Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 30 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області з позовною заявою, сформованою в системі "Електронний суд", до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором від 26 квітня 2024 року № 3815950424 у розмірі 35280,0 грн., у тому числі: - 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 23 280 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (8000*1,5%*194); - 4 000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Пунктом 2.5. Договору встановлений строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Згідно пункту 3.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсягу, перерахував суму кредиту на картковий рахунок, вказаний позичальником, на підтвердження чому надав копію квитанції EasyPay до платіжної інструкції No 19839-1354-103912777 (ID платежу: 1399739789). Відповідач же на виконання Договору здійснив лише один платіж 26.04.2024 р. на загальну суму 2 160 грн. 00 коп., за рахунок якої погашено проценти станом на 16.05.2024 р. Пунктом 6.4. Договору передбачається, що у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Товариству) та/або шляхом СМС- повідомлення на номер телефону Позичальника зазначений в Договорі або в його Особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в Месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані. Заборгованість за процентами нараховано за період з 17.05.2024 р. до 26.11.2024 р. (тобто до дати підготовки цієї позовної заяви включно), у зв`язку із відсутністю подальших опплат за Договором зі сторони Відповідача проценти у наступні 194 дні нараховувались за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5% (п. 2.6.1. Договору). 2. Процесуальні питання, пов`язанні з розглядом справи. 03.12.2024 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ "Іннова Фінанс" «про стягнення заборгованості», в який також просить розглянути справі без участі представника позивача (а.с.2-11 03.12.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям справу передано в провадження судді Кузнєцової А. С. (а.с.40) 06.12.2024 р.. ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ Кузнєцової А. С. відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.43). 03.02.2025 р. відповідач [PERSON] надав заяву на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.49) 18.02.2025 р. від відповідача Чернова В.С. надійшов відзив на позов (а.с.52-56). 27.02.2025 р. позивачем була надана відповідь на відзив (а.с.59-71). 28.02.2025 р. від позивача надійшло клопотання про долучення доказів а саме: роздруківки руху коштів за договором № 3815950424 (а.с.72-76) 20.03.2025 р. відповідачем надані суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.83-86). 31.03.2025 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі з урахуванням наданих відзиву та заперечень на відповідь на відзив (а.с.87). Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. 3. Аргументи позивача. На обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ "Іннова Фінанс" посилається на те, що Кредитний договір між сторонами від 26 квітня 2024 року № 3815950424 було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Закон «Про електронну комерцію» передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Позивач вказує, що відповідно до п. 2.1. Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). Відповідно до п. 10.6.10.7. договору Позики Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлене про те, що Позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Товариства є формування на дання на ознайомлення Позичальнику Оферти, а також генерація та направлення Позичальнику Одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору зі сторони Позичальника є направлення Позичальником повідомлення, що містить Одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через Особистий кабінет. Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс-повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки "підписати". Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". На підтвердження укладання договору Позики між Кредитодавцем та Позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає роздруківку з електронної пошти позивача - support@ на електронну пошту відповідачу - [INFO] одноразові ідентифікатори для підпису договору позики № 3815950424 та паспорту споживчого кредиту. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Позивач зазначає, що Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсягу, перерахував суму кредиту на картковий рахунок, вказаний позичальником, на підтвердження чому надав копію квитанції до платіжної інструкції № 19839-1354-103912777 (ID платежу: 1399739789). Відповідач же на виконання Договору здійснив лише один платіж 26.04.2024 р. на загальну суму 2 160 грн. 00 коп., за рахунок якої погашено проценти станом на 16.05.2024 р. В результаті неналежного виконання позичальником Договору у нього виникла заборгованість за Кредитним договором від 26 квітня 2024 року № 3815950424 у розмірі 35280,0 грн. , у тому числі: - 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 23 280 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (8000*1,5%*194). Нарахування процентів здійснено за період з 17.05.2024 р. до 26.11.2024 р. (до дати підготовки цієї позовної заяви включно), тобто за 194 днів; - 4 000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Пунктом 2.5. Договору був встановлений строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Згідно пункту 3.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника за наданими реквізитами платіжної картки: [NUMBER] . Пунктом 6.4. Договору передбачається, що у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Товариству) та/або шляхом СМС- повідомлення на номер телефону Позичальника зазначений в Договорі або в його Особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в Месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані. Факт надсилання віповідачу такої вимоги підтверджується листом ТОВ "Мобізон" від 25.02.2025 р. виx. № 250225-01 про відправку на телефон [NUMBER] SMS-повідомлення (вимогу) такого тексту: «Zgidno punktu 6.4 dogovoru, vimoga kompaniyi, dostrokove vikonannya zobov'yazan' za keditom vpovnomu obsyazi! 0800310121»). З приводу доводів відповідача щодо неправомірно застосованій процентної ставки за кредитним договором позивач у своїй відповіді на відзив вказує, що укладення Договору - не є актом примусових дій з боку Товариства, а тільки добровільною згодою між Позичальником та Кредитодавцем, відтак - якщо [PERSON] , як свідома дієздатна особа, станом на 26.04.2024 р. (тобто вже під час запровадження дії воєнного стану в країні), вважав умови кредитування за Договором про надання грошових коштів у позику № 3815950424 від 26.04.2024 року неправомірними, він міг відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредитних коштів. Підкреслює, що Товариством враховані встановлені законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» зі змінами внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023 р., нарахування процентів за користування Позикою здійснювалось за процентною ставкою у розмірі 1.5% в день і вказує, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. При цьому позивач вказує, що нарахування процентів за кожний день користування позикою підтверджується, зокрема Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі No 910/17048/17, в який зроблені таки висновки. "У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом (п. 121 Постанови). Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії No 119 та аналогічного пункту у договорі No 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 Постанови). Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 Постанови)". У відповіді на відзив позивач посилається на те, що 27 листопада 2024 р. на адресу відповідача, а саме - [ADDRESS] було надіслано позовну заяву про стягнення заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 3815950424 від 26.04.2024 р. з додатками, яка відповідачем отримана 14.12.2024 р., (перевірку даного факту здійснено шляхом пошуку за трекінг номером 0505202448890 на офіційному сайті АТ «Укрпошта»), що дає можливість стверджувати про те, що зі змістом позовним вимог він ознайомився не 03.02.2025 р., а 14.12.2024 р. Тому є незрозумілим, чому відповідач ознайомлювався з матеріалами справи саме 03.02.2025 р., що є датою розгляду справи, що призначена згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06 грудня 2024 р., Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідачем пропущеного строк на подання відзиву, та просить не враховувати поданий відзив під час ухвалення рішення по справі. 4. Позиція відповідача Позицію відповідача викладено у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим, та просить суд повністю відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на наступне. 1) 15 березня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії військового стану» № 2120-ІХ, у якому розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новим пунктом 18 відповідно до якого: у період дії в Україні військового, надзвичайного стану та в тридцятиденниіі строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, згідно з яким позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 Цивільного кодексу України \далі за текстом ЦКУ), а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені та інші платежі) за таке прострочення. 2) Посилається на те, що у постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12 зроблений висновок про неприпустимість одночасного стягнення двох видів процентів, різних за своєю правовою природою. Тому, вважає відповідач, неприпустимо одночасне стягнення 23 280 грн. (двадцять три тисячі двісті вісімдесят грн.) 00 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом та 4 000 грн. (чотири тисячі грн.) 00 копійок - неустойка за кожен день прострочення позики. 3) Позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів Позичальнику. Порядок видачі коштів в готівковій та безготівковій формі регламентовано спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками України». Згідно розділу 4, гл. 1, п. 1.1 Постанови до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, рахунки на сплату платежів, 4) Позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору Позичальником. Підкреслює, що в узагальненій судовій практиці ВСУ від 2011р. про практику розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних відносин зазначено, що «Трапляються непоодинокі випадки ухвалення судами рішень без з`ясування обставин щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. У таких справах самі позовні заяви не містять таких даних, а лише констатують факт наявності розміру всієї суми непогашеного кредиту». Документи, які можуть підтвердити обставину невиконання кредитного зобов`язання, визначені в спеціальних нормативно - правових актах: ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Постанові правління ПБУ №566 від ЗО. 12.1998 р. «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України». Відповідно до статті 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно до п. 1.2.1. Постанови правління НБУ № 566 Бухгалтерський (фінансовий) облік забезпечує своєчасне й повне відображення всіх операцій банку та надання користувачам інформації про стан активів і зобов`язань, власний капітал, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п. 2.1.1 Постанови правління НБУ № 566 Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). 5) Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що саме Відповідач зареєструвався на веб-сайті Позивача в мережі Інтернет, пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив особисто анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 5. Обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 26 квітня 2024 року між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір № 3815950424. За умовами цього договору кредитодавець надав позичальнику кредитні кошті у розмірі 8000,0 грн зі строком погашення кредиту 360 днів. Кошти кредиту Товариством були надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника на платіжну картку позичальника [NUMBER] . На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором позивач надав копію квитанції до платіжної інструкції № 19839-1354-103912777 (ID платежу: 1399739789). Відповідач ж на виконання Договору здійснив лише один платіж 26.04.2024 р. на загальну суму 2 160 грн. 00 коп., за рахунок якої погашено проценти станом на 16.05.2024 р. В результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість у розмірі 35280,0 грн. , у тому числі: - 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 23 280 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (8000*1,5%*194); - 4 000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/ або прострочення сплати процентів у строки. Розрахунок заборгованості за процентами позивачем зроблений виходячи із ставки 1,5 % в день. Цей розрахунок виконаний за період з 17.05.2024 р. до 26.11.2024 р. (до дати підготовки позовної заяви включно), тобто за 194 дні. Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсягу і просить суд в їх задоволенні відмовити. 6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Розв`язуючи цей спір, суд виходить з наступного. Суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Це право закріплено і у частині 1 статті 15 ЦК України і гарантоване статтею 55 Конституції України. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5 ЦПК України регламентуються способи захисту, які застосовуються судом. Ця норма, зокрема, передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачем обраний спосоіб захисту своїх інтересів, що передбачений пунктом 8 частини другої статті 16 ЦКУ: "відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди". Відповідно статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу передбачається, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд виходить з принципу, встановленому частиною першою статті 81 ЦПК: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд керується принципом, встановленим Європейським судом з прав людини, в якому вказується, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У даному випадку повинні дотримуватися вимоги статей 77-79 ЦПК: належність, допустимість та достовірність доказів. Основними питаннями, вирішення яких забезпечує обґрунтованість і законність судового рішення у цієї справі, є: 1) доведеність факту укладання між сторонами кредитного договору; 2) встановлення факту отримання позичальником грошових коштів від позивача на виконання цього договору; 3) дослідження обставин, підтверджуючих виконання (невиконання) відповідачем умов кредитного договору; 4) обґрунтованість розрахунку суми позовних вимог; 5) відповідність такого розрахунку вимогам діючого законодавства; 6) правова оцінка доводів сторін. По першому питанню судом встановлено, що кредитний договір від 26.04.2024 р. № 3815950424 укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису і з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію» і підтверджується фактичними обставинами: наданням позичальником своїх особистих відомостей кредитодавцеві, у тому числі, номеру банківської картки, електронної адреси, інших персональних даних; використання відповідачем наданим йому одноразовим ідентифікатором, отримання грошей. По другому питанню в якості доказів суд приймає квитанцію до платіжної інструкції № 19839-1354-103912777 (ID платежу: 1399739789) від 26.04.2024 року, за якою на адресу банку "Райфайзен Банк" ТОВ ФК "Контрактовий дім" за дорученням "Іннова Фінанс" перерахувало суму 8000,00 грн. для переказу на поповнення кредитних карток [NUMBER] , [NUMBER] , визнання відповідачем свого зобов`язання перед позикодавцем шляхом виконання ним 26.04.2024 р. платежу на рахунок позивача на суму 2 160 грн. 00 коп., за рахунок якої погашено проценти станом на 16.05.2024 р. У своєму відзиві на позов і запереченнях на відповідь [PERSON] не наполягає на тому, що він не отримував ніяких грошових коштів на свою картку, а лише говорить про недостатність доказів цієї обставині. Оцінюючи докази стосовно третього питання, суд виходить з того, що з інформації позивача слідує висновок про невиконання позичальником ніяких платежів, крім одного, з погашення отриманого кредиту. Відповідач не спростовує цю обставину, але посилається на недостатність доказів, наданих позивачем на підтвердження даного факту. При цьому посилається на узагальненій судовій практиці ВСУ від 2011 року "Про практику розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних відносин зазначено", в який говориться про те що документи, які можуть підтвердити обставину невиконання кредитного зобов`язання, визначені в спеціальних нормативно - правових актах: ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Постанові правління ПБУ №566 від ЗО. 12.1998 р. «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України». Причому, основу своїх заперечень проти позову відповідач обґрунтовує посиланням на Постанову НБУ. Однак, слід зауважити, що таке посилання є безпідставним, оскільки позивач не є банківською установою і відомчі нормативи для нього не можуть бути обов`язковими. Щодо нарахування процентів за кредитним договором (питання чотири), то суд виходить з наступного. Позивачем нарахування процентів здійснено за період з 17.05.2024 р. по 26.12.2024 р. виходячи із розміру процентної ставки 1,5 % в день. При цьому позивач посилається на постанову Великої Плати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17. Суд критично відноситься до такого розповсюдження висновків вказаної постанови ВП ВС до спірних правовідносин, що склались між сторонами за договором позики від 26.04.2024 р., оскільки у постанові ВП ВС не говориться про розмір процентної ставки за кредитом. Також слід зауважити, що позивачем використані лише фрагменти цієї постанови без врахування решти обставин, які роблять не тотожними правовідносини, що розглянуті у постанові ВП ВС, і правовідносинами між сторонами у даній справі. Предметом спору, що розглядався Великою Палатою, були відносини сторін, які ґрунтуються на відкритті позичальнику кредитної лінії. У справі ж, що розглядається, предметом спору є договір надання разового кредиту. І умови щодо порядку погашення кредиту у цих справах зовсім різні: у постанові ВП ВС йдеться про дію договору до його фактичного виконання, а у справі, що розглядається строк обмежений 360 днями. Позивачем вказується, що приймаючи до уваги положення Закону України "Про споживче кредитування" ним застосовується процентна ставка у розмірі 1,5 %, виходячи із свободи договору. Однак, така позиція суперечить положенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті (формула для розрахунку денної процентної ставки), не може перевищувати 1 %. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Неправомірність зробленого позивачем нарахування процентів за ставкою 1,5 % також витікає з положень статей 6 та 627 Цивільного кодексу. Так, частина 3 статті 6 ЦКУ наголошує, що Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. А стаття 627 ЦКУ (Свобода договору) передбачає: 1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, денна ставка за споживчими кредитними договорами не може перевищувати 1%. Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 своїй постанови від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначила: « Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду». З урахуванням наведених положень законодавчих норм суд визначає, що позовні вимоги ТОВ "Іннова Фінанс" підлягають частковому задоволенню, з урахування кількості днів прострочення платежів в межах строку дії кредитного договору і строку виконання позичальником свого зобов`язання за цим договором, у розмірі 15520,0 гривень, виходячи з такого розрахунку: 8000,0 грн. х 1% х 194 дн. = 15520,0 грн. При розгляді вимоги позивача про стягнення 4000,0 грн. як неустойки за прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки суд констатує, що по-перше, позивачем не не наведено ані підстав, за якими він заявляє цю вимогу, ані розрахунку цієї суми. До того ж, суд приймає до уваги положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якому встановлюється, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Іннова Фінанс" підлягають частковому задоволенню у сумі 23520,0 грн., з яких - 8000,0 грн - заборгованість за кредитом, 15520,0 грн. - проценти за користування кредитом. Суд не приймає посилання відповідача на недотримання позивачем порядку досудового врегулювання спору. На обґрунтування цієї тези відповідач посилається на частину 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), і постанови ВП ВС від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц і від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, згідно до висновків яких банк (фінансова установа) повинні дотримуватися передбаченого договором досудового порядку дострокового повернення коштів, який не може погіршувати порівняно із Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів». Тому, на думку відповідача, у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову. Але відповідачем не враховано, що з прийняттям Закону "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII ця норма (стаття 11 Закону "Про захист прав споживачів") вже не діє, а порядок дострокового повернення кредитних коштів регламентується частиною 4 статті 16 Закону № 1734-VIII, яка наголошує: "У разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені". Пункт 6.4. кредитного договору, укладеного сторонами, відповідає вимогам цієї правової норми. І позивачем надано належний доказ дотримання положень цього пункту договору. Що ж стосується посилань на постанови Великої Палати Верховного Суду, то вони прийняті на підставі діючого на час виникнення спору Закону "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання пр розподіл судових витрат, суд виходить з того, що сторонами не було надано розрахунку судових витрат і не заявлялось про їх стягнення з іншої сторони. А тому, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ "Іннова Фінанс" задоволені у розмірі 66,7 % від заявленої суми позовних вимог (23520,00 грн.). Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1616,73 грн (2422,40 грн х 66,7 % ). Виходячи з вищенаведених норм матеріального права і

Outcome: partial