Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. 1.1. [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є бабусею онука [PERSON] , а його матір`ю є донька позивачки - [PERSON] . Вказує, що відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, страждає хронічним алкоголізмом та наркоманією, свідомо нехтує батьківськими обов`язками, взагалі не приймає участі в фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. 1.2. Відповідач надала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову з підстав недоведеності заявлених позовних вимог. Узагальнена позиція зводиться до наявності між нею та позивачем неприязних стосунків, які обумовлюють безпідставні звинувачення у невиконанні батьківських обов`язків. Не заперечувала щодо проходження курсів психо-соціальної реабілітації, однак вказувала, що вказані обставини мали місце до народження дитини /а.с.63-74/. 1.3. [PERSON] у встановлений судом строк пояснень щодо заявленого позову не подав. 1.4. Управлінням (службою) у справах дітей Чернігівської міської ради спочатку надано висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , проте в подальшому, з урахуванням поведінки відповідача, про доцільність позбавлення її батьківських прав. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи. 2.1. Позивач та її представник в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з вище зазначених підстав. Позивач пояснила, що орієнтовно до 15.07.2024 р. відповідачка разом зі своїм сином постійно проживали спільно у її квартирі. В подальшому [PERSON] разом з сином переїхали до квартири її знайомого, де тривали ремонтні роботи. Позивач підтвердила, що з відповідачем вони дійшли згоди про доцільність повернення дитини до неї до завершення облаштування дитячої кімнати. Після того, як відповідач привезла дитину до місця проживання позивача, вона втратила інтерес до сина та почала лише періодично з`являтись до них. Позивач звертала увагу на те, що відповідач зловживає спиртними напоями та поводить себе досить агресивно, її поведінка вкрай негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Окрім того, позивач заперечувала, що вона не допускає відповідача до місця проживання її сина, разом з тим акцентувала на неприпустимість передачі дитини [PERSON] в момент перебування її в стані сп`яніння. 2.2. Відповідач категорично заперечувала щодо задоволення позову та пояснила, що до вересня 2024 р. вона разом з сином проживали в квартирі позивача. Через постійні конфлікти на побутовому рівні, вона разом з сином переїхали до іншої квартири, де тривали ремонтні роботи. На прохання позивача, виключно на час проведення ремонту, було спільно прийнято рішення про тимчасове проживання [PERSON] окремо від матері. Відповідач стверджувала, що вона регулярно приїжджала до сина та приймала участь у його вихованні та відвідуванні лікарні, забезпечувала продуктами харчування, одягом, тощо. Вважає, що подання позивачем позову обумовлено виключно особистими неприязними відносинами та бажанням дискредитувати її як матір. Заперечувала вживання наркотиків та зловживання спиртними напоями після народження сина. Відповідач протягом всього розгляду справи стверджувала, що саме позивач фізично не допускає її до квартири, де проживає малолітній син, тим самим унеможливлюючи виконання нею батьківських обов`язків. З метою спростування тверджень позивача про зловживання спиртними напоями надала довідку про проходження відповідного лікування, а також заяву до поліції щодо її недопуску до дитини. 2.3. Батько неповнолітньої дитини [PERSON] повідомив, що він регулярно сплачує аліменти відповідачеві по справі для забезпечення належних умов проживання його сина, який має вади здоров`я. При цьому, він підтвердив, що [PERSON] допускає неналежне виконання батьківських обов`язків, проте вона здатна змінити своє відношення до малолітнього сина. 2.4. Представник Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради остаточно просив задовольнити позов, оскільки встановлено обставини ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.11.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 3.2. Ухвалою суду від 03.01.2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 4.1. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.07.2024 року ВДРАЦС у місті Чернігові СМУ МЮ, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. 4.2. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 12.07.2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] /а.с.12/. 4.3. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 13.05.2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] /а.с.13/. 4.4. Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 30.05.2024 року №4017 станом на 29.05.2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] 1963 р.н., [PERSON] 1964 р.н., [PERSON] 1990 р.н. /а.с.14/. 4.5. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян 04.07.2024 року були внесені зміни до Реєстру щодо відомостей про дитину прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , по батькові [PERSON] змінено на [PERSON] /а.с.15-16/. 4.6. Згідно довідок виданих ГО «Чернігівський центр здорової молоді» від 01.07.2019 та від 14.07.2020 року [PERSON] з 01.06.2019 року по 01.07.2019 року та з 14.10.2019 року по 14.07.2020 року проходила курс психо-соціальної реабілітації в ГО «Чернігівський центр здорової молоді»/а.с.17,18/. 4.7. Протягом 2023-2025 років [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання обовязків щодо виховання дитини та вчинення насильства в сімї. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.05.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП /а.с.19-20/. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.02.2024 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП /а.с.21-23/. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.02.2024 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП /а.с.24-27/. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.03.2025 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. 4.8. Згідно рукописних записів на аркушах А4 [PERSON] засуджує вживання наркотиків та явище наркоманії в суспільстві /а.с.28-35/. 4.9. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.02.2025 р. за №77 визнано за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 4.10. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.03.2025 р. за №115 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . V. Оцінка Суду. 5.1. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 5.2 Позивач як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав посилається на положення п.2,4 ч.1 ст.164 СК України, в яких вказується, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та є хронічним алкоголіком або наркоманом. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно хронічний алкоголізм матері і захворювання її на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. 5.3 В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем наявні достатньо конфліктні та складні взаємовідносини, які обумовлюють, зокрема, і подання один на одного до поліції заяв про вчинення адміністративних правопорушень та злочинів. Зі змісту заяв до правоохоронних органів, письмових пояснень, судових рішень, в т.ч. і апеляційної інстанції /справа №751/422/24/, вбачається, що заява позивача про невиконання батьківських обов`язків відповідачем була подана виключно на ґрунті особистих неприязних відносин через конфлікт з дочкою на побутовому ґрунті. 5.4 Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також наявність хронічних захворювань, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. 5.4 З аналізу наявних в матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин суд вважає, що відповідач, будучи матір`ю малолітнього сина [PERSON] , періодично ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини. Разом з тим, саме наявність неприязних стосунків між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] тривалий час обумовлювали обопільні звинувачення у вчиненні правопорушень та як наслідок притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому суд звертає увагу на те, що рішення щодо тимчасового проживання малолітньої дитини разом з позивачем по справі було прийнято узгоджено сторонами саме для забезпечення йому більш комфортних умов проживання до моменту завершення ремонтних робіт за новим місцем проживання матері. 5.5 Судом беззаперечно не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином, остаточно та свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Навпроти, власне і позивач підтверджувала в судовому засіданні, що її донька, хоч і періодично, але проявляє інтерес до свого сина, дбає про його розвиток та виховання. Аргументи позивача про хронічний алкоголізм та наркоманію відповідача на підставі відповіді ГО «Чернігівський центр здорової молоді» та її письмових пояснень щодо шкоди здоров`ю не є беззаперечними доказами наявності в неї відповідних хронічних захворювань. 5.6 Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні відповідачем обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. 5.7 Суд вважає, що особисті непорозуміння у взаємовідносинах між позивачем та її донькою не можуть бути підставою для позбавлення останньої батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Поведінка [PERSON] , яка об`єктивно не в повній мірі відповідає загальноприйнятим критеріям в суспільстві як матері, за наслідком чого її було притягнуто неодноразово до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, дає підстави вважати, що вона ухилялась від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, відповідна поведінка частково була обумовлена і неприязними стосунками, які склались в родині. При цьому в ході розгляду справи не було встановлено, що мати не відповідає вимогам, необхідним для виховання дітей, або що вона коли-небудь заподіювала шкоду своєму синові, або що вона становила загрозу для здоров`я та розвитку дитини, або що спілкування із нею могло порушити відповідні права дитини. Натомість, в ході розгляду справи встановлено та сторонами не заперечується, що у відповідача є материнський потенціал, який нею реалізовувався на практиці, зокрема, відвідування з дитиною лікарів, прогулянки, виховання тощо. 5.8 Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та кропітка підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Натомість, обсяг наданих позивачем доказів винної поведінки та ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, які вказували б на наявність підстав для застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, за обставин цієї справи не доводять необхідність його застосування 5.9 Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постанові\~Верховного Суду\~в складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 29\~січня 2024\~року у\~справі №\~185/9339/21\~(провадження\~№ 61-8918сво23)\~вказано,\~що позбавлення\~батьківських прав\~допускається лише\~тоді,\~коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Судова практика в цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 5.10 Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). В конкретному випадку висновок органу опіки та піклування, яким остаточно рекомендовано суду позбавити відповідача батьківських прав, було складено без її аргументів та доводів щодо ставлення до батьківських обов`язків, а відтак не враховуються судом при обґрунтуванні судового рішення. Наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Крім того, висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності у такий спосіб захисту її прав. Відповідач протягом всього розгляду справи усно та письмово надавала пояснення, аргументи, які частково спростовували позицію позивача щодо доцільності її позбавлення батьківських прав. 5.11 Важливою на думку суду є ще одна обставина, яка в реаліях сьогодення та обставин цієї справи, має суттєве значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Судом встановлено, що син відповідачки - [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства, і його батько [PERSON] , на підставі п.5 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, він проживає окремо від дитини та за досягнутих з відповідачем домовленостей добровільно сплачує на її користь аліменти. Тобто, суд не виключає, що отримання коштів від [PERSON] у виді фінансової підтримки особі з якою в майбутньому проживатиме дитина може бути вагомим чинником як для позивача, так і для відповідача при формуванні позиції щодо предмету позову. 5.12 Сам той факт, що проживання дитини з позивачем на даний час є більш сприятливим для її виховання, не виправдовує доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», № 39948/06, параграф 50). 5.13 Особисті непорозуміння між сторонами не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки забезпечення найкращих інтересів дитини повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами інших осіб. Участь відповідачки у судових засіданнях, категоричне заперечення проти позбавлення її батьківських прав, подання відзиву на позов, письмових заперечень, добровільне проходження лікування від вживання алкоголю, свідчить про її інтерес до сина, про бажання брати участь у його вихованні та змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. 5.14 З аналізу наявних в матеріалах справи доказів та враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, з огляду на заперечення відповідача проти позбавлення її батьківських прав, що свідчить про інтерес до дитини та бажання змінити власну поведінку на краще, епізодичність її самоусунення від виконання батьківських обов`язків на протязі не тривалого часу, її реальну спроможність забезпечувати виховання, навчання і розвиток дитини, суд вважає за доцільне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання її сина - [PERSON] 5.15 В цьому випадку надання можливості відповідачці змінити ставлення до виховання сина стосується, насамперед, урахування якнайкращих інтересів дитини. У разі відсутності реальних змін у поведінці відповідачки як матері стосовно сина протягом розумного строку після ухвалення судового рішення позивачка не позбавлена можливості повторно ініціювати питання про позбавлення її батьківських прав. VІ. Розподіл судових витрат. 6.1 Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2 Враховуючи, що в задоволенні позову позивачці відмовлено в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed