Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У червні 2024 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) із вказаною позовною заявою до [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77738577, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер її мобільного телефону. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 6 300,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 25.10.2021 року, фіксована процентна ставка 1,99% в день (п. 2.1. та п. 2.2. договору). У період з 25.09.2021 року по 25.10.2021 року діяла знижена процентна ставка 0,995%, за понадстрокове користування позикою діяла процентна ставка 2,70% в день. Орієнтовна загальна вартість позики становила 8180,56 грн. (п. 2.3. договору). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») було укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 року до договору факторингу від 14.06.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників № 11, в тому числі і за договором позики, укладеним з відповідачем. За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 16\~564,24 грн., з яких: 6300,00 грн. заборгованість за кредитом та 10\~264,24 грн. заборгованість за процентами. 15 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2474299 у розмірі 3500,00 грн. строком на 10 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99% в день. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] …0259 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір, за яким строк користування кредитом продовжується на 10 днів. Дата повернення кредиту 09.01.2022 року, процентна ставка за додатковим договором 1,99% за кожен день користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», а останній набуває права грошової вимоги за договором, укладеним з [PERSON] . За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] у розмірі 5968,98 грн., з яких: 2827,86 грн. заборгованість за кредитом та 3141,12 грн. заборгованість за процентами. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надані їй кредити в строки, передбачені договором про споживчий кредит. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем: - за договором позики № 77738577 від 25.09.2021 року у загальному розмірі 16\~564,24 грн.; - за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2474299 від 15.10.2021 року у загальному розмірі 5968,98 грн. Всього сума боргу за двома договорами складає 22\~533,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 23 вересня 2024 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено судове засідання. 07 лютого 2025 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшла заява та письмові докази по справі. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не прибув. У позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин. Була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Представники третіх осіб - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності встановив наступне. 25 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 77738577, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора LNIL9xDh1p, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Як слідує зі змісту п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позика, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 вказаного договору позики зазначено, що сума позики складає - 6300,00 грн., строк позики - 30 днів, дата повернення позики 25.10.2021 року, фіксована процентна ставка 1,99% на день. З 25.06.2023 року по 25.07.2021 року діє знижена процентна ставка 0,995%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою ставить 2,70% за день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 8180,56 грн. Пунктом 4 Договору встановлено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики. Крім того, п. п. 5.1. та 5.2 Договору встановлено, що позичальник ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також до моменту підписання договору позичальник ознайомився з правилами програми лояльності, в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також правилами постійно діючої акції, діючої для споживачів фінансових послуг. За пунктом 6 Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. До укладання договору про надання позики відповідач [PERSON] ознайомилася з таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, орієнтовною загальною вартістю кредиту, строком кредитування, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором LNIL9xDh1p. Доказів отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 6300,00 грн. матеріали справи не містять та такі не були надані позивачем, незважаючи на зазначення про це в ухвалі судді від 30 грудня 2024 року. Клопотань про витребування доказів від позивача не надходило. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, які формуються відповідно до Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників № 11 в кількості 24 674, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором щодо боржників стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 77738577 у розмірі 16\~564,24 грн., з яких: 6300,00 грн. заборгованість за кредитом та 10\~264,24 грн. заборгованість за процентами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним договором позики за період з 27.10.2023 року по 30.04.2024 року, та на дату відступлення права вимоги 22.11.2023 року, вказана така ж заборгованість відповідача. 15 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 2474299 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Р814, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 3500,00 грн. Строк кредиту 10 днів (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 1.4.1. стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього Договору. Згідно п. 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № 516875…0259 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. До укладання договору відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, про що свідчить відповідне позначення про його підписання позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Р814. ТОВ «Лінеура Україна» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, перерахувавши 15.10.2021 року о 19:07:09 одним платежем 3500,00 грн. на карту № 516875…0259 в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643 від 11.06.2024 року (а.с. 102). 29 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір до електронного договору № 2474299 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний додатковий договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора С311. За даним додатковим договором строк користування кредитом продовжився на 10 днів. Дата повернення кредиту 09.01.2022 року, процентна ставка за додатковим договором 1,99% за кожен день користування кредитом. 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу за № 190720223, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає право вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно Акта прийому-передачі Реєстру боржників від 19.07.2023 року за договором факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 12 212, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 року сума заборгованості складає 5968,98 грн., з яких: 2827,86 грн. заборгованість за кредитом та 3141,12 грн. заборгованість за процентами. Отже, позивач вважає, що до нього, відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 22\~533,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявних у справі договорів, такі договори підписані відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що були направлені їй у смс-повідомленні на її мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 77738577 від 25.09.2021 року та договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна» № 2474299 від 15.10.2021 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодилася з їх умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договорів вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за вищевказаними договорами виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами. Доказів зворотного відповідач суду не надала. Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором позики № 77738577 від 25.09.2021 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Так, договір факторингу № 14/06/21, приєднаний до матеріалів справи, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» датовано 14.06.2021 року, тобто ще задовго до підписання договору позики № 77738577 від 25.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором № 77738577 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19072023. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2474299 від 15.10.2021 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», доказів зворотного відповідачем суду не надано. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Однак, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.10.2021 року та додаткового договору до нього, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 2827,86 грн. є обґрунтованими. Проте, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] сума кредиту становила 3500,00 грн., строк кредиту 10 днів, тобто до 25.10.2021 року, відсоткова ставка 1,99% в день. За додатковим договором від 29.12.2021 року до договору № 2474299 від 15.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] строк користування кредитом продовжено на 10 днів, тобто до 09.01.2021 року, відсоткова ставка 1,99% в день. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, строк дії договору закінчується 09.01.2022 року, сума кредиту становить 2827,86 грн., розмір процентів за користування коштами становить 562,74 грн. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом після 09.01.2022 року та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Позивач всупереч умов договору, нарахував відповідачу проценти за користування кредитом по 24.02.2022 року включно. Таким чином, розмір процентів відповідно до умов додаткового договору становить 562,74 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Оскільки, після спливу строку кредитування відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України фінансові установи не мали права нараховувати відсотки за кредитами, тому вимоги про стягнення відсотків, які нараховані після закінчення строків кредитування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Позивачем не заявлялися позовні вимоги до відповідача щодо стягнення з цього 3% річних від прострочених сум та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. За наведених і встановлених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2474299 від 15.10.2021 року у розмірі 3390,60 грн., з яких: 2827,86 грн. заборгованість за кредитом та 562,74 грн. заборгованість за процентами, відмовивши у стягнення процентів за цим договором у розмірі 2578,38 грн. (3141,12 562,74). При цьому, позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 77738577 від 25.09.2021 року в загальному розмірі 16\~564,24 грн. за безпідставністю. З огляду зазначене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позов судом підлягає задоволенню у розмірі 3390,60 грн., що становить 15,05% від заявленого розміру 22\~533,22 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 455,71 грн. (15,05% від 3028,00 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору у розмірі 2572,29 грн. (3028,00 455,71). Сторони не заявляли про понесення ними інших будь-яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial