Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Брикса Х.І. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.05.1993. Під час шлюбу ними за спільно нажиті грошові кошти придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо поділу майна, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 17.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 11.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до\~ч.\~1\~статті 280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.1993 [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №640 та свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00047021034 від 17.09.2024 та свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане повторно 30.10.2019 Тернопільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіальної управління юстиції у Тернопільській області. [PERSON] 13.09.2002 змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується тим же повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00047021034 від 17.09.2024. 12.11.2001 [PERSON] та [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , уклали договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. за номером в реєстрі 5585. Згідно із договором [PERSON] купив належну [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 03.12.1997 за №670, однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири 23,7 кв.м, житлова 12,1 кв.м. 10.01.2002 Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого ціла квартира [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що квартира була придбана сторонами за час шлюбу, а отже належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.\~63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із статтею 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної вартості подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із нормами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Враховуючи те, що сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, виходячи з презумпції рівності часток подружжя, суд дійшов до переконання про необхідність задовольнити позов шляхом визнання однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , та в порядку поділу цього майна визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. судового збору, який сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved