Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

ТОВ "Бізнес позика" звенулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 03 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» і [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 501062-КС-003, відповідно до якого ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредит у розмірі 55 000 грн., строком до 18.11.2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,16 % в день (фіксована ставка). Відповідач лише частково сплатила заборгованість за договором в розмірі 98 103,31 грн. Станом на 08 лютого 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Бізнес Позика» за договором про надання кредиту № 501062-КС-003 від 03 червня 2024 року складає 61 238,97 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 33 282,09 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 27 956,88 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 61 238,97 грн. та 2 422,40 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про надання кредиту № 501062-КС-003. Відповідно до п.п. 1, 2 вказаного договору визначено, що кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 55 000,00 грн., строком до 18.11.2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,16 % в день (фіксована ставка), яка має нараховуватися на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. ТОВ "Бізнес позика" свої зобов"язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 55 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів та витягом з анкети клієнта [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Звертаючись у суд з даним позовом, ТОВ "Бізнес - позика" зазначає, що відповідач лише частково сплатила заборгованість за договором в розмірі 98 103,31 грн. Станом на 08 лютого 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Бізнес Позика» за договором про надання кредиту № 501062-КС-003 від 03 червня 2024 року складає 61 238,97 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 33 282,09 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 27 956,88 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з наданих ТОВ «Бізнес Позика» доказів кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено 03 червня 2024 року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «Бізнес Позика» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позика» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору. При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні кредитного договору, відповідачем використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту, що також підтверджується наданою позивачем до суду візуальною формою. Саме на цей номер телефону було відправлено одноразовий ідентифікатор «UA-0089», яким підписано кредитний договір. [PERSON] ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором «UA-0089», що підтверджується візуальною формою. Вказані обставини підтверджують укладення сторонами електронного кредитного договору. Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved