Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

В інтересах [PERSON] до суду звернувся представник [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача коштів по розписці від 21 листопада 2021 року в розмірі 3500 доларів США та судових витрат. В обґрунтування позову вказано, що позивач 21 листопада 2021 року дав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01 жовтня 2022 року. Однак до часу звернення з позовом борг відповідачем не повернуто. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надана розписка. Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики та не виконано зобов`язань в повному обсязі за цим договором. Ухвалою судді\~від 06\~грудня 2024\~року відкрито\~спрощене провадження\~по справі без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, конверт, який був направлений за адресою його реєстрації повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від них не надходили. Також, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк. На підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач є таким, якому вручена судова повістка. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно достатті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики з [PERSON] , позивач подав оригінал розписки від 21 листопада 2021 року. (а.с.18) З аналізу змісту цієї розписки встановлено, що відповідач [PERSON] взяв у борг у [PERSON] гроші у сумі 3500,00 доларів США та зобов`язався їх повернути до 01 жовтня 2022 року. Отже, усі істотні умови викладені в оглянутій розписці дотримані та узгоджуються із ст. 1046 ЦК України, яка визначає поняття договору позики. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі N 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, розписка від 21 листопада 2021 року підтверджує укладення 21 листопада 2021 року договору позики між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] отримав у позику гроші у сумі 3500 доларів США та зобов`язався повернути [PERSON] позику у строк до 01 жовтня 2022 року. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1, 2 ст.\~76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом на подання до суду клопотання про призначення судової експертизи чи надання суду висновку експерта за замовленням учасника справи, або інших доказів для заперечення вказаних вище обставин, а тому, в силу вимог ст. 12, 76, 81 ЦПК України, вони не спростовані відповідачем шляхом надання належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтвердили про те, що від [PERSON] він не приймав будь-яких коштів, договору позики з позивачем не укладав, розписки не писав та не підписував. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] було отримано кошти у борг від [PERSON] , а зміст розписки підтверджує умови та факт укладення договору позики. Відтак, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних правовідносин. При цьому, доказів належного виконання зобов`язань відповідачем суду не надано та не спростовано факту укладення договору позики. Вра ховуючи, що позичальник своїх зобов`язань із повернення суми позики не виконав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в сумі 3500 доларів США. При цьому, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1148,00 грн. від сплати якого позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved