Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

У лютому 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» (далі - ТОВ «ФК «Суперіум»), в інтересах якого діє представник позивача Вишневська О.І., звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 56084,80 грн. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 22 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Суперіум» та [PERSON] укладений договір позики №8312, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 20000 грн., що підтверджується платіжним доручення №84 від 19 листопада 2021 року, загальний розмір кредиту з урахуванням суми, яка передбачена як плата за оформлення договору позики, яка складає 8,5% від розміру позики становить 21700 грн. Оскільки в подальшому відповідач не виконував свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту та не здійснював оплату процентів згідно графіку платежів, в зв`язку із чим його заборгованість за договором позики становить 56084,80 грн., з яких 10660,58 грн. заборгованість по тілу, 24679,29 грн. заборгованість по відсоткам, 20745,19 грн. заборгованість по комісії. Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник ТОВ «ФК «Суперіум» Вишневська О.І., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилася, згідно позовної заяви просила розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК «Суперіум» та не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того 18 березня 2025 року представник позивача надала додаткові пояснення щодо виявленої нею описки в написані в позовній заяві номеру договору позики, а саме зазначила, що помилково нею було вказано номер договору «8312», замість вірного №3892. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 22 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Суперіум» та [PERSON] укладений договір позики №3892. За умовами\~цього\~договору\~ [PERSON] надано кредит у розмірі 20000 грн. для задоволення особистих потреб, строком\~30 календарних місяців та починається з моменту зарахування суми позики на поточний рахунок позивальника [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа Банк». Загальний розмір кредиту за договором позики складає 21700 грн., з урахуванням суми, зазначеної в п. 3.3. договору позики (при видачі позики за цим договором позичальник сплачує плату за оформлення цього договору позики, яка складає 8,5 % від розміру позики, зазначеної у п. 1.1. Договору). Згідно п.2.1 Договору позика надається не пізніше наступного робочого дня з дня підписання сторонами цього Договору та отримання позикодавцем підписаного позичальником примірнику цього Договору та завіреної належним чином копії паспорту та облікової картки платника податків позичальника. Вказаний договір був підписаний особисто [PERSON] . В обґрунтування надання кредитних коштів в розмірі 20000 грн. за кредитним договором №3892 від 22 листопада 2021 року представник позивача послався у позові та надав копію платіжного доручення №84 від 19 листопада 2021 року. Згідно якого ТОВ «ФК «Суперіум» перерахував [PERSON] 20000 грн. (отримувач - АТ «Альфа Банк» рахунок № [NUMBER] ), у призначені платежу зазначено СС/21/19399 від 07 червня 2021 року, надання кредитних коштів за договором без ПДВ, проведено банком 19 листопада 2021 року. Згідно довідки №29/01-2025 від 29 січня 2025 року - заборгованість боржника [PERSON] за договором «№8312» від 22 листопада 2021 року, саме такий номер договору зазначено у вказаній довідці, загальна сума заборгованості становить 56084,809 грн. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, представником позивача не доведено факту отримання або зарахування коштів на рахунок відповідача, що позбавляє суд можливості встановити факт наявності та суму заборгованості. За положеннями ст.ст.22-25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Платіжна вимога на примусове списання коштів може бути відкликана стягувачем у будь-який час до списання коштів з рахунка платника шляхом подання до банку, що обслуговує цього стягувача, документа на відкликання. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією. Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписка особового рахунку клієнта (рух коштів) підтверджує виконання за день операцій клієнтом. Позивач поставивши питання про стягнення заборгованості за наданим договором позики №3892 від 22 листопада 2021 року у розмірі 56084,8 грн. надав лише графік платежів до договору позики №3892 від 22.11.2021 року, підписаний клієнтом. На підтвердження факту перерахування коштів відповідачу, представник позивача надав копію платіжного доручення № 84 датоване 19 листопада 2021 року. З якого вбачається, що відповідач отримав 20000 грн. на три дні раніше, а ніж сторони підписала договір позики, в той час коли за умовами самого договору - п.2.1, позика надається не пізніше наступного робочого дня з дня підписання сторонами Договору, який було підписано 22 листопада 2021 року. Крім того номер карткового рахунку зазначений в самому платіжному дорученні, відрізняється від номеру карткового рахунку, зазначеного в договорі позики №3892 від 22 листопада 2021 року, а також в призначені платежу вказано відомості ймовірно про інший договір - СС/21/19399 від 07 червня 2021 року, який не є предметом даного позову. Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому, згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20. До матеріалів справи не додано доказів належності [PERSON] карти [NUMBER] , а також не надано виписки по рахунку [PERSON] по цій карті на підтвердження зарахування йому кредитних коштів в розмірах 20000 грн. згідно умов Кредитного договору №3892 від 22.11.2021. Позивач клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв, а зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати у позивача докази. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наданий представником позивача графік платежів до договору позики №3892 від 22 листопада 2021 року, складений представником ТОВ «ФК «Суперіум» банку в односторонньому порядку, залежить від його волевиявлення, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Оскільки в матеріалах справи відсутня заява відповідача про визнання позову, і оскільки саме на позивача в силу положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України покладається доведення обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, відтак неподання відповідачем відзиву на позовну заяву саме по собі не свідчить про визнання ним обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин встановленими. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у сумі 20000 грн., матеріали справи не містять. Отже, у зв`язку із не доведенням позивачем факту надання [PERSON] кредитних коштів, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed