Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступне. На праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 1994 року, її чоловіку [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженець Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, помер в м.Дніпро Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1264 та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . За життя [PERSON] не складав заповіту, спадкова справа не заводилась. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - спільна донька [PERSON] , яка спадщину не прийняла і не бажала цього робити. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась та не збиралась цього робити. Але, не знаючи положень закону про спадкування, вважала, що спадщину прийняла фактично, оскільки зареєстрована та проживає в спадковому житловому будинку, доглядає за ним, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку, тому має можливість оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права у будь-який час. Крім того, вона звернулась за юридичною консультацією, де їй також пояснили, що, оскільки вона зареєстрована в спадковому будинку, то може оформити свідоцтво про право на спадщину в будь - який час. А також, що у зв`язку з військовим станом в країні, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану. Крім того, м.Нікополь знаходиться в зоні активних бойових дій, нотаріальні контори на той час не працювали, а виїхати в інше місто для подання заяви про прийняття спадщини вона не мала можливості. Але, коли 18 грудня 2024 року вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, нею було отримано роз`яснення про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини у зв`язку з чим вимушена звернутись за захистом своїх прав до суду.\~Тому просить ухвалити рішення про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, померлого [INFO] у м.Дніпро Дніпропетровської області, після набрання рішенням суду законної сили, на 6 місяців. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача Івріна І.Л. на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.45), відповідачка проти задоволення позову не заперечувала (а.с.47). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно з ч.1 кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1221 ЦК України\~визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна\~місцезнаходження основної частини рухомого мана. Згідно ст.1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій, має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п.24\~Постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~ роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно керуватись тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено в судовому засіданні, на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 1994 року (а.с.17-18), чоловіку позивачки [PERSON] (а.с.16) належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженець Харківської області, Вовчанського району, с.Писарівка, Україна, помер в м.Дніпро Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1264 (а.с.43-44) та видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] (а.с.15). На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . За життя [PERSON] не складав заповіту, спадкова справа не заводилась (а.с.38-40). Крім позивачки, спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка по справі - спільна донька [PERSON] , яка спадщину не прийняла і не бажала цього робити. Від прийняття спадщини позивачка не відмовлялась. Через юридичну неосвідченість вважала, що спадщину прийняла фактично, оскільки зареєстрована та проживає в спадковому житловому будинку, доглядає за ним, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку, тому має можливість оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права у будь-який час. Крім того, за твердженням позивачки, те саме їй пояснили в юридичній консультації, куди вона звернулась після смерті чоловіка. Крім того, юрист пояснив їй, що у зв`язку з військовим станом в країні, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану. Більш того, м.Нікополь знаходиться в зоні активних бойових дій, нотаріальні контори на той час не працювали, а виїхати в інше місто для подання заяви про прийняття спадщини позивачка не мала можливості. Однак, коли 18 грудня 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, нею було отримано роз`яснення про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.14). Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом, відповідно до діючих норм чинного законодавства, статті 1269, 1270 ЦК України, не встигла у встановлений законом строк (шість місяців) подати заяву до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. \~ \~ Частина 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, що була ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і, відповідно до\~ ст.9 Конституції України,\~є\~частиною національного\~законодавства, визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст.13 Конвенції 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З наведеного\~вбачається,\~що встановлений\~статтею 1270\~Цивільного кодексу\~України строк\~на прийняття\~спадщини пропущений\~ позивачем\~з поважних\~причин і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved