Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентської плати у розмірі 19 026,17 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку із несплатою відповідачами коштів по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою їх місця проживання: [ADDRESS] , у них виникла заборгованість за період з листопада 2021 року по 31 жовтня 2024 року, яка із врахуванням інфляційної складової боргу та 3% річних від суми борг, складає 19026,17 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 13 січня 2025 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/25275/24 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 27 лютого 2025 року. 27 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 24 квітня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не прибув, до початку засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не прибули, адресована відповідачам поштова кореспонденція повернута з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачі не скористались своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків. Як слідує з матеріалів справи, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» ТОВ «Євро-реконструкція» з 01 липня 2014 року є постачальником теплової енергії та гарячої води в будинку будинку [ADDRESS] на підставі ліцензії № 198 від 01 червня 2012 року. Відповідач [PERSON] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 листопада 2024 року є власницею квартири [ADDRESS] з 02 лютого 2015 року. Також [PERSON] було підписано заяву-приєднання О/Р300542 до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води та заяву-приєднання О/Р300542 до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Звертаючись із позовом до суду позивач вказує, що відповідачі у період з вересня 2023 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з вересня 2023 року - за отримані послуги з гарячого водопостачання, а з листопада 2021 року - плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого у відповідачів станом на 31 жовтня 2024 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 19014,33 грн, з яких 11358,08 грн заборгованість за постачання теплової енергії, 5915,63 грн - заборгованість за послуги з гарячого водопостачання та 1740,62 грн - заборгованість за абонентську плату. Позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості, а також 3% річних та інфляційні втрати, через порушення умов та строків внесення оплати за отримання відповідачем послуги. 23 липня 2014 року у газеті Хрещатик (№103 (4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 6 серпня 2014 року (№ 111 (4511)). Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та попових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». За приписами пункту 5 частини другої статті 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального та те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Відповідно до ч. 7 ст. 177 СК України батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними. Спори, які виникають між батьками щодо управління майном дитини, можуть вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] , яка є власницею квартири, в період виникнення заборгованості за надані послуги була неповнолітньою, обов`язок щодо утримання майна та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги покладається на її законного представника, а саме матір - [PERSON] . Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, відповідачі користуються послугами з постачання гарячої води та постачання теплової енергії у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а отже на них покладено обов`язок оплачувати надані послуги. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно наданої позивачем довідки, заборгованість відповідачів за послуги з постачання теплової енергії станом на 31 жовтня 2024 року становить 11 358,08грн, за послуги з постачання гарячої води - 5 915,63 грн, а за абонентську плату - 1 740,62 грн, загальна сума боргу - 19 014,33 грн, яка доведена позивачем суду належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідачами не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем також заявлена вимога про стягнення нарахованих у період до 23 лютого 2022 року 3% річних у розмірі 0,85 грн та інфляційних втрат у розмірі 10,99 грн, яка підлягає задоволенню. Відповідачем не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 19026,17 грн, а тому позовні вимоги підлягають чзадоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 3028,00 грн. покладається на відповідачів.

Outcome: approved