Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Представник Служби у справах дітей ВК РМР звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , батьками дітей, розірвано рішенням Рівненського міського суду від 28.11.2019 року. Мати малолітніх [PERSON] 04 серпня 2022 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено актовий запис № 1562. В шлюбі [PERSON] зареєстрував дітей дружини за місцем свого проживання: [ADDRESS] , утримував їх та піклувався про них. [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В квартирі за вищевказаною адресою не проживає. [PERSON] залишила дітей на тривалий час без догляду, не забезпечила їх лікування та навчання. На час обстеження умов проживання дітей мати була відсутня, діти були голодні, потребували догляду та забезпечення. Старша донька повідомила, що мама не приходила додому кілька місяців, а коли з`являлась, то лише ночувала і була відсутня тривалий час. У зв`язку із проживанням в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу ССД № 170-осн від 04.09.2024 року перебувають на обліку в Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Ухвалою суду від 10 січня 2025року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 лютого 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді, заперечень. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 25 квітня 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Представник Служби у справах дітей ВК РМР в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з"явились, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідачі відзиву не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідачів за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , батьками дітей, розірвано рішенням Рівненського міського суду від 28.11.2019 року. Мати малолітніх [PERSON] 04 серпня 2022 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено актовий запис № 1562. В шлюбі [PERSON] зареєстрував дітей дружини за місцем свого проживання: [ADDRESS] , утримував їх та піклувався про них. [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В квартирі за вищевказаною адресою не проживає. [PERSON] залищила дітей на тривалий час без догляду, не забезпечила їх лікування та навчання. На час обстеження умов проживання дітей мати була відсутня, діти були голодні, потребували догляду та забезпечення. Старша донька повідомила, що мама не приходила додому кілька місяців, а коли з`являлась, то лише ночувала і була відсутня тривалий час. Як зазначено у позові, 29.08 2024 з [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру щодо її участі у виховані та утримані дітей, взято письмове пояснення стосовно виконання нею батьківських обов`язків, в якому вона повідомила, що не догладала за дітьми, оскільки перебувала у знайомої за містом. [PERSON] були роз`яснені її обов`язки щодо належного виховання, утримання та розвитку дітей, зокрема вимоги ст. 150, 155 Сімейного кодексу України. До дітей мати не повернулась. Місце перебування її невідоме. Мати дітей [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, веде бродячий спосіб життя. Така поведінка матері не відповідає найкращим інтересам дітей, негативно впливає на їх духовний і моральний розвиток. Згідно облікових записів Інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України в інформаційній підсистемі «Єдиний облік» Рівненського РУП ГУНП, впродовж 2023-2024 рр. на адресу поліції надійшло п`ять повідомлень щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків та перебування її в стані, схожому на стан алкогольного сп`яніння, суїцидальній спробі вчиненій в присутності дітей. Батько [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою, [ADDRESS] . На даний час місце перебування його невідоме. Судовим наказом Рівненського районного суду від 19.04.2019 у справі №569/6538/19 від 10.04.2019 із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були стягнуті аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.11.2020 заборгованість по аліментах становила 37 365 грн. Відповідно до інформації Рівненського ліцею № 24 Рівненської міської ради навчального закладу, батьки не цікавилися навчанням та вихованням дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вони не відвідували школу, не цікавились життям дітей. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, [PERSON] та [PERSON] прагнуть участі мами в житті, її підтримки та допомоги. [PERSON] сердилась на матір, була переконана, що мама її не любить. [PERSON] навчальний заклад відвідував не регулярно, потребував підтримки зі сторони дорослих. Діти потребують спілкування з мамою, не бачили її тривалий час. Батько [PERSON] проживав окремо від дітей, на батьківські збори не приходив, навчанням та вихованням не цікавився. За інформацією ЗДО (ясла-садок) № 47, [PERSON] , [INFO] відвідувала заклад з вересня 2023 року. Мати [PERSON] кілька місяців після влаштування дитини супроводжувала її в заклад, цікавилась її успіхами та поведінкою. З квітня 2024 року мати не приводила дитину в садок. Чоловік [PERSON] , [PERSON] , утримував дітей дружини. Він доглядав за дітьми, зареєстрував їх у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . 13.08.2024 [PERSON] звернувся в службу у справах дітей із заявою про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , залишення їх без нагляду матері. Він пояснив, що не може утримувати дітей своєї дружини. У зв`язку з тим, що лишились без батьківського піклування, малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008, та наказів ССД № 171-осн, № 172-осн, № 173-осн від 04.09.2024 малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . за вказаною адресою створені належні умови для проживання. Діти мають окрему кімнату, яка облаштована відповідно до вікових потреб дитини. Вони забезпечені усім необхідним для навчання, виховання і розвитку. За місцем проживання створені найкращі умови для виховання, навчання і розвитку малолітніх дітей. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають окрему кімнату, в якій двоярусне ліжко, односпальне ліжко, стіл для занять. Діти в достатній мірі забезпечені одягом та взуттям, харчування, засобами гігієни, технічними та канцелярськими засобами для навчання, іграшками та книгами. [PERSON] та [PERSON] влаштовані в Рівненську приватну християнську школу «Світогляд», [PERSON] влаштована в ЗДО № 2 Рівненської міської ради. В сім`ї [PERSON] діти почуваються впевнено та захищено. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст. ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов`язки щодо виховання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не проявляють щодо них батьківської турботи та любові. За період з вересня 2024 року по даний час [PERSON] жодного разу не поцікавилась своїми дітьми, їхнім життям, станом здоров`я. мати не передавала дітям ніякої матеріальної чи натуральної допомоги, подарунків. Питання про стан виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 24.10.2024. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення доручити службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернутися до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , і рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно дітей. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачів стосовного їхмалолітніхдітей позивач посилається, зокрема на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню доньок, не приймають участі у їхжитті, не забезпечують необхідного їх утримання, не спілкуються з ними. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню і інтересів дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім"ї є першою основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Тлумачення зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органиопіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону Українивід 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант протии України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитинивід 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чиобома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі "Мамчур протии України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв"язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 15 липня 2019 року у справі №336/9218/14. Предметом доказування у даномуспорі є факт втративідповідачем інтересу до своїх дітей та як наслідок цього нехтування наданими їй батьківськими правами та обов`язками. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклуванняподає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, братии участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий в якості доказу висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, суд вважає таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії не з`явились. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме те що відповідачі протягом тривалого часу свідомо нехтують своїми батьківськими обов"язками, піклування та турботи до дітей не виявляють, станом їх здоров"я не цікавляться, фізичний та моральний розвиток не підтримують, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, приймаючи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду доведено належними та достатніми доказами факти свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, суд вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Аналізуючи досліджені докази, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, захищаючи права та інтереси дітей, враховуючи особу відповідачів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Служби у справах дітей ВК РМР про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved