Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У серпні 2024 року представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що 21.02.2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001252624301 відповідно до умов якого відповідачу видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 13 800 грн., який в подальшому було збільшено до 37 900 грн. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2024 року складає 64 257,65 грн., з яких: 37\~511,17 грн. заборгованість за кредитом, 26\~746,48 грн. заборгованість за процентами. Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та, з урахуванням уточненої заяви від 19.03.2025 року, просить стягнути із відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 12.03.2025 року у розмірі 56 297,65 грн., з яких: 29 551,17 грн. заборгованість за кредитом, 26 746,48 грн. заборгованість за процентами, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача Киричук Г.М. письмово просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без застосування засобів технічної фіксації, позов підтримала. Також при ухваленні рішення просила суд врахувати часткову сплату нею заборгованості у загальному розмірі 6 000 грн., на підтвердження чого надала копії квитанцій до платіжної інструкції № 49026118 від 28.02.2025 року та № 49390223 від 26.03.2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що укладення договору кредитування № 2001252624301 від 21.02.2019 року між сторонами по справі підтверджується копією заяви відповідача від 21.02.2019 року про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 9), за якою АТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 13\~800 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у сумі 47,88% річних. При цьому, своїм підписом відповідач підтвердила своє ознайомлення та згоду на те, що заява разом із Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифами банку, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів складають договір кредитування, підтвердивши ознайомлення із такими документами, до яких не має заперечень. Відповідач [PERSON] своїм підписом у заяві від 21.02.2019 року № 2001252624301 підтвердила, що отримала примірник зазначеної заяви (а.с. 9). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору від 21.02.2019 року № 2001252624301, [PERSON] 21.02.2019 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 13\~800 грн., 11.07.2019 року 18\~800 грн., 19.11.2019 року 23\~600 грн., 13.11.2020 року 25\~700 грн., 18.03.2021 року 27\~800 грн., 20.04.2021 року 28\~800 грн., 20.05.2021 року 29\~800 грн., 18.08.2021 року 31\~800 грн., 21.10.2021 року 36\~800 грн., 24.11.2021 року 37\~300 грн., 15.02.2022 року 37\~900 грн., 27.02.2022 року було зменшено до 37\~644 грн., 03.03.2022 року збільшено до 37\~900 грн. (а.с. 49). Згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMSповідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 21.02.2019 року також було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому сторони погодили базову відсоткову ставку за кредитом (а.с. 9). Матеріали справи містять також виписку по рахунку відповідача (а.с. 52-62). Згідно копій квитанцій, які були надані відповідачем, [PERSON] було сплачено заборгованість у розмірі 3\~000 грн. за квитанцією до платіжної інструкції № 49026118 від 28.02.2025 року та у розмірі 3\~000 грн. за квитанцією до платіжної інструкції № 49390223 від 26.03.2025 року, призначення платежу «кошти для погашення заборгованості за договором № 2001252624301, позичальник [PERSON] » (а.с. 115-116). Представником позивача надано уточнений розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що у відповідача [PERSON] станом на 12.03.2025 року наявна заборгованість перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 2001252624301 від 21.02.2019 року в загальному розмірі 56 297,65 грн., з яких: 29 551,17 грн. заборгованість за кредитом, 26 746,48 грн. заборгованість за процентами (а.с. 105-110). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 1048, 1049, 1050\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як вбачається з виписки по рахунку відповідача [PERSON] , остання активно користувалася грошовими коштами, наданими банком, частково здійснювала погашення кредиту (а.с. 52-62). Таким чином, виписка, яка міститься в матеріалах справи є належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). У постанові КЦС ВС від 15.01.2025 року № 753/16762/15-ц (61-7242 св 24) викладено правовий висновок про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 року по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд також звертає увагу, що зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст.\~614\~ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Пунктом 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12\~червня 2009\~року №\~2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також,\~суд погоджується\~із правильністю\~розрахунку позивачем\~основної суми\~заборгованості,\~які містяться\~в позовній\~заяві та\~письмовому розрахунку\~до позову. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, натомість, під час розгляду справи судом відповідач частково сплачувала заборгованість за вказаним кредитним договором, на підтвердження чого надала відповідні копії квитанцій. Положеннями ч. 1 ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приймає до уваги часткову сплату заборгованості відповідачем у загальному розмірі 6\~000 грн. згідно копії квитанцій до платіжної інструкції № 49026118 від 28.02.2025 року та № 49390223 від 26.03.2025 року, а тому заборгованість відповідача за кредитним договором № 2001252624301 від 21.02.2019 року становить 50 297,65 грн., з яких: 23 551,17 грн. заборгованість за кредитом, 26 746,48 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054\~ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 2001252624301 від 21.02.2019 року в загальному розмірі 50 297,65 грн., з яких: 23 551,17 грн. заборгованість за кредитом, 26 746,48 грн. заборгованість за процентами. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати\~по сплаті\~судового збору\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог\~у розмірі\~2\~164,23\~грн.\~(50\~297,65 грн.\~х 2\~422,40\~грн./\~56\~297,65 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial