Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (надалі за текстом - первісний відповідач), третя особа Комунальне підприємство «Введенське Подільського району міста Києва» (надалі за текстом - третя особа) про зобов`язання видати спеціальний ордер на вселення у службове приміщення, яким є квартира за адресою [ADDRESS] (надалі за текстом - спірна квартира). Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу, як працівнику третьої особи, безпідставно не було видано спеціальний ордер на вселення у спірну квартиру. Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що позивач самовільно вселився у спірну квартиру, яка перебуває у приватній власності у третіх осіб, а тому є неналежним відповідачем у справі. Ухвалою Суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 03.06.2024 до суду від первісного відповідача надійшов відзив. 18.09.2024 до від позивача надійшло клопотання про залучення належного відповідача разом з уточненою позовною заявою. 02.10.2024 до суду від Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив. У підготовчому засіданні 24.10.2024 судом було задоволено клопотання позивача та залучено відповідача у справі - Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію (надалі за текстом - відповідач), закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 16.04.2025 прибули представники сторін, представник третьої особи не з`явився. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. У судовому засіданні 16.04.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне. Спірна квартира була приватизована [PERSON] в спільну сумісну власність, що підтверджується розпорядженням Подільської районної державної адміністрації м. Києва від 30.04.1993 № 1073 (т.1, а.с.210). Доказів оскарження або скасування цього розпорядження матеріали справи не містять та сторонами не надано. Згідно довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.09.2024 № 340 спірна квартира до числа службових жилих приміщень не включалась (т.1, а.с.211). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Як встановлено судом, спірна квартира, була приватизована [PERSON] в спільну сумісну власність та що спірна квартира до числа службових жилих приміщень не включалась. Отже, станом на дату розгляду справи спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та іншого співвласника. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. В той же час, сторонами у цій справі є позивач, відповідачем - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, яка не є власником спірної квартири. Таким чином, з урахуванням заміни первісного відповідача новим відповідачем за клопотанням позивача, у даній справі відповідачем є неналежна особа - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, яка не є власником спірної квартири. Згідно з ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. З урахуванням вказаного вище, суд доходить до висновку про залишення позову без задоволення. Поруч з цим, з огляду на наявні докази тривалого проживання у спірній квартирі та оплату комунальних послуг, суд звертає увагу позивача, що належними способами захисту у цій ситуації може бути звернення до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням / визнання відсутнім права у власника майна / визнання права власності за набувальною давністю / визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням тощо. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed