSON] не регулярно та не в повному обсязі сплачував аліменти, внаслідок чого з його вини утворилась заборгованість, а тому з нього підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 42\~510,52 грн. за період з 01.12.2016 року по 17.10.2024 року, яку [PERSON] просить стягнути. Так, згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Аналізом вказаної статті СК України, пеня за несвоєчасну сплату аліментів має подвійну природу: з одного боку, вона виступає способом забезпечення виконання обов`язку щодо утримання дитини, а з другого мірою відповідальності в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язку. На відміну від неустойки в цивільному праві, яка стягується незалежно від наявності вини платника, пеня в сімейному праві може бути стягнута лише в разі наявності вини. Крім того, при вирішенні відповідного питання суд має право зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника. Саме ці норми покликані гарантувати дотримання інтересів останнього та спрямовані на уникнення безпідставного чи надмірного фінансового навантаження на нього. Отже, з врахуванням положень ст. 196 СК України для стягнення з боржника неустойки, пені) у разі виникнення заборгованості по їх сплаті необхідно встановити, що ця заборгованість виникла внаслідок винних діянь боржника. Відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 23 жовтня 2024 року, згідно якого сукупний розмір заборгованості 4 809,49 грн. [PERSON] , здійснив погашення заборгованості в розмірі, визначеному в розрахунку, що підтверджується наданими доказами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 11 листопада 2024 року у виконавчому проваджені 76288174, сукупний розмір такої заборгованості становить 16 716,50 грн. В заяві про приєднання оновленого розрахунку пені від 20 листопада 2024 року, сума заборгованості по сплаті аліментів становить 20 928 грн. Відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений при примусовому виконанні дублікату виконавчого листа №686/23335/16-ц виданого 30.09.2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 24.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості станом на 04 грудня 2024 року, сукупний розмір заборгованості становить 14 220,98 грн. [PERSON] здійснив погашення боргу, копії відповідних платіжних інструкції долучено до матеріалів справи. Внаслідок чого відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янець-Подільському Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на виконання дублікату виконавчого листа №686/23335/16-ц станом на 15 січня 2025 року, згідно якого заборгованість становить 0,00 грн. Таким чином, у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина. Так, позивач [PERSON] втратила виконавчий лист та лише у 2024 році звернулась до суду та отримала дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів, який пред`явила до примусового виконання в жовтні 2024 року. Впродовж цього часу відповідач не ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків по утриманню сина, про що свідчать надані докази, які долучені до матеріалів справи. Отже, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Заборгованість по сплаті аліментів, яка визначена в розрахунках відділу ДВС виникла не з винних діянь [PERSON] , оскільки в розрахунках, які датовані станом на 11.11.2024 року та 04.12.2024 року, розмір аліментів визначений не у відповідності до виконавчого листа (1 000 грн. щомісячно), а в різних розмірах. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач вжив заходів щодо належного виконання зобов`язання, а тому такий є невинуватим, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні, а тому стягнення пені в розмірі 42 510,52 грн. не відповідає нормам статті 196 СК України. В свою чергу, позивачем [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами наявність винного умислу [PERSON] у виникненні заборгованості, яку ним було погашено, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed