Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У грудні 2024 року до суду надійшла позовна заява представника позивача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерне товариство\~«Державний ощадний\~банк України»\~в особі\~філії Харківського\~обласного управління\~акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»\~заборгованість за договором про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) №209/0246 від 03.09.2021 у сумі 676 518,79 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 10 147,78 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між сторонами укладений Договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) від 03 вересня 2021 року №209/0246. Відповідно до умов кредитного договору, Кредит надається у розмірі 667 734,00 грн. на строк 48 місяців. З остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 02 вересня 2025 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти у розмірі 5,99% річних. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався щомісячно, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 15 678,69 грн. та сплачувати проценти, щомісячно нараховані банком з моменту видачі кредиту на залишок заборгованості за кредитом, виходячи з кількості днів користування кредитом у місяці 30 днів, у році 360 днів, незалежно від кількості днів у розрахунковому періоді. Позивач вказує, що банк виконав покладені на нього зобов`язання в повному обсязі надавши можливість відповідачу користуватись кредитними коштами в сумі 667 734,00 грн. Позивач зазначає, що надалі між відповідачем та ДП «Автотрейдінг-Схід» укладено договір купівлі-продажу від 28 серпня 2021 року Ф-П2 №АС0-002314, відповідно до якого відповідач отримав у власність автомобіль марки FORD комерційний опис KUGA, номер державної реєстрації [NUMBER] , колір сірий. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов`язання кредитним договором між банком та позичальником укладений договір застави майна від 03 вересня 2021 року №209/0246/1. Позивач вказує, що відповідач покладені на нього зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25 листопада 2024 року становить 676 518,79 грн., з яких: 603 750,20 грн. заборгованість за кредитом; 72 768,59 грн. проценти за користування кредитом. Позивач вказує, що неодноразово направляв на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту, яка не була отримана позичальником та повернулась 08 квітня 2024 року за закінченням терміну зберігання. Банком було змінено термін остаточного повернення кредиту у бік його зменшення до 09.05.2025. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~07\~лютого 2025\~рокузакрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/8100/24 за позовною заявою Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду. Представник позивача, Рябова С.П., яка діє на підставі довіреності від 19.12.2024, в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судом встановлено, що 03 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений Договір про споживчий кредит №209/0246 (для придбання транспортного засобу) (а. с. 15-22). Відповідно до пункту 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 667 734,00 грн. на строк 48 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02 вересня 2025 року якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно умовами Договору. Згідно пункту 2.3 Договору кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу. Відповідно до пункту 2.4.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 5,99 % річних у гривні. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 15 678,69 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 25 листопада 2024 року виникла заборгованість за Договором про споживчий кредит №209/0246 яка становить 676 518,79 грн., що складається з: 603 750,20 грн. заборгованість за кредитом; 72 768,59 грн. проценти за користування кредитом, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань (а.с. 68-69). Судом також встановлено, що 03 вересня 2021 року між Акціонерним товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір застави майна №209/0246/1 (а.с. 32-38). Відповідно до пункту 2.4 Договору застави, предметом застави за цим Договором є рухоме майно, а саме: автомобіль марки FORD комерційний опис KUGA, номер державної реєстрації [NUMBER] , рік випуску 2021, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , колір сірий, об?єм двигуна1496, придбаний за договором купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту Ф-П2 № АС0-002314 від 28.08.2021, укладеного між Заставодавцем та продавцем транспортного засобу. Договірна вартість застави за погодженням сторін складає 834 668,00 грн. Відповідно до пункту 7.1 Договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання, зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не поверне заставодержателю суму кредиту, та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із зобов`язання, а також у разі відкриття господарським судом щодо заставодавця провадження у справі про неплатоспроможність, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь - яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані заставодавцем у відповідності з цим договором, виявляться недійсними. Згідно пункту 7.4.1 Договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, будь-яким способом, не забороненим законодавством в тому числі, за рішенням суду у встановленому законодавством та цим договором порядку. Відповідно до пункту 12 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами з уим договром здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправки. Відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою сторони, зазначеною у цьому договорі або в кредитній заявці або останньому письмовому повідомленні відповідної сторони. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 03.09.2021 на спірний автомобіль накладено обтяження щодо заборони відчуження на підставі укладеного 03.09.2021 між Акціонерним товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] договору застави майна №209/0246/1 (а.с.43-44). Як зазначає представник позивача наразі банком предмет застави в рахунок погашення заборгованності за кредитом не реалізовано, місцезнаходження транспортного засобу не відомо. 06.04.2023, 02.11.2023, 20.03.2024, Банк направив на адресу відповідача повідомлення про заборгованість за кредитним договором та банк вимагав її погашення у встановлений строк, факт відправки повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням (а. с. 45 -49). 21.03.2024 банк направив відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту, однак вимога була залишена відповідачем без задоволення та 08.04.2024 повернута на адресу банку за закінченням терміну зберігання (а.с. 50-51, 52,53). Як зазначає представник позивача,направивши позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту банком було змінено термін остаточного повернення кредиту за договором про споживчий кредит № 209/0246 у бік його зменшення до 09.05.2024. Крім того, 20 березня 2024 року Банк направив на адресу відповідача повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов`язань за адресою, яка вказана позичальником у кредитному договорі, факт відправки повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням (а. с. 59-60). З наданих представником позивача до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо процентної ставки за користування кредитом. У відповідності до положень ч. 3 ст.\~12\~ та ч. 1 ст.\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~ учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~ передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положеньст.\~83\~ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~ роз`яснено, що виходячи з принципу процессуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторонни процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулюванн ярішень. (Проніна протии України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, не подав відзив з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 676 518,79 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10 147, 78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved