Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

27.01.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 24.02.2006 по 31.03.2009 позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Полтавському фаховому коледжі підприємства і ресторанного бізнесу на ІІ-му курсі денної форми навчання, відділення технологічне. Термін навчання закінчується 28.02.2026. Відповідно до виконавчого листа, виданого Решетилівським районним судом Полтавської області від 19.03.2009 справа №2-150/2009, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.02.2009 і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] несе матеріальні витрати пов`язані з проїздом до місця навчання, проживання, на одяг, харчування, тощо. [PERSON] не в змозі самостійно утримувати дочку, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Прохає суд ухвалити рішення, яким стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 27.01.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 28.01.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 03.02.2025. 04 лютого 2025 року суддею Романенко О.О. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, повістки на 04.03.2025, 02.04.2025 та 21.04.2025 отримала особисто, що підтверджується особистими підписами на рекомендованих поштових повідомленнях (а.с.28, 36, 47). Разом з позовною заявою подала клопотання в якому позовні вимоги підтримала, просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.14). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, повістку на 04.03.2025 отримав особисто, про що свідчить особистий підпис на рекомендованому поштовому повідомленні (а.с.29). Конверти з повістками на 02.04.2025 та 21.04.2025 повернулися до суду з відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.38, 46). Також, повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.45). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, повістки на 04.03.2025, 02.04.2025 та 21.04.2025 отримала особисто, що підтверджується особистими підписами на рекомендованих поштових повідомленнях (а.с.27, 37, 48). Заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.04.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2006, батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31.03.2009 (а.с.5). З копії виконавчого листа, виданого 31.03.2009 Решетилівським районним судом Полтавської області, вбачається, що рішенням Решетилівським районним судом Полтавської області суду від 19.03.2009 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не меньше ніж 30 % прожиткового мінімуму всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 24.02.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.07.2013, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , після державної реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки виданою Полтавським фаховим коледжем підприємництва і ресторанного бізнесу, вбачається, що [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання технологічного відділення. Термін закінчення навчання у коледжі 28.02.2026. Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади та копії паспорта позивачки, [PERSON] , з 04.12.2009 зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України). Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що повнолітня донька позивачки - [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, потребує коштів на придбання одягу, харчування, проїзд до місця навчання. Дані обставини не оспорюються відповідачем. Також судом встановлено, що термін навчання [PERSON] у коледжі 28.02.2026, при цьому вона, [INFO] , а, отже, досягне 23-річного віку [INFO] . Оскільки обставин неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у період її навчання судом не встановлено, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до закінчення навчання повнолітньою донькою відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов подано до суду 27.01.2025. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 27.01.2025, що становить 1211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183, 198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved