Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якого діє адвокат Чайка А.О., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки, нанесені останньому внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 44\~339,67 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000, 00 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на проведення оцінки КТЗ в розмірі 4\~500, 00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 20\~000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 968, 96 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] 02.10.2023 о 17 год. 02 хв. на перехресті вул. Брацлавська-Нансена в м. Вінниці, керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи на перехрестя при утвореному заторі, не був уважним та не надав перевагу в русі транспортному засобу марки "AUDI Q7", номерний знак [NUMBER] , який рухався праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 16.4, 16.3, 2.3"б", 16.5 Правил дорожнього руху. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 (справа №127/31295/23), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначає, що позивач звернувся до ФОП [PERSON] про проведення незалежної експертизи щодо оцінки вартості відновлювального ремонту. Так, відповідно до звіту експерта №23/757 від 12.11.2023 вартість відновлювального ремонту після завданого збитку в результаті пошкодження транспортного засобу позивача, складає 204\~339, 67 грн. 06.10.2023 позивач звернувся до ТДВ СК «КРЕДО» (страховик відповідача) з заявою про виплату страхового відшкодування та 26.08.2024 МТСБУ здійснило страхову виплату у розмірі 160\~000, 00 грн. Представник позивача зазначає, що різниця невідшкодованої суми матеріального збитку завданого діями відповідача власнику автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] становить 44\~339,67 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача. Також позивач зазначала, що в результаті неправомірних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, пов`язаних з ДТП та пошкодженням майна, яку він оцінив в 10 000,00 грн. У зв`язку із вищевикладеними обставинами позивач був вимушений звернутися з позовом до суду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 18.09.2024 на адресу суду від представника позивача адвоката Чайки А.О. надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО». 05.11.2024 на адресу суду від представника МТСБУ Висоцької Х.О. надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи зазначила, що 06.10.2023 позивач звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. На виконання своїх обов?язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «СК «КРЕДО» направило свого представника (працівника або експерта) для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Такий огляд був здійснений 06.10.2023, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу, який підписаний позивачем. Внаслідок такого огляду та проведення автотоварознавчого дослідження було складено Звіт №53791 від 15.12.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з врахуванням зносу з врахування ПДВ становить 188 307,21 грн. Так як рішенням суду не було встановлено винуватця ДТП, то ТДВ «СК «КРЕДО», користуючись правовим механізмом, передбаченим 1.36.2 ст.36 Закону №1961-IV, призупинило прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату. 01.08.2024 представник позивача звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою про страхове відшкодування, до якої було долучено копію постанови Вінницького міського суду від 02.07.2024 у справі №127/31295/23. З врахуванням розміру страхової суми, тобто ліміту відповідальності страховик, ТДВ «СК «КРЕДО» було складено страховий акт №3012201-1, відповідно до якого визначено розмір відшкодування в сумі 160 000,00 грн., оскільки, франшиза за полісом №ЕР-212455976 була нульовою. 15.07.2022 між МТСБУ та ТДВ «СК «КРЕДО» укладено договір доручення №120/1 на здійснення страхових відшкодувань за рахунок коштів додаткових гарантійних внесків страховика. Відповідно до умов такого договору 14.08.2024 листом №1495 ТДВ «СК «КРЕДО» звернулося до МТСБУ з проханням здійснити страхові виплати відповідно до реєстру справ №34. На виконання зобов`язань, покладених умовами договору, 23.08.2024 МТСБУ прийнято наказ № 3.1/15954 про здійснення відшкодування позивачу. При цьому в довідці про розмір відшкодування №1 від 22.08.2024, вказано який вид шкоди відшкодовується, кому, на підставі якого саме страхового випадку та його характеристик. Після чого 26.08.2024 року МТСБУ здійснило відповідний переказ на банківські реквізити позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи колією платіжної інструкції №925429. Тобто, правовий зв?язок МТСБУ із даним страховим випадком полягає тому, що МТСБУ діючи на підставі договору №120/1 від 15.07.2022 здійснило відшкодування позивачу, діючи як поручитель ТДВ «СК «КРЕДО». Оскільки, саме останнє було страховиком заподіювача шкоди, виступала відповідальною особою за шкоду заподіяну внаслідок ДТП в межах ліміту страхової відповідальності. Таким чином, так як зобов?язання ТДВ «СК «КРЕДО» по відшкодуванню шкоди виконані МТСБУ в повному обсязі, відповідно такі зобов?язання, на підставі ч.1 ст.599 ЦК України - припинились їх належним виконанням. Також представник третьої особи зазначила, що підставою сплати ПДВ для потерпілої особи є не факт заподіяння їй шкоди, а факт сплати нею таких витрат при проведенні ремонту. У даному випадку ремонт не проведений (про що вказано в позовній заяві) відповідно підстав відшкодування таких витрат немає. При цьому, навіть якби такі витрати були понесені, то ні ТДВ «СК «КРЕДО», ні МТСБУ (як поручитель) не зобов?язані були б відшкодовувати такі, оскільки, максимально можлива сума (160 000,00 грн.) страхового відшкодування вже була сплачена, і відповідно підстав стягнення кошті понад таку суму не має і не може бути. Крім того представник третьої особи просила стягнути на користь МТСБУ 1\~000, 00 грн. понесених витрат на правничу допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2024, витребувано у ТДВ «СК «КРЕДО» належним чином завірену копію полісу №212455976, згідно якого, станом на 02.10.2023 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля MERSEDES-BENZ ML 270, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» та належним чином завірені копії матеріалів страхової справи за дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 02.10.2023 на перехресті вул. Брацлавська-Нансена в м. Вінниці, за участі транспортного засобу MERSEDES-BENZ ML 270, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] . Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2025, підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні, що відбулось 16.04.2025 представник позивача адвокат Чайка Р.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові. Додатково зазначив, що постановами судів першої та апеляційної інстанції встановлено винуватість відповідача у вчиненні ДТП, якою завдано позивачу моральної та матеріальної шкоди. З огляду на викладене саме відповідач має нести відповідальність за завдану шкоду, що не покрита страховим відшкодуванням, що сплачено МТСБУ. В судове засідання, яке було призначено на 23.04.2025 представники позивача Чайка А.О. та Чайка Р.О. не з`явились. Представник позивача Чайка А.О. 23.04.2025 надіслав на адресу суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні, що відбулось 16.04.2025 заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила у їх задоволенні відмовити. Свою позицію у судовому засіданні обґрунтовувала тим, що вимоги позивача ґрунтуються на звіті ФОП [PERSON] № 23/757 від 12.11.2023. Разом з тим страховою компанією, в якій було застраховано цивільно правову відповідальність відповідача (СК «Кредо»), у встановлений законом 10 денний строк, направлено свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого складено відповідний звіт (а.с. 105 т. 1), яким визначено розмір шкоди позивача на рівні 188307,21 грн. Представник відповідача зазначає, що саме на підставі цього звіту позивачу МТСБУ, на підставі відповідної угоди з СК «Кредо» було виплачено страхове відшкодування в максимальному розмірі, в сумі 160\~000 грн., а тому на переконання представника, при визначенні розміру шкоди, що не покрито страховим відшкодуванням, має братись до уваги саме цей звіт, а не звіт ФОП [PERSON] . При обґрунтуванні своєї позиції, що має братись до уваги саме звіт страхової компанії, а не будь який інший, представник зазначила, що позивачем наведений звіт жодним чином не оскаржено, позивач з ним погодився, а тому така бездіяльність позивача, в цій частині, на переконання представник відповідача, свідчить про фактичне з ним погодження і як наслідок узгодження суми страхового відшкодування. З огляду на викладене, представник зазначила, що мова у цій справі може йти лише про різницю страхового відшкодування між сумою 188\~307,21 та лімітом відповідальності страхової компанії в сумі 160\~000 грн. Разом з тим, з огляду на те, що ТЗ позивача станом на час розгляду справи не відновлено, а сума відшкодування у наведеному звіті визначалась з урахуванням ПДВ, тому і різниця між сумою 188\~307,21 грн. та лімітом відповідальності страхової компанії, яка позивачу відшкодована в повному обсязі в сумі 160\~000 грн., також не може бути відшкодована. Поряд з цим представник [PERSON] зазначила, що якщо суд за результатами розгляду справи прийде до висновку, що позов підлягає до задоволення (часткового задоволення), просила зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, оскільки такий розмір є завищеним та відповідає обсягам проведеної представником позивача роботи. Представник відповідача Мишковська Т.М. в судове засідання призначене на 23.04.2025 не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у відсутність сторони відповідача. При ухвалені рішення просила врахувати її позицію по справі. Представник третьої особи МТСБУ Висоцька Х.О. в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять її заяву, в якій просила розгляд проводити у її відсутність. (а.с. 219 т. 1). Представник третьої особи ТДВ «СК «КРЕДО» - Грицина К.В. в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять її заяву, в якій просила розгляд проводити у її відсутність. (а.с. 244 т. 1). З огляду на викладене, суд ухвалив провести розгляд справи без участі учасників справи (їх представників), фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилось. Суд заслухавши в судовому засіданні, що відбулось 16.04.2025, позицію представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні фактичні обставини справи та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 02.10.2023 о 17 год. 02 хв. на перехресті вул. Брацлавська-Нансена в м. Вінниці водій, керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ», номерний знак [NUMBER] , виїзжаючи на перехрестя при утвореному заторі, не був уважним та ненадав перевагу в русі транспортному засобу марки "AUDI Q7", номерний знак [NUMBER] , який рухався праворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 16.4, 16.3, 2.3"б", 16.5 Правил дорожнього руху. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 (справа №127/31295/23), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строку накладення адміністративне стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с. 14-17 т. 1). Представник [PERSON] адвокат Чопенко С.А. не погоджуючись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Постановою Вінницького апеляційного суду від 16.10.2024, апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Чопенка С.А. задоволено частково, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024 відносно [PERSON] змінено. Виключено з резолютивної частини постанови суду абзац перший щодо визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову залишено без змін. Постанова Вінницького апеляційного суду набрала законної сили 16.10.2024 (а.с. 169-171 т. 1). У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18 зроблено висновок, що: «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП». Постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять. Разом з тим, не притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема висновком судової експертизи тощо. Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 641 /2795/16-ц. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, в ході розгляду апеляційної скарги представника [PERSON] адвоката Чопенка С.А. на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2024, судом апеляційної інстанції зазначено, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, суд першої інстанції в резолютивній частині постанови безпідставно зазначив про визнання [PERSON] винним, оскільки, в даному випадку, необхідним та достатнім є обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення встановлення судом існування факту події правопорушення та наявності в діях особи складу правопорушення, що дає підстави для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Отже, апеляційна скарга у частині вимоги захисника про прийняття нової постанови, якою [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може підлягати задоволенню з підстав викладених вище. Посилання в апеляційній скарзі на те, що справу відносно [PERSON] слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, жодним чином не обґрунтоване стороною захисту та містить вираження особистого ставлення захисника щодо факту правопорушення. Крім того, суд першої інстанції встановивши, що на час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та [PERSON] минув строк притягнення їх до адміністративної відповідальності, зобов`язаний був закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без визнання їх вини, встановивши в мотивувальній частині лише факт наявності події адміністративного правопорушення та наявності в діях особи (осіб) складу правопорушення. Разом з цим, судом першої інстанції в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 431589 від 02.10.2023, письмових та усних пояснень водіїв [PERSON] та [PERSON] , згідно з якими вони повідомляли про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна. Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи з метою спростування факту наявності події адміністративного правопорушення та наявності в діях [PERSON] складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, стороною відповідача не заявлено. Отже порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «AUDI Q7», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 37). Згідно звіту №23/757 від 12.11.2023 про оцінку КТЗ «AUDI Q7», д.н.з. [NUMBER] , складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , що був замовлений позивачем [PERSON] , матеріальний збиток заподіяний власнику КТЗ «AUDI Q7», д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП, станом на дату дослідження, складає 204\~339, 67 грн. (а.с. 18-24 т. 1). Вартість звіту 4\~500,00 грн. оплачена позивачем на користь ФОП [PERSON] згідно акту виконаних робіт №23/74 (а.с. 9). На дату ДТП цивільна-правова відповідальність водія «Mercedes-Benz ML 270 CDI», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована згідно полісу серії ЕР №212455976 від 12.12.2022 в ТДВ «СК «КРЕДО» (а.с. 201 зворот- 202 т. 1). 01.08.2024 представник позивача звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою про страхове відшкодування, до якої було долучено копію постанови Вінницького міського суду від 02.07.2024 у справі №127/31295/23 (а.с. 103-104 т. 1). З врахуванням розміру страхової суми, тобто ліміту відповідальності страховик, ТДВ «СК «КРЕДО» було складено страховий акт №3012201-1, відповідно до якого визначено розмір відшкодування в сумі 160 000,00 грн., оскільки, франшиза за полісом №ЕР-212455976 була нульовою (а.с. 132 т. 1) 15.07.2022 між МТСБУ та ТДВ «СК «КРЕДО» укладено договір доручення №120/1 на здійснення страхових відшкодувань за рахунок коштів додаткових гарантійних внесків страховика. Відповідно до умов такого договору 14.08.2024 листом №1495 ТДВ «СК «КРЕДО» звернулося до МТСБУ з проханням здійснити страхові виплати відповідно до реєстру справ №34 (а.с. 125 зворот, т. 1). На виконання зобов`язань, покладених умовами договору, 23.08.2024 МТСБУ винесено наказ № 3.1/15954 про здійснення відшкодування позивачу (а.с. 127 т.1). При цьому в довідці про розмір відшкодування №1 від 22.08.2024, вказано який вид шкоди відшкодовується, кому, на підставі якого саме страхового випадку та його характеристики. (а.с.127 зворот, т. 1). Після чого 26.08.2024 року МТСБУ здійснило відповідний переказ на банківські реквізити позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи колією платіжної інструкції №925429 (а.с. 54 т. 1). Загальна сума, що була сплачена позивачу страховиком становить 160\~000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначив, що ремонт пошкодженого автомобіля не проведений, вартість відновлювального ремонту становить 204\~339, 67 грн., тому із врахуванням страхової виплати 160\~000, 00 грн. просив стягнути з відповідача 44\~339, 67 грн. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Тому, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Оскільки страховиком МТСБУ виплачена сума страхового відшкодування в максимально можливому розмірі (ліміт відповідальності), решта суми майнової шкоди, яка пов`язана з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача [PERSON] , підлягає стягненню з [PERSON] як з особи, відповідальної за завдані збитки. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню, суд приймає до уваги звіт №23/757 від 12.11.2023 ФОП [PERSON] , згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 204\~339, 67 грн. Дана сума визначена спеціалістом також як оціночна вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження транспортного засобу «AUDI Q7» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 18-24 т. 1). Відповідачем дана сума фактично не оспорена і докази на спростування вартості матеріального збитку суду не надані. Позиція представника відповідача [PERSON] про те, що звіт №23/757 від 12.11.2023 ФОП [PERSON] , не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки страховою компанією відповідача (СК «Кредо»), у встановлений законом строк та порядку, складено свій звіт (вих. № 53791 від 15.12.2023 ФОП [PERSON] ) (а.с. 105 т. 1), яким визначено розмір шкоди позивача на рівні 188307,21 грн. на підставі якого МТСБУ, виплачено страхове відшкодування в максимальному розмірі, в сумі 160\~000 грн., що позивачем не оскаржено, та на переконання представника відповідача [PERSON] свідчить про те, що позивач з ним погодився, та у свою чергу свідчить про фактичне узгодження позивачем суми страхового відшкодування, судом до уваги не приймається, оскільки матеріали витребуваної судом страхової справи не містять жодних заяв [PERSON] , в яких би він повідомив страховика винуватця ДТП та/або (МТСБУ) про узгодження суми страхового відшкодування. Фактичне звернення позивача до ФОП [PERSON] з питання складення відповідного звіту про розмір шкоди свідчить про те, що позивач з визначеним страховиком винуватця ДТП розміру шкоди не погодився. Згідно висновку ФОП [PERSON] : матеріальний збиток заподіяний [PERSON] , в результаті пошкодження при ДТП, станом на дату дослідження складає 204\~339, 67 грн. Оскільки позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 160\~000, 00 грн., яка є максимальною сумою страхового відшкодування згідно полісу, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту і сумою страхового відшкодування, яка становить 44\~339,67 грн. При вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача [PERSON] , пов`язаних із пошкодженням його майна і неможливістю користуватись транспортним засобом, істотність вимушених змін у його житті, наслідки, що настали, вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Судові витрати підлягають розподілу наступним чином. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. та оплату послуг ФОП [PERSON] за оцінку вартості матеріального збитку в сумі 4 500 грн. Враховуючи те, що ціна позову складала 54339,67грн., а позов задоволений частково на 90,8% на суму 49\~339,37 грн. (44\~339, 67грн. + 5 000 грн.) з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 879, 81 грн. та витрат на оплату послуг ФОП [PERSON] за оцінку вартості матеріального збитку в сумі 4086, 00 грн. В судовому засіданні, що відбулось 16.04.2025 представник відповідача [PERSON] просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки заявлений розмір витрат є необґрунтованим, завищеним та таким, що не відповідає обсягу проведеної представником позивача роботи. Суд погоджується з наведеною позицією представника відповідача [PERSON] , а тому з огляду на складність справи та характер правовідносин, що склались між сторонами, суд зменшує розмір витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача до суми в 6000 грн. Також суд зазначає, що ухвалення рішення суду відбулось за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11. На підставі викладеного і

Outcome: partial