Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

25 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і довічно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає про те, що вона є матір`ю [PERSON] , є непрацюючим пенсіонером отримуючи дохід у розмірі 4822,08 грн. За станом здоров`я перебуває під наглядом лікарів, у зв`язку з чим постійно купує коштовні ліки, проходить медичні обстеження, тому матеріальне становище позивача є вкрай нужденним. Відповідач раніше допомагав сплачувати комунальні послуги позивачу, однак вже більше 3 місяців не надає жодної допомоги. В той же час, відповідач, працює, має щомісячний дохід, однак не матеріальної допомоги позивачу не надає, хоча і має таку можливість. Ухвалою суду від 10 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 30 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] . 19 лютого 2025 року третьою особою подано письмові пояснення, згідно яких [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не доведено потреби у постійному лікуванні. Вказує, що за адресою: [ADDRESS] сплачують комунальні послуги [PERSON] , її сини [PERSON] та [PERSON] , який офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. 11 березня 2025 року представником відповідача адвокатом Зеркіним А.С. подано заяву про визнання позову в повному обсязі. 15 квітня 2025 року представником позивача подано до суду письмові пояснення по справі у яких зазначає, що непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку. Вказує, що це самостійне право позивача обирати хто буде відповідачем по справі. Зазначає, що [INFO] сину відповідача - [PERSON] виповнилось 18 років та припинилось стягнення з відповідача аліментів на користь третьої особи. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях по справі. Представником відповідача адвокатом Зеркіним А.С. подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа у судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань про відкладення судового розгляду не подавала. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача. (а.с. 5-6) Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 26.10.2010 серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком. (а.с. 4) З Довідки про доходи №0332833679272321 виданої Відділом обслуговування громадян №16 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській обл. і отримує пенсію за віком та за період з травня 2024 року по жовтень 2024 року сума пенсії складає 28932,48 грн., що становить 4822,08 грн. на місяць. (а.с.7) У відповідності до довідки ТОВ «ФОН-ТАН» [PERSON] 04.07.2024 здійснено УЗД колінних суглобів. (а.с. 9) З доданої до позовної заяви копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 161836 вбачається, що [PERSON] потребує спостереження сімейного лікаря, контроль АТ, призначено останній медикаментозне лікування. (а.с. 12-25) У відповідності до Інформації про оплату комунальних послуг КБ «ПриватБанк» [PERSON] сплачено комунальні за утримання квартири за адресою: [ADDRESS] за період квітень-серпень 2024 року. (а.с. 26-28, 32-35) [PERSON] проходить службу в Національній поліції України на посаді начальника чергової частини відділення поліції № 5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та отримав дохід за період квітень - вересень 2024 року в загальному розмірі 175529,23 грн. Також з доходу [PERSON] утримуються аліменти у розмірі частини на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 29-30) 07 грудня 2022 року [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] .(а.с. 56) [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 57) У відповідності до Довідки КПП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР 06 лютого 2025 року [PERSON] впала та отримала травмування. (а.с. 59) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 60) У відповідності до Посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] з 09.08.2021 по 27.03.2025 отримувала державну соціальну допомогу особи з інвалідністю дитинства [PERSON] , 2007 року народження. (а.с. 62) [PERSON] , [INFO] , проходив регулярно медичний огляд, медичне лікування у зв`язку із захворюванням на цукровий діабет. (а.с. 64-79) Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 214/7057/23 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без задоволення. (а.с. 80-86) Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно зі ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідному порядку. За положеннями частини 1 та 3 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Згідно зі ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 Сімейного кодексу України). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Враховуючи наведені положення законодавства, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Отже, один лише факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік. Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію, яка призначена їй довічно. Сума її пенсії за період з травня 2024 року по жовтень 2024 року складає 28932,48 грн., що становить 4822,08 грн. на місяць. У свою чергу, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2024 року становить 2361,00 грн. Відтак, сума нарахованої позивачу [PERSON] пенсії відповідає сумі прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Разом з тим, доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обов`язком саме позивача. Натомість надані позивач докази не свідчать про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на лікування, придбання ліків, харчування тощо. Посилання позивача [PERSON] на незадовільний стан свого здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії, відтак виходячи зі змісту ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 1 ст. 202 СК України. При цьому суд звертає увагу на те, що надані позивачем квитанції про оплату житлово-комунальних послуг не можуть беззаперечно свідчити, що вказані витрати здійснені саме [PERSON] та інші особи, зокрема відповідач та [PERSON] не несуть обов`язку з утримання квартири [ADDRESS] . Також, позивачем [PERSON] не надано суду доказів щодо відсутності у неї інших доходів або майна, що може приносити дохід. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. За положенням ч. 5 ст. 206 ЦПК України суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Так, заяву про визнання позову подано представником відповідача по справі та такі дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. В свою чергу, суд зважаючи на наведене, враховуючи необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи відмову у задоволенні позову, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed