Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 17 березня 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява, в якій заступник керівника Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації 56 484,08 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що у провадженні підрозділу дізнання відділення поліції № 2 ( м. Хотин) Дністровського районного відділення поліції ГУНП в Чернівецькій області перебувало кримінальне провадження № 12025263160000009 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , 19.03.2024 маючи мету збагачення за рахунок бюджетних коштів України, використовуючи факт реєстрації про народження її дитини [PERSON] здійснено на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України, особисто в приміщенні Ярівського старостату Хотинської міської ради, за адресою: вул. Головна, 40 с. Ярівка Дністровського району Чернівецької області заповнила відповідні документи на призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме заповнила «Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій», «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги», де не вказала про наявність чоловіка [PERSON] , долучила і інші документи необхідні для прийняття рішення про призначення відповідної допомоги, які через працівників Хотинської міської ради передала до Управління соціального захисту населення Дністровської РДА. На підставі вказаних і поданих документів Управлінням соціального захисту населення Дністровської РДА 05.04.2024 було призначено [PERSON] державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям відповідно до Постанови КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року та державну допомогу сім`ям з дітьми (допомога на дітей одиноким матерям) відповідно до Постанови КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року, починаючи з 01.03.2024, які в подальшому продовжувались на підставі повторно поданих документів [PERSON] в яких не зазначалось про наявність чоловіка [PERSON] . В подальшому [PERSON] в період часу з 01.03.2024 по лютий 2025 року включно, внаслідок того, що реєстрація народження дитини [PERSON] здійснена на підставі ст.135 Сімейного кодексу України, а також не було вказано про наявність чоловіка та факту спільного проживання з [PERSON] шляхом обману, умисно, протиправно, з корисливих мотивів отримала виплату бюджетних коштів України у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 41 090,30 грн, та державну допомогу сім`ям з дітьми у сумі 15 393,78 грн, а всього шляхом обману [PERSON] заволоділа державними коштами на загальну суму 56 484,08 грн, які не мала права на отримання, чим спричинила матеріальну шкоду Державному бюджету України в особі Управління соціального захисту населення Дністровської РДА на вказану суму. За результатами досудового розслідування 03.02.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до розгляду до Хотинського районного суду. Внаслідок того, що [PERSON] без достатніх правових підстав отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, та державну допомогу сім`ям з дітьми (допомога на дітей одиноким матерям), державі нанесено збиток тим, що бюджетні кошти були використані не за призначенням і підлягають стягненню. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Прокурор Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області Р. Гергележиу в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просить розгляд справи призначений на 23.04.2025 проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заступник начальника Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації Цвентарна Н. Б. у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника УСЗН. Позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 14.04.2025 надала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Справу просить слухати у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. 31.01.2025 прокурором Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області О.Гаджулою затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025263160000009 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025, яким висунено обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 5-8). В ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] , з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення за рахунок отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, шляхом обману, 19.04.2024 маючи мету збагачення за рахунок бюджетних коштів України, використав факт реєстрації про народження її дитини [PERSON] на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Так, [PERSON] , діючи умисно, шляхом обману, з метою незаконного отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та особистого збагачення, знаходячись в приміщенні Ярівського старостату Хотинської міської ради, 19.03.2024 маючи мету збагачення за рахунок бюджетних коштів України, використовуючи факт реєстрації про народження її дитини [PERSON] здійснено на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України, заповнила документи всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» на призначення виплати, а саме заповнила «Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій», «Декларацію про доходи та майновий стан осі, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги», де не вказала про наявність чоловіка [PERSON] , долучила і інші документи необхідні для прийняття рішення про призначення відповідної допомоги, які через працівників Хотинської міської ради передала до Управління соціального захисту населення Дністровської РДА. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодесу України встановлено, що зі слів матері батьками [PERSON] , [INFO] року записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 33). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Хотинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16 серпня 2003 року встановлено, що батьками батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] заповнила документи на призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме заповнила «Заява про призначення усіх видів соціальної допомоги та компенсацій», «Декларацію про доходи та майновий стан осі, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги», де не вказала про наявність чоловіка [PERSON] , долучила і інші документи необхідні для прийняття рішення про призначення відповідної допомоги, які через працівників Хотинської міської ради передала до Управління соціального захисту населення Дністровської РДА (а.с. 14, 16-17, 22-23, 25-26, 27-28, 30-31) . 05.04.2024 [PERSON] було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям відповідно до Постанови КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року та державну допомогу сім`ям з дітьми (допомога на дітей одиноким матерям) відповідно до Постанови КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року, починаючи з 01.03.2024, які в подальшому продовжувались на підставі повторно поданих документів [PERSON] в яких не зазначалось про наявність чоловіка [PERSON] (а.с. 12-13, 20-21). З копії довідки про отримання (неотримання) допомоги встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у УСЗН Дністровської РДА та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" , Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.03.2024 до 28.02.2025 призначено допомогу державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям, Допомога на дітей одиноким матерям. Загальна сума доходу з 01.03.2024 по 28.02.2025 становить 56 484,08 грн (а.с. 34). З копії вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2025 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винною у скоєні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання 1 (один) рік пробаційного нагляду (а.с. 63-66). Судом встановлено, що під час розгляду кримінального провадження до відповідача [PERSON] цивільний позов в порядку ст.128 КПК України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчиненого нею кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, пред`явлений не був. Норми права, які застосував суд та мотивована оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, та у разі звернення до суду в інтересах держави обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду України у справі № 912/2385/18, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови). Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (п.40 Постанови). Аналогічні правові висновки зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18. Внаслідок того, що [PERSON] без достатніх правових підстав отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу на дітей одиноким матерям, державі нанесено збиток тим, що бюджетні кошти були використані не за призначенням і підлягають стягненню. В даному випадку органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної (військової) адміністрації. Так, Дністровською окружною прокуратурою на адресу Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації скеровувався лист про наявність порушення інтересів держави за вказаним фактом та необхідність їх захисту. У відповідь на вказаний лист Управлінням повідомлено прокуратуру про те, що оскільки [PERSON] для призначення зазначених видів допоміг надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, підстави для стягнення сум виплачених допомог відсутні (лист Управління від 14.02.2025 за № 06-06-81/2). Таким чином, за даних обставин наявні підстави для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави у інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації у зв`язку з наявністю порушення інтересів держави та нездійснення захисту інтересів держави органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Отже, не втручання прокурора у спірні правовідносини шляхом не звернення до суду із даним позовом призведе до того, що порушені державні інтереси залишаться незахищеними. У зв`язку з чим, прокурором відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено позивача про здійснення представництва інтересів держави в суді. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальними парвопорушенями, здійснено у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно роз`яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З огляду на викладене, вина відповідача [PERSON] у заволодінні шляхом обману (шахрайства) чужим майном - бюджетними коштами на загальну суму 56 484 грн 08 коп за вказаних у вироці Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2025 року обставинах доказуванню під час судового розгляду даної цивільної справи не підлягає. Разом з тим, у зв`язку з не вирішенням судом питання про відшкодування завданої відповідачем майнової шкоди під час розгляду стосовно неї кримінального провадження за ч. 1 ст.190 КК України, прокурором пред`явлений позов відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України. За змістом ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. Нормативними приписами ст .22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права (постанова Верховного Суду від 09 квітня 2024 року у справі №584/947/20). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Згідно роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №163/2298/16-ц). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). На обгрунтування позову прокурором надані належні, допустимі та достовірні докази, які в своїй сукупності є достатніми для підтвердження вини відповідача [PERSON] у заподіянні майнової шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та наявності безпосереднього причинного зв`язку між вчиненими нею неправомірними діями та заподіяною позивачу шкодою у виді надміру виплачених їй бюджетних коштів. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, та правовідносини, які випливають з них, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлений прокурором в інтересах держави позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а заподіяна внаслідок порушення відповідачем [PERSON] законодавства про державну допомогу сім`ям з дітьми майнова шкода в сумі 56 484 грн 08 коп - відшкодуванню нею на користь держави в особі позивача Управління соціального захисту населення Дністровської районної військової адміністрації. Щодо визнання позову відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Наведене свідчить, що суди не вправі покладати в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051 св 17) в якій вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову». Разом з цим, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем - [PERSON] , оскільки це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, судом у повному обсязі досліджені обставини справи, які підтверджуються доказами, що дають підстави для прийняття рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Прокурор звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судах інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За змістом ч. 1, п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028 грн 00 коп. Отже, судовий збір, від сплати якого при поданні позову до суду був звільнений прокурор, становив 3028 грн 00 коп. На підставі викладеного, приймаючи до уваги задоволення позову з відповідача по справі [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., від сплати якого при поданні позову до суду був звільнений прокурор. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: approved