Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

До суду надійшов позов, у якому позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,9058 га, кадастровий номер 1223584000:01:049:0020, розташовану на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який залишив заповіт на ім`я батька позивача, [PERSON] . Батько позивача фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння земельною ділянкою, зокрема звернувшись до нотаріуса, оформивши документи, уклавши договір оренди та отримуючи орендну плату. Після смерті батька позивача 24 лютого 2006 року позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, але отримав відмову від Другої павлоградської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку через пропущення його батьком строку для прийняття спадщини після [PERSON] . Позивач вказує, що його сестра, відповідач [PERSON] , є іншим спадкоємцем, і можливий спір про право. Ухвалою суду від 14.04.2025 було витребувано у Павлоградської філії Державного нотаріального архіву спадкову справу № 308/2008, видану 23.07.2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнала позов повністю та не заперечувала проти його задоволення. Третя особа, Друга павлоградська державна нотаріальна контора, листом від 18.04.2025 року надала заяву про розгляд справи без її представника. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст. 5 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно з копією заповіту, посвідченого нотаріусом, [PERSON] залишив усе своє майно, зокрема земельну ділянку площею 5,9058 га, кадастровий номер 1223584000:01:049:0020, [PERSON] . Спадкова справа № 308/2008, видану 23.07.2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] а підтверджує, що [PERSON] звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але не завершив оформлення спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкова справа після смерті [PERSON] , витребувана судом, підтверджує, що його спадкоємцями за законом є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.07.2008 року на іншу земельну ділянку площею 5,9676 га Згідно з довідкою від 21.03.2025 року, наданою Селянським (фермерським) господарством «Ставки» [PERSON] постійно користувався земельною ділянкою площею 5,9058 га після смерті [PERSON] , зокрема уклав договір оренди, отримував орендну плату та частково обробляв її самостійно. Ці дії свідчать про фактичне вступлення [PERSON] в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відтак, до спадкових правовідносин, що виникли після смерті [PERSON] ( [INFO] ), застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на той час. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він: 1) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Фактичний вступ у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, включає дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування майном, підтримання його в належному стані. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Як встановлено судом, [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння земельною ділянкою. Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. До спадкових правовідносин після смерті [PERSON] (24.02.2006) застосовується Цивільний кодекс України 2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом або заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини становить шість місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] своєчасно подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 23.07.2008 року. Відповідач [PERSON] , визнавши позов, не заперечує права позивача на спадщину, що включає земельну ділянку, прийняту їхнім батьком після [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19), прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися письмовими доказами, зокрема довідками, що засвідчують користування майном, або іншими документами, які підтверджують управління чи володіння спадковим майном. У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 631/1153/13-ц (провадження № 61-26750св18) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, а дії спадкоємця з управління, розпорядження чи користування майном свідчать про прийняття спадщини. З урахуванням визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України), а також встановлених судом обставин, позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved