Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що в червні 2023 року позивачка домовилася з відповідачкою про купівлю будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , про що уклали усну домовленість. На виконання цієї домовленості позивачка сплатила відповідачці в рахунок оплати вартості домоволодіння 2000 доларів США, про що були написані взаємні розписки. [PERSON] у присутності свідка [PERSON] отримала від позивача аванс у розмірі 2000 доларів США за вищевказане домоволодіння. Позивачка з речами та своїми тваринами переїхала до цього будинку, що потребувало від неї тривалого часу та зусиль, стверджує, що перевозила своє майно протягом трьох місяців на відстань більше 100 км. Позивачка зазначає, що відповідачка повідомила їй неправдиву інформацію щодо домовололдіння, так як після передачі відповідачці коштів позивачу стало відомо про те, що домоволодіння перейшло до відповідачки в порядку спадкування, проте своїх спадкових прав на нього вона не оформила, а сам будинок виявився непридатним для проживання. Позивачка зазначає, що вона зверталася за консультаціями до чотирьох юристів з приводу ситуації, що склалася. Також позивачка замовила оцінку домоволодіння, відповідно до якої ринкова вартість житлового будинку оцінена в розмірі 37080,00 грн, що в чотири рази менше від оговореної суми, та в два рази менше за сплачений нею завдаток. Позивачка пропонувала відповідачу повернути їй сплачені кошти за будинок у розмірі 2000 доларів США, однак остання відмовилася, у зв`язку із чим позивачка зверталася з позовом до відповідачки в судовому порядку і просила стягнути на свою користь з [PERSON] грошові кошти в розмірі 75\~050,00 грн. Рішенням суду її позов було задоволено та стягнуто на її користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 75 050,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. У зв`язку з тим, що їй не були компенсовані судом витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500,00 грн, витрати на проведення експертної оцінки вартості будинку у розмірі 2 000,00 грн, поштові витрати у розмірі 484,00 грн, витрати на пальне у розмірі 31\~651,15 грн, не відшкодована доплата до різниці у вартості будинку у розмірі 7 290,00 грн, позивачка зверталася до суду про винесення додаткового рішення суду. Ухвалою суду від 17.09.2024 позивачці було відмовлено у прийнятті додаткового рішення суду у зв`язку з несвоєчасністю подання до суду документів на підтвердження понесення судових витрат. Щодо решти вимог, то у їх задоволенні судом відмовлено, так як про ці витрати у справі адвокат не заявив, зазначає, що адвокат її ошукав. Позивачка вважає, що їй у результаті описаної ситуації неправомірними діями відповідачки по продажу домоволодіння завдано моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 90\~925,85 грн. До цієї суми позивачка включає також понесені матеріальні збитки на загальну суму 50 925,85 грн, у тому числі 31 651,15 грн - витрати на бензин; 484,00 грн - поштові витрати; 2 000,00 грн - витрати на експертну оцінку будинку; 7 290,70 грн - різниця у сумі позову; 9 500,00 грн - не вказаний гонорар адвоката. Позивачка просить врахувати те, що вона втратила квитанції на пальне, так як вона за вимогою відповідачки терміново переїздила з будинку відповідачки у жовтні-листопаді 2023 року. З огляду на викладене, позивачка просить стягнути на її користь з відповідачки грошові кошти у розмірі 90 925,85 грн за спричинену моральну шкоду та 3 058,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді від 25.12.2024 указану позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка 30.01.2025 подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким пред`явлений до неї позов про стягнення моральної шкоди не визнає повністю, мотивуючи свою позицію тим, що позов є необгрунтованим, позивачем не доведено факт завдання їй відповідачкою моральної шкоди. Зазначає, що вона успадкувала будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Користуючись довірою відповідачки, позивачка вселилася у цей будинок разом з домашніми тваринами, проживала там безоплатно, користувалася як будинком, так і земельною ділянкою для випасання худоби та птиці, самовільно провела перепланування будинку. Укладати договір купівлі-продажу позивачка відмовилася, влаштовувала сварки, наносила відповідачці тілесні ушкодження. На пропозицію покинути будинок реагувала агресивно та викликала поліцію. На цей час відповідачка рішення суду про стягнення з неї на користь позивачки суми завдатку за будинок виконала у повному обсязі і не має перед позивачкою жодних грошових зобов`язань. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка позов не визнала та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, суд установив таке. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.06.2024 у справі № 69/194/24 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 75 050,00 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. У справі № 69/194/24 судом було встановлено, що оскільки сторони домовилися у майбутньому укласти договір купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] , то передана позивачкою відповідачці грошова сума у загальному розмірі 2000,00 дол. США є не завдатком, а авансом, який підлягає поверненню. Також позивач надала суду свою заяву до суду про ухвалення додаткового рішення у справі № 699/194/24 та додані до заяви договір про надання правничої допомоги з адвокатом, три квитанції про оплату послуг адвоката на загальну суму 9 500,00 грн, дві квитанції про оплату ТОВ "Земельне Бюро" за оцінку будинку на загальну суму 2 000,00 грн, квитанції про оплату посуг Укрпошти за надсилання листів адвокату та Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області, 54 квитанції про оплату бензину на загальну суму 31 651,15 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2024 відмовлено у задоволенні\~заяви [PERSON] \~про ухвалення\~додаткового рішення\~в справі №699/194/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвала суду мотивована тим, що позивач не дотрималася порядку подачі доказів на підтвердження понесених судових витрат. Крім того, зазначено, що витрати, відносно яких позивач просить ухвалити додаткове рішення, а саме, на експертну оцінку вартості будинку у розмірі 2000,00 грн, поштові витрати у розмірі 484,00 грн, витрати на пальне у розмірі 31651,15 грн, доплату до різниці у вартості будинку у розмірі 7290,70 грн - не є судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи у розумінні ст. 133 ЦПК України і відносно них не може бути постановлено додаткове судове рішення на підставі ст. 270 ЦПК України. До позовної заяви додано заяви позивачки до Голови Звенигородської РДА від 29.12.2023, Голови Селищенської сільради від 29.12.2023 із проханням посприяти їй у підключенні електроенергії до будинку по [ADDRESS] , у якому вона проживає з дозволу власниці [PERSON] і за заявою якої будинок було відключено від електропостачання. Селищенський сільський голова надав позивачці на її звернення відповіді від 29.12.2023 та від 17.01.2024, згідно з якими підключення електропостачання до будинку можливе у разі надходження звернення власника будинку [PERSON] . Поняття моральної (немайнової) шкоди й порядок її відшкодування визначаються ст. 23 ЦК України, згідно з якою моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути: порушення майнових (ст.386, ст.396 ЦК України); особистих немайнових прав особи(ст.280 ЦК України), а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом або розірвання договору (ст.611 ЦК України); прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб ( ст. 1167 ЦК України); заподіяння каліцтва, іншого ушкодження здоров`я або смерті особи (ст.1168 ЦК України) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Незалежно від наявності вини відшкодовується шкода у випадках, передбачених ч.2 ст.1176 ЦК України. Частиною другою п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Доказами, що обгрунтовують розмір моральної шкоди, можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці факти встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками) та іншими документами тощо, що підтверджують обставини, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди, обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації і т.ін. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд установив, що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] , який у порядку спадкування належить відповідачці. На підтвердження своїх намірів позивач передала відповідачці на підставі письмової розписки від 26.06.2023 у рахунок майбутніх платежів за будинок кошти у розмірі 2000,00 доларів США у якості авансу, а відповідачка дозволила позивачці вселитися у цей будинок. У подальшому восени 2023 позивачка відмовилася купувати будинок та висунула вимогу про повернення їй відповідачкою сплачених у якості аванса 2000,00 США, із чим була не згідна відповідачка, мотивуючи тим, що сплачена сума є завдатком. Спір сторін було вирішено судом 24.06.2024 за зверненням позивачки. Її позов задоволено повністю та стягнуто з відповідачки на користь позивачки сплачений нею відповідачці аванс за будинок у гривневому еквіваленті у розмірі 75 050,00 грн. Відповідачка повністю сплатила позивачці присуджені цим рішенням кошти. Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що до заподіяних їй відповідачкою моральних збитків вона відносить понесені нею матеріальні витрати, а саме: не компенсовані судом у справі №№ 699/194/24 за її позовом до [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500,00 грн, експертну оцінку вартості будинку у розмірі 2 000,00 грн, поштові витрати у розмірі 484,00 грн, витрати на пальне у розмірі 31 651,15 грн, доплату до різниці у вартості будинку у розмірі 7\~290,00 грн. Зазначення позивачем, що її матеріальні збитки є моральними, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Необхідність дотримання принципу jura novit curia («суд знає закони») підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), у якій зазначено, що згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Щодо відшкодування понесених позивачкою витрат у судовій справі №699/194/24. Відповідно до глави 8 ЦПК України питання про розподіл судових витрат вирішується судом із дотриманням приписів ЦПК України у справі, у якій ці витрати були понесені. Суд звертає увагу, що у справі №699/194/24 позивачка зверталася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення і просила суд стягнути на її користь з [PERSON] понесені у справі судові витрати, а саме, витрати на правничу допомогу у розмірі 9500,00 грн, витрати на експертну оцінку вартості будинку у розмірі 2000,00 грн, поштові витрати у розмірі 484,00 грн, витрати на пальне у розмірі 31651,15 грн, доплату до різниці у вартості будинку у розмірі 7290,70 грн, а всього 50925,85 грн. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17.09.2024 відмовлено у задоволенні\~заяви [PERSON] \~про ухвалення\~додаткового рішення\~в справі №699/194/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Ухвала суду мотивована тим, що позивач не дотрималася порядку подачі доказів на підтвердження понесених судових витрат на оплату правничої допомоги. Крім того, зазначено, що витрати, відносно яких позивач просить ухвалити додаткове рішення, а саме: на експертну оцінку вартості будинку у розмірі 2000,00 грн, поштові витрати у розмірі 484,00 грн, витрати на пальне у розмірі 31651,15 грн, доплату до різниці у вартості будинку у розмірі 7290,70 грн - не є судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи у розумінні ст. 133 ЦПК України і відносно них не може бути постановлено додаткове судове рішення на підставі ст. 270 ЦПК України. За таких обставин суд виснує, що питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 9500,00 грн було остаточно вирішене у справі №699/194/24. Тому у частині заявлених позивачем вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 9500,00 грн провадження у справі слід закрити. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача доплати до різниці у вартості будинку у розмірі 7290,70 грн. Так, у справі №699/194/24 позивачем було заявлено вимогу про стягнення на свою користь з [PERSON] коштів, переданих за будинок, у розмірі 75 050,00 грн, виходячи з розрахунку курсу долара США до гривні за курсом 37,525 грн станом на 25.01.2024 (2000,00 доларів США х 37,525 грн). Питання по суті заявленого позову про повернення коштів було вирішено судом і перераховувати суму сплаченого позивачкою авансу за іншим курсом національної валюти до долара США у цій справі суд не має правових підстав. Тому у цій частині провадження у справі також підлягає закриттю. Щодо витрат на експертну оцінку вартості будинку у розмірі 2000,00 грн, то позивач указану оцінку проводила з власної ініціативи, жодних підстав стягувати її вартість з відповідачки суд не вбачає. Так само відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивачки заявлених витрат на пальне у розмірі 31651,15 грн та поштові витрати у розмірі 484,00 грн, так як позивач не довела, що витрати на пальне та пошту перебувають у причинному зв`язку з конкретними неправомірними діями (бездіяльністю) відповідачки, а не вчинені позивачкою з власної ініціативи і на власний ризик. Позивачка не надала маршрутів поїздок, розрахунків витрат пального, необхідності здійснення цих поїздок саме у зв`язку з неправомірними діями відповідачки. Крім того, відповідачка не має нести витрати, пов`язані з перевезенням позивачкою своїх кіз, курей та котів, а також іншого майна, як при переїзді до будинку відповідачки, так і при виселенні з нього. Саме позивачка ухвалювала рішення про переїзди, та саме вона відмовилася від укладання договору купівлі-продажу будинку. Щодо моральної шкоди. Позивачка вважає, що завдана їй моральна шкода полягає у понесених нею матеріальних витратах, пов`язаних із попередніми домовленостями з відповідачкою щодо укладення договору купівлі-продажу будинку, у незручностях, яких вона зазнала у зв`язку із переїздом у будинок відповідачки, перебуванням у ньому, а потім у зв`язку із виселенням з цього будинку. Надані як докази аудіозаписи фрагментів розмов не доводять наявність погроз з боку відповідачки, а лише вказують на те, що між сторонами існував конфлікт. Відповідачка, уважаючи отриману суму завдатком, ураховуючи небажання позивачки укладати договір купівлі-продажу майна, просила позивачку звільнити житло. Натомість позивачка, посилаючись на неналежний стан будинку, продовжила проживати у цьому будинку і звільнила його у зручний для себе час, про що повідомила відповідачку як власницю житла безпосередньо у судовому засіданні при розгляді судової справи № 699/194/24. Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№ 804/2252/14, 818/1394/17 відповідно). Суд не заперечує, що позивачка мала моральні переживання, пов`язані із перебуванням у будинку відповідачки після виникнення конфлікту між сторонами, переживала у зв`язку з необхідністю змінювати місце проживання, однак ці моральні страждання виникли після того, як сама позивачка відмовилася укладати договір та створювала конфліктні ситуації. Суд враховує, що позивачка мала вільний доступ до будинку відповідачки протягом чотирьох місяців до переїзду до нього, отже мала можливість впевнитися в тому, у якому стані перебуває будинок. Натомість лише остаточно переїхавши до будинку, зі слів позивачки наступного дня після переїзду, позивачка повідомила про неналежний стан будинку. Суд також звертає увагу, що у судовому процесі понесені позивачем судові витрати у повному обсязі не були їй відшкодовані не через дії відповідачки, а через те, що сторона позивача не дотрималася процесуальних вимог у цивільному процесі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач на власний розсуд і ризик надала відповідачу аванс у рахунок майбутнього договору купівлі-продажу будинку, при цьому не перевіряла наявності у відповідача правовстановлюючих документів на будинок, дійсної експертної вартості будинку. Далі позивач також на власний розсуд та ризик вселилася у будинок до укладення договору-купівлі продажу будинку та здійснювала там певні ремонтні роботи. Від попередніх домовленостей між сторонами щодо укладення договору купівлі-продажу будинку відмовилася саме позивач, але після цього не виселялася з будинку. Суд вважає, що позивачка не довела у суді, що указана моральна шкода завдана їй протиправними діями чи бездіяльністю відповідачки і що між такими діями (бездіяльністю) існує причинний звязок. Вищевказані складові є необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тому у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки моральної шкоди суд відмовляє. Щодо судових витрат. Позивачем при подачі позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, при цьому заявлено одну майнову вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 90\~925,00 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На момент подачі [PERSON] позову до суду 21.11.2024 прожитковий мінімум на прцездатну особу становив 3028,00 грн. Тоді позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Отже, необхідно повернути позивачці з державного бюджету судовий збір у розмірі 1816,80 грн. У решті судовий збір у розмірі 1211,20 грн суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed