Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2039028164 від 18.02.2022 у розмірі 30\~059,26 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.02.2022 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2039028164, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 26\~833,00 грн. 21.06.2024 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу 21/06/24, за умовами якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «Еліт Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №2039028164 від 18.02.2022. Всупереч умовам договору відповідач не виконав своїх зобов`язань та припинив повертати грошові кошти, що спонукало позивача звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 14.03.2025 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 02.04.2025, яке було відкладено на 21.04.2025, через першу неявку у судове засідання відповідача. Виклик відповідача у судові засідання, відповідно до положень ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Сторони у справі, чи їх представники, у судове засідання, призначене на 21.04.2025, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, від представника позивача до суду надійшла заява у якій він просив про розгляд справи за його відсутності, та не заперечував проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18.02.2022 АТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2039028164, відповідно до якого [PERSON] видано кредит у загальному розмірі 26\~833,00 грн. на споживчі потреби, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, фіксована відсоткова ставка становить 0,01 % за користування кредитом. Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості, який долучений до позову, станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 30\~059,25 грн., та складається з тіла кредиту в розмірі 26\~833,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6,30 грн., комісії за РО у розмірі 3219,96 грн. 21.06.2024 між АТ «ОТПП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 30\~059,26 грн. З моменту отримання права вимоги за кредитним договором до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За таких обставин, непогашена боржником заборгованість за кредитним договором № 2039028164 від 18.02.2022 становить 30\~059,26 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050\~ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу, як новому кредитору, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору 3028,00 грн. Крім того, у позові представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги від №03-07/24, копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги 03.07.2024 відповідно до якого на надання первинної консультації замовнику у справі витрачено 0,5 години, вартість послуги 1000 грн., на правовий аналіз документів витрачено 2 години, вартість послуги 4000 грн., підготовка та подання позовної заяви затрачено 2,1 години, вартість послуги 4200 грн. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved