Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Представник АТ «Таскомбанк» звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву №909111 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку і видачі платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Sportbank». З 22 листопада 2021 року [PERSON] є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до вищевказаної заяви з номером кредитного договору №002/12685355-SP. Позичальнику було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування 50 000 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом - 0,01%, і строком користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, та цільовим призначенням кредиту - на споживчі потреби. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі та сплачувати заборгованість за кредитом і процентам, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 18 лютого 2025 року складає 114\~847,85 грн., з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 44\~928,58 грн.; за процентами (в т. ч. прострочена) 69\~919,27 грн. На підставі викладеного, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за заявою-договором №002/12685355-SP від 22 листопада 2021 року в розмірі 114 847,85 грн., що складається з заборгованості: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 44928,58 грн.; за процентами (в т.ч. прострочена) 69 919,27 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 09 квітня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника АТ «Таскомбанк». Відповідач подала до суду заяву в якій визнала позовні вимоги лише в частині тіла кредиту, просила лише їх задовольнити і розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 22 листопада 2021 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] підписано заяву №909111 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank» (а. с. 19-23). Положеннями п. 5 заяви №909111 встановлено, що позичальник підтвердила, що перед підписанням цієї заяви вона ознайомилася з Публічною пропозицією разом з додатками, у тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку та лендинговій сторінці, посилання і примірник якої разом з додатками вона отримала в мобільному додатку «Sportbank», з якою вона повністю згодна, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватись. З пункту 2 заяви №909111 про приєднання до частини Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» судом встановлено, що відповідач визнала, що всі правочини (у тому числі, але не виключно договори, угоди, листи, повідомлення, розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися нею з використанням удосконаленого електронного підпису. В матеріалах справи наявна копія Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття кредитного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проєкту «Sportbank» (а. с. 24-29). Згідно з п. 10.1. розд. 10 вказаного документа клієнт підписанням заяви-анкети приймає в повному обсязі умови публічної пропозиції (разом з усіма додатками), в тому числі умови щодо кредитування рахунку та приймає (підписує) паспорт споживчого кредиту. При цьому сторони договору погоджуються, що умови договору в частині кредитування рахунку, які приймає клієнт, містять всі істотні умови договору про надання споживчого кредиту, обов`язковість яких визначена законодавством України, в тому числі загальний ліміт кредитування рахунку, в межах якого відповідно до умов договору банком для клієнта встановлюється ліміт кредитування рахунку. Відповідно до п. 8.4. розд. 8 зазначеного документа банк з метою здійснення кредитування рахунку визначає ліміт кредитування рахунку для клієнта в межах загального ліміту кредитування рахунку. Загальний ліміт кредитування рахунку визначається банком самостійно, встановлюється в Тарифах та є істотною умовою договору в частині умов щодо кредитування рахунку, наявність якої вимагається чинним законодавством України, зокрема, умова щодо загальної суми кредиту. В межах цього ліміту визначається окремий ліміт кредитування рахунку клієнта на підставі здійсненої оцінки кредитоспроможності клієнта. За наслідками такої оцінки (в тому числі враховуючи запит клієнта щодо ліміту кредитування рахунку за наявності) Банк у межах загального ліміту кредитування рахунку встановлює клієнту ліміт кредитування рахунку, розмір якого зазначає в мобільному додатку Sportbank. Банк з самостійно визначеною періодичністю може переглядати кредитоспроможність клієнта, за результатами чого пропонувати змінювати ліміт (зменшувати, збільшувати або анулювати), про що повідомляти клієнта через мобільний додаток. Пункт 8.5 розділу 8 вищезазначеного документа містить інформацію, що підтвердженням погодження клієнтом встановленого ліміту кредитування рахунку/зміни ліміту кредитування є здійснені клієнтом операції з розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкового переказу та/або надання доручення банку на рефінансування заборгованості клієнта, що виникла після встановлення або зміни ліміту кредитування рахунку. В матеріалах справи також наявні відомості про наповнення, тарифи та умови обслуговування картки Sportbank, які затверджено засіданням тарифного комітету АТ «Таскомбанк» протоколом №57-3 від 07 жовтня 2021 року (а. с. 39-43). Як встановлено судом, наданий банком суду примірник Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття кредитного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проєкту «Sportbank» не містить усіх аркушів Публічної пропозиції та не містить у собі підпису [PERSON] , так само і відомості про наповнення, тарифи та умови обслуговування картки Sportbank не містять підпису відповідача. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] з 22 листопада 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети №909111 з номером кредитного договору №002/12685355-SP від 22 листопада 2021 року (а. с. 30). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №002/12685355-SP від 22 листопада 2021 року судом встановлено, що станом на 18 лютого 2025 року заборгованість [PERSON] перед AT «Таскомбанк» становить 114\~847,85 грн., з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 44\~928,58 грн.; за процентами (в т. ч. прострочена) 69\~919,27 грн. (а. с. 14-16). Також судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року представником АТ «Таскомбанк» було направлено повідомлення-вимогу відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, в якій доводить до відома відповідача, що станом на 25 вересня 2023 року існує заборгованість за кредитним договором №002/12685355-SP від 22 листопада 2021 року з вимогою виконати вказане зобов`язання і погасити заборгованість (а. с. 11-13). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) і договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд зазначає, що у наявній у матеріалах справи заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Отже, підписана сторонами заява №909111 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank» не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданими кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування. АТ «Таскомбанк» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, відсотки за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 листопада 2021 року, посилався на Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank» та «Тарифи», які розміщені на сайті банку https: //tascombank.ua/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучену до матеріалів справи Публічну пропозицію (оферту) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank», а також Тарифи та умови обслуговування розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила банківських послуг, відсутність у заяві про приєднання домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надана банком Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank», а також тарифи та умови обслуговування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд зазначає, що надані АТ «Таскомбанк» умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank» та інформація про наповнення, тарифи і умови обслуговування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав і обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку - в Заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Публічна пропозиція АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових і інших послуг у межах проекту «Sportbank», тарифи, розміщені на сайті: https: //tascombank.ua/, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 листопада 2021 року шляхом підписання заяви про приєднання. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У вказаному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Таскомбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем-позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Крім того, суд зазначає, що відповідачем у своїй заяві від 28 квітня 2025 року було визнано позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості в розмірі 44\~928,58 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 69\~919,27 грн. з зазначених у рішенні підстав. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 947,65 грн. (44\~928,58 грн. х 2 422,40 грн. / 114\~847,85 грн.), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial