Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між сторонами зареєстровано 20 січня 2024 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за актовим записом № 70. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, втрату взаєморозуміння та довіри. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а шлюб існує формально. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 позовну заяву передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Позивач в судове засідання не з`явилася, 22 квітня 2025 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Конверти з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду неврученими, з відміткою «Укрпошти» про причини повернення/досилання - «За закінченням терміну зберігання». У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Строки для подання відзиву закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved