Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У березні 2025 року, позивачка [PERSON] через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 05.08.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №375. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що 05 серпня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 375. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». Від спільного шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, діти залишилися проживати з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з березня 2022 року. Просить суд розірвати шлюб з урахуванням принципів добровільності та свободи шлюбу, без примушування примирення шлюбних відносин. Ухвалою суду від 25.03.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Звернувшись до суду, просили суд проводити розгляд справи за їх відсутністю, врахувати викладені у позовній заяві обґрунтування позовних вимог та письмові докази, які долучені до позову. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду письмові пояснення щодо предмету позову та просив суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача. Просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений з позивачем. Дослідивши матеріали справи та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні обставини в обґрунтування позовних вимог та визнання позову відповідачем, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Суд встановив, що сторони по справі зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 05.08.2011 року, актовий запис №375. Від спільного шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, діти залишилися проживати з матір`ю. Позивачка як на підставу заявлених вимог посилається на те, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені з березня 2022 року через втрату почуття любові та поваги. Позивачка не має змоги та бажання налагоджувати з відповідачем подружнє життя. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України) Згідно із частинами 1 і 2 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Суд встановив, що позивач не має бажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем через втрату почуття любові та поваги до нього. Причиною припинення шлюбних відносин подружжя стало різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що призвело до втрати почуття любові та поваги чоловіка до дружини. Беручи до уваги вищевказане, суд не вбачає підстав для примирення позивача та відповідача, оскільки питання щодо примирення повинно ґрунтуватися на бажанні обох сторін. За таких обставин, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, а також права неповнолітніх дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved