Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

У квітні 2025 року адвокат Какулія О.Є., який представляє інтереси заявника [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт народження дитини жіночої статі - [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Сватово Луганської області. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась у м. Сватове Луганської області. У зв`язку із чим отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявник зазначає, що провести державну реєстрацію народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не являється можливим оскільки документи, що видані органами влади, створеними всупереч законодавству України, є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року головуючим суддею у справі визначено Войтенко Т.В. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом із цим, представник заявниці в прохальній частині заяви просив суд про розгляд справи без участі заявниці та її представника. Представник заінтересованої особи - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що заявниця та заінтересована особа повідомлені про місце, час та дату засідання належним чином та їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе провести засідання за відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] . 14.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб органами окупаційної влади, про що в матеріалах справи міститься свідоцтво серія [NUMBER] . У [PERSON] [INFO] в м. Сватове Луганської області, Україна, народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією виписки з карти новонародженого № [NUMBER] від 19.09.2024р. та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно із вказаним свідоцтвом батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Отже, заявник є заінтересованою особою, якій надано право передбачене ч. 1 ст. 317 ЦПК України звернутися до суду із відповідною заявою, адже це стосується прав та обов`язків її дитини для підтвердження та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Провести державну реєстрацію народження дитини не вбачається можливим з підстав невідповідності форми пред`явленого документу формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.10.2006 за № 1150/13024 Частиною 1 статті 144 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 13 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено підставу для проведення державної реєстрації народження дитини, якою є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження проводиться за усною чи письмовою заявою батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому на цей час вона перебуває, а також на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження копії такого рішення або будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в день її пред`явлення заявником. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Норма Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо недійсності документів, виданих окупаційними органами, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи, не означають, що на їх підставі органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть здійснити державну реєстрацію смерті особи. Вказані зміни фактично дозволяють суду брати до уваги та оцінювати разом з іншими доказами видані окупаційною владою документи про смерть особи при вирішенні питання про встановлення факту смерті особи на підставі таких документів, з метою подальшого внесення актового запису про смерть особи на підставі відповідного судового рішення. Таким чином, судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку встановити факт народження її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки народження дитини відбулося на тимчасово окупованій території України. Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки дозволяє їй в подальшому здійснити реєстрацію народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримати свідоцтво про народження згідно з чинним законодавством України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для встановлення факту народження дитини заявниці на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved