Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 17.10.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-16). В обґрунтування позову зазначено, що 13.12.2022 між Товариством з обережною відповідальністю\~«Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 652967950 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8V78K кредитний договір, на підставі якого отримав кредит в розмірі 9500 грн. на банківську картку [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога»\~та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс»)\~було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2020 та 31.12.2022 між ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога»\~\~та ТОВ «Таліон плюс» \~були укладені додаткові угоди № 19, № 36, № 27 та № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 220 від 14.03.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ\~«Таліон Плюс»\~отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 24\~500 грн., 19 коп. 30.10.2023 між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«ФК\~«Онлайн Фінанс»\~було укладено договір факторингу № 30/1023-01, де відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до вказаного договору, до ТОВ\~«ФК\~«Онлайн Фінанс»\~перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47\~713, 57 грн. В подальшому, право вимоги за кредитним договором № 652967950 від 13.12.2022, ТОВ\~«ФК\~«Онлайн Фінанс»\~на підставі договору факторингу № 17/07/2024 від 17.07.2024 було відступлено на користь ТОВ\~«ФК «\~Ейс». Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17/07/2024 від 17.07.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 47\~713, 57 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 652967950 від 13.12.2022 у розмірі 47\~713, 57 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Заяви учасників процесу по суті справи. Представник відповідача\~адвокат Боганов\~М.Ю.\~(діє\~на підставі\~ордеру серії\~АЕ №\~1092123\~від 15.11.2024\~-\~ а.с.\~176) в порядку ст. 178 ЦПК України подав відзив на позов (а.с.\~168-175), в\~якому зазначив, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений 13.12.2022, тобто після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Вважає, що до позивача не перейшло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 652967950, оскільки кредитний договір був укладений 13.12.2022, а договір факторингу за умовами якого, фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано права вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто до укладення кредитного договору. Тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018, боргові зобов`язання за кредитним договором № 652967950 від 13.122.2022 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладання договору відступлення права вимоги від 28.11.2018. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову. Представником позивача\~Тараненко А.П.\~(діє\~на підставі\~довіреності від\~04.12.2024\~-\~а.с.\~200) в\~порядку ст.\~179\~ЦПК України\~подано відповідь\~на відзив\~(а.с.184-197), яке обґрунтоване тим, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, тобто даним договором встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до відповідача. Крім того, пунктом 1.5. договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Тобто, що реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідність сторін. Також зауважує, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018-31.12.2024. Звертає увагу, що реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» 14.03.2023, тобто підписаний вже після укладання кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 13.12.2022. Крім того, щодо оплати договорів факторингу зауважує, що предметом доказування у справі є не факт оплати договорів факторингу, а передача прав вимоги за даними договорами. На підставі зазначеного, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 21.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 155). Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Скористались правом на надання заперечень по справі. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 13.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 652967950 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8V78K (а.с. 21-37). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с. 73-79). 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020, при цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 84). 31.12.2020 між клієнтом та фактором\~укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді, договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с. 85-91). 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 95). 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2023, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 96). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 220 від 14.03.2020, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 24\~500, 19 грн.(а.с. 97-99). 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 (а.с. 100-105). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 47\~713, 57 грн.(а.с. 108-111). 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 17/07/24 відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 113-119). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/2024 ві 17.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 47\~713, 57 грн. (а.с. 123-125). Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 652967950, наданої позивачем, за вказаним договором у [PERSON] наявна заборгованість на загальну суму 47\~713, 57 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 9499, 60 грн.; простроченої заборгованості за процентами 38\~213, 97 грн., яка станом на 19.08.2024 не погашена (а.с. 133). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1054 ЦК України). Тобто, позичальник 1 - отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та 2 - отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість, у позичальника виникає зобов`язання 1 - повернути грошові кошти у встановлений строк та 2 - сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини 2\~статті 1054 ЦК України\~та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини 2\~статті 1057 цього Кодексу. За змістом ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 631 ЦК України, визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до змісту ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1\~ст.517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1\~ст.519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 652967950 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9500 грн., вказані обставини сторонами не заперечуються. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (із додатками), відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов вказаного договору наведено визначення, а саме: «боржник» - фізична особа, з якою укладено кредитний договір, право вимоги до якого уступається за цим договором (п.1.1.), «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права на вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3.). Згідно з умовами цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1). Строк дії договору до 28 листопада 2019 року (п.8.2). Як зазначено в п. 9.1.1.5. договору № 652967950 від 13.12.2022 кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника має право відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Відповідно до приписів\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у\~конкретному договірному зобов`язанні\~первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц та від 16.10.2018 у справі №914/2567/17,\~відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до\~нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір\~був укладений особою,яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин\~(наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі\~або якщо\~права вимоги\~не існує\~взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням),\~тобто якщо\~ця особа\~не є\~кредитором,\~то права\~кредитора в\~зобов`язанні\~не переходять\~до набувача. Разом з тим положення ч.1\~ст.203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку,\~коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт.\~За загальним правилом п.1 ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.\~Належним доказом,\~який засвідчує\~факт набуття\~прав вимоги\~за кредитним\~договором,\~є належно\~оформлені та\~підписані договори\~про відступлення\~права вимоги,\~реєстр договорів,\~права вимоги\~за якими\~відступаються,\~за умови,\~що він\~містить дані\~за кредитним\~договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). З матеріалів справи вбачається, що право вимоги до [PERSON] переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК Ейс». Разом з тим, на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 652967950 від 13.12.2022 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. В додатковій угоді № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 пунктом 1.3 встановлено, що право вимоги\~це права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Отже, враховуючи, що у відповідності до умов кредитного договору № 652967950 від 13.12.2022 строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом, то даним правом відступати право вимоги до позичальника кредитодавець наділений саме з часу укладання кредитного договору, тобто 13.12.2022. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не існувало та сторони не могли передбачити, що 13.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе спірний кредитний договір з відповідачем та таким не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Крім того, на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, у зазначені вище договори факторингу входити не могло. Таким чином суд погоджується з доводами представника відповідача, та відхиляє доводи сторони позивача. Поміж іншим, суд звертає увагу, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Враховуючи, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Також, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи реєстри прав вимоги, де боржником зазначено [PERSON] , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід`ємною частиною. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Із огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу до ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги від первісних кредиторів за кредитним договором 652967950, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed