Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до [PERSON] в якому просили витребувати у останнього з незаконного володіння автомобіль марки Дачія Логан, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування позовної зазначено, що [INFO] померла донька [PERSON] [PERSON] . Приблизно о 2019 2020 роках [PERSON] придбала транспортний засіб Дачія Логан, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] за гроші які надала їй мати та бабуся. Після смерті доньки відкрилася спадщина на квартиру та на спірний транспортний засіб. Право власності на автомобіль належить частці [PERSON] , як спадкоємиці за законом першої черги та неповнолітній [PERSON] частина. Та отримали свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після смерті [PERSON] , [PERSON] забрав автомобіль та користується вказаним автомобілем. Відповідач не має наміру повертати автомобіль чи сплачувати вартість автомобілю, а тому звертаються до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.02.2025 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував щодо позовних вимог. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] була донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 5). [PERSON] уклав шлюб 03.06.2011 року із [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). У подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, в графі батьки зазначено: батько громадянин України [PERSON] , мати громадянка України [PERSON] (а.с. 30) Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказане рішення набрало законної сили (а.с. 8) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається, в тому числі, автомобіль марки Дачія Логан, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10). Так, у відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Право власності гарантовано ст.41 Конституції України та є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України). Право власника на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном закріплено у ст.319 ЦК України. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним (ст.387 ЦК України), і, відповідно, у якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Однак, необхідною умовою застосування положень ст.387 ЦК України є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами, і особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача, при цьому, право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до положень діючого законодавства, зокрема, ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття (ст.1268 ч.5 ЦК України). На підставі положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, і кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст.1266 ч.1 ЦК України). Таким чином, зазначені норми діючого законодавства, надають власникові, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, чи витребування майна з чужого незаконного володіння. Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Так, у Постанові ВС від 18 травня 2020 року (справа №381/3165/17) зазначено, що віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника, а також, це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Водночас, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна не має договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору (Постанова ВС від 02 березня 2016 року (справа №6-3090цс15). Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст.76 ЦПК України, відповідно до яких доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд вважає вимоги позивачів обґрунтованими, і, відповідно, приходить до висновку про необхідність витребування майна із чужого незаконного володіння.

Outcome: approved