Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Вимоги мотивує, тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок позивач отримала в подарунок він своїх родичів, ще у 1983 році, а потім перебудувала його за власні кошти в період з 1984-1989 р., але після завершення будівництва його належним чином не зареєструвала. Земельна ділянка під домоволодіння була виділена позивачу відповідно до вимог закону під забудову домоволодіння, але сама земельна ділянка не приватизована. В даний час вона не має можливості офіційно зареєструвати своє право власності на спірне домоволодіння в адміністративному, не судовому порядку, в зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на нього; вказані документи відсутні в зв`язку з тим, що на момент закінчення будівництва вказаного будинку його реєстрація не була проведена в належному порядку. Зараз позивачу необхідно встановити та зареєструвати моє особисте право власності на вказане вище нерухоме майно в офіційному порядку, так як її право власності на нього фактично не визнається. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю. Відповідач - представник Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області подали заяву про розгляд справи без представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за [PERSON] значиться житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1852 га, які розташовані в [ADDRESS] . Земельна ділянка не приватизована і державний акт на неї не виготовлявся. Номер об`єкта по господарського обліку №01-0062-1. Випискою з погосподарської книги №1 на 2021-2025рок с. Феневичі, облікова карта об`єкта по господарського обліку на 2021-2025 роки, номер об`єкта по господарського обліку 01-0062-1, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства значиться [PERSON] , [INFO] . Рік забудови 1950, земельна ділянка площею 0,1852 га. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 17.07.2021, вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , загальною площею 123,6 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м., допоміжною: 61,2 кв.м., площа приміщень загального користування 123,6 кв.м., побудований у 1950 році. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно №76725537 від 22 січня 2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку під зазначеним в заяві об`єктом (ст. 31, частина 1, п. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, позивач не може оформити право власності на будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. У статті 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна. Право на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Зі змістом ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції 01 січня 2023 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 128 ЦК України ( в редакції 1963 року) право власності у набувача майна підтверджується випискою з по господарської книги. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки позивач у своєму позові просив судовий збір, який сплачений ним при подачі вказаного позову, залишити за ним, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з відповідачів на користь позивача не стягується.

Outcome: approved