Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі також «Позивач», «АТ «Перший Український Міжнародний Банк»)\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 21.06.2018 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001061917401, згідно якого останньому видано кредит у сумі 102940,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, заборгованість станом на 01.12.2024 складає 108473,22 грн., з яких: 59881,71 грн. заборгованість за кредитом; 33,63 грн. заборгованість за процентами, 48557,88 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість Відповідачем погашена не була. У зв`язку з цим, просить суд стягнути заборгованість у сумі 108473,22 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2422,40 грн.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від Відповідача не надходило. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 червня 2018 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір №1001061917401. За умовами договору банк надав позичальнику кредит в сумі 102940,00 грн., строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних. Окрім того у договорі зазначено, що підписанням вказаної заяви клієнт, беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розмішена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі і через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах. Крім того у договорі вказано, що підписання вказаної заяви клієнт надає підтвердження та запевнення, що: ця заява має інноваційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які були раніше укладені між сторонами припиняються на підставі ст. 604 ЦК України; ознайомлена з ДКБО, тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; отримала від банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію; відомо, що укладання договору зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в банку, таку послугу обрано за власною ініціативою; до підписання заяви отримала в письмовій формі інформацію згідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання заяви їй надано ДКБО (як публічну частину договору) шляхом розміщення на сайті банку. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав Відповідачу кредитні кошти за договором №1001061917401 від 21.06.2018 у розмірі 102940,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції TR.29261791.47873.8810 від 21.06.2018 року (а.с. 26). До матеріалів справи долучена публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в новій редакції, яка діє з 06.04.2018 року (а.с.17-23). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно із п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. 21.06.2018 року Відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, при цьому інформація зберігає чинність та актуальна до 21.06.2018 ( а.с. 15). З розрахунку заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №1001061917401 від 21.06.2018 станом на 01.12.2024 року включно вбачається, що Відповідач станом на 01.12.2024 має заборгованість за кредитним договором №1001061917401 від 21.06.2018 у розмірі 103395,06 грн., яка складається з: 59881,71 грн. заборгованість по сумі кредиту; 33,63 грн., заборгованість за процентами; 48557,88 грн. заборгованість за комісією. Кошти в рахунок сплати заборгованості Відповідач востаннє вносив в квітні 2019 року (а.с. 26-28). Відповідно до письмової вимоги (Повідомлення) №КНО-44.2.2/722 від 02.12.2024, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути кредитні кошти в розмірі 108473,22 грн. з метою виконання Договору №1001061917401 від 21.06.2018\~ ( а.с. 23). Однак, як зазначено в позовній заяві, вказана сума заборгованості залишається не відшкодованою Позивачу, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Таким чином, щодо вимоги Позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту станом на 01.12.2024 за кредитним договором №1001061917401 від 21.06.2018 у розмірі 59881,71 грн. суд зазначає наступне. Оскільки в матеріалах справи наявні докази отримання Відповідачем кредитних коштів, розмір заборгованості не спростований Відповідачем, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Приписами ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами станом на 01.12.2024 за кредитним договором №1001061917401 від 21.06.2018\~ у розмірі 33,63 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості Суд зазначає наступне. В заяві, від 21.06.2018 року за №1001061917401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Відповідач погодив комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, яка нарахована помісячно від суми кредиту на загальну суму 48557,88 грн. При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20). Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( erga omnes ). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Висновок щодо нікчемності положень кредитних договорів, укладених фізичними особами з АТ «ПУМБ», які передбачають обов`язок позичальника сплачувати банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості, після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» викладено в постанові Верховного Суду від 25січня 2023року у справі №752/4008/20 (провадження № 61-11866св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Таким чином умови кредитного договору, які передбачають необхідність щомісячної сплати позичальником фіксованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», Відтак, підстав для задоволення позову в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача комісії за договором №1001061917401 від 21.06.2018 у розмірі 48557,88 грн. Суд не вбачає; позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Разом з тим, з огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень укладеного між сторонами кредитного договору щодо необхідності сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості, з метою захисту майнових прав позичальника (Відповідача), а також його інтересу у правовій визначеності, Суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати сплачену Відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 25 318,22 грн. (згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості а.с. 27-28) в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, і на цю суму зменшити розмір заборгованості суми тіла кредиту. Таким чином, Суд дійшов висновку, що про стягнення з Відповідача в користь Позивача заборгованості за кредитним договором №1001061917401 від 21.06.2018\~\~ в сумі 34 597,12 грн., з яких: 34 563,49 грн. заборгованість по сумі кредиту (59881,71 грн. - 25 318,22 грн. автоматично списаної комісії банком) 33,63 грн. заборгованість за процентами. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 772,62 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі

Outcome: partial