Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму 40\~411,67 грн. та судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2009 році позивач позичила відповідачу грошові кошти буцімто на купівлю будинку, які остання не повернула. На виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2010 року відкрите виконавче провадження №18119565 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 84\~965 грн. і судові витрати 120 грн. Позивач зазначає, що згідно довідки Фастівського ВДВС станом на 01.01.2021 залишилась сума заборгованості 58\~535,74 грн., а так як в 2021 році стягнуто 2\~677,32 грн., то заборгованість складає 55\~858,42 грн. Відсоток інфляції за 2021 рік становить 110%, таким чином сума індексації інфляційних втрат становить 5\~585,84 грн., 3% річних становить 1\~675,75 грн. У 2022 році з відповідача стягнуто 450 грн. З урахуванням сплати за 2022 рік сума заборгованості становить 55\~428,42 грн. Відсоток інфляції за 2022 рік становить 126,6%. За період з жовтня 2022 року по серпень 2024 року на депозитний рахунок відділу державної служби кошти не надходили. В серпні і вересні 2024 року заборгованість погашено в повному обсязі. Позивач також, зазначає, що сума інфляційних втрат за 2022 рік становить 13\~567,62 грн., 3 % річних становить 1\~530,18 грн. Сума інфляційних втрат з 03.10.2022 по 31.12.2022 становить 3 650,30 грн. (з розрахунку: 55\~408,42 +114\~184,01 = 172\~719,75 *26,6% / 365 * 29), 3% річних 411,69 грн. (з розрахунку: 172\~719,75*3%/ / 365 *29). Відсоток інфляції за 2023 рік становить 105,1%. Сума інфляційних втрат за 2023 рік становить 8\~808,70 грн., 3% річних становить 5\~181,59 грн. Всього сума інфляційних втрат за 2021-2023 роки становить 31\~612,46 грн. Три відсотки річних за 2021-2023 роки становить 8\~799,21 грн. Таким чином, позивачка обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на суму заборгованості станом на 2021 рік у розмірі 55\~858, 42 грн., станом на 2022 рік у розмір 55\~408, 42 грн. та 114\~184, 01 грн., враховуючи дані суми боргу позивачка і розраховує суму інфляційних втрат, 3% річних. Загальна сума боргу становить 40\~411,67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307\~учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4\~ст. 130 ЦПК України). Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1\~ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши матеріали справи,\~оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. Тобто, нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Окрім того, у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Однак, наведений позивачкою розрахунок суперечить розрахунку інфляційних нарахувань, який виконується за методикою, що викладена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97 р (Для розрахунку за методикою, яка викладена у Постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 є калькулятор\~Інфляція, проценти, пеня) сукупний індекс інфляції розраховуються шляхом множення щомісячних індексів за період існування боргу. Судом не може бути взято до уваги поданий позивачкою розрахунок інфляційних втрат за 2022-2024 роки, зокрема за період 03.10.2022 по 31.12.2022 з розрахунку суми боргу 55\~408, 42 грн. + 114\~184, 01 грн. = 172\~719, 75 грн., оскільки згідно заочного рішення Фастівського міськрайонного суду від 15.08.2022 р. до розміру боргу 114\~184, 01 грн. вже включено інфляційні втрати за минулий період і нарахування інфляційних втрат, які вже стягується шляхом їх подвоєння не передбачено. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 №\~23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р]. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Таким чином, інфляційне збільшення нараховується на суму боргу і є видом відшкодування втрат при недобросовісному виконанні грошових зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття\~599\~ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (див. постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 №\~13/210/10 та від 12.09.2011 №\~6/433-42/183 і постанову Вищого господарського суду України від 16.03.2011 №\~11/109). Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції (%)] / 100% - [Сума боргу] Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Індекс інфляції (%)] добуток щомісячних індексів за відповідний період. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення Таким чином, судом з врахуванням Листа ВСУ «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції та 3% річних, при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97» та досліджених доказів розраховано суму інфляційних втрат з розрахунку суми заборгованості 55\~408, 42 грн. за період з 08.03.2022 по 31.12.2022, що становить 12\~749, 68 грн. за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, що становить 2\~816,86\~грн. за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, що становить 2\~360,34\~грн. Розрахунок 3% річних: за період з 08.03.2022 по 31.12.2022, що становить 1\~361,68 грн. за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, що становить \~1\~662,25 грн. за період з 01.01.2024 по 31.07.2024, що становить 967,38 грн. Таким чином, в судом встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про повернення боргу та не повертає кошти позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення\~грошових\~коштів за неналежне виконання рішення суду про стягнення коштів за договором позики підлягають частковому задоволенню на загальну суму 21\~918, 19 грн., яка складається з інфляційних втрат 17\~926, 88 грн. та 3% річних у розмірі 3 991, 31 грн. При цьому, позивачкою не доведено вірність наданого нею розрахунку, а тому, судом було здійснено свій розрахунок, обґрунтованість якого описано у мотивувальній частині даного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 656,47 грн. пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial