Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

12.02.2025\~представник позивачки\~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом,\~в якому\~просить визнати\~за[PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] . За життя, 15.04.2003, [PERSON] склала заповіт серії ВАЕ №574765, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право, заповіла в рівних частинах своїй дочці [PERSON] , 1959 р.н., та своєму сину [PERSON] , 1972 р.н. Будучи дочкою померлої та маючи права на спадщину за заповітом, [PERSON] звернулася до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину надавши письмового листа №2139/02-14 від 30.10.2024 про те, що [PERSON] , не надала оригіналу належного правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] , на який відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Тому Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області не вправі видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно. За захистом свого права, як спадкоємця, рекомендовано звернутись до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 17.02.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 21.03.2025 від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, згідно якої він просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2004, проти задоволення первісного позову не заперечував. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] у м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] . За життя, 15.04.2003, [PERSON] склала заповіт серії ВАЕ №574765, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право, заповіла в рівних частинах своїй дочці [PERSON] , 1959 р.н., та своєму сину [PERSON] , 1972 р.н. Будучи сином померлої та маючи права на спадщину за заповітом, [PERSON] звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину надавши письмового листа №378/02-14 від 18.03.2025 про те, що [PERSON] не надав оригіналу належного правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] , на який відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Тому, Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області не вправі видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно. За захистом свого права, як спадкоємця, рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою суду від 24.04.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі. В підготовче судове засідання позивачка та її представник за первісним позовом не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, представник надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Відповідач за первісним позовом у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, у зустрічній позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, проти задоволення первісного позову не заперечував. Зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] у м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області померла [PERSON] , про що Терлівською сільською радою Самбірського району Львівської області 13.05.2004 складено актовий запис №13 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.27). За життя, 15.04.2003, [PERSON] склала заповіт серії ВАЕ №574765, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право, заповіла в рівних частинах своїй дочці [PERSON] , 1959 р.н., та своєму сину [PERSON] , 1972 р.н. Даний заповіт був посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-1331 (а.с.28). Згідно довідки №68 від 03.02.2025, виданої старостою старостинського округу №7 сіл Терло, Лібухова Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно до дня смерті (померла [INFO] ) була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . На день смерті з нею були зареєстровані: син\~ [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , онучка [PERSON] , [INFO] , проживала одна (а.с.34). Згідно довідки №647 від 30.10.2024, виданої старостою старостинського округу №7 сіл Терло, Лібухова Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, село Максимівка Старосамбірського району Львівської області перейменовано на село Лібухова, згідно Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» №1377-УІІІ від 19.05.2016 (а.с.33). [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.1959 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19, 20). [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.1972 (а.с.25). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78091983 від 22.08.2024, 15.11.2004 було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 486/2004 (а.с.30). Листами №2139/02-14 від 30.10.2024 та №378/02-14 від 18.03.2025 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не надали оригіналу належного правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] , на який відкрилась спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За захистом своїх прав, як спадкоємців, рекомендовано звернутись до суду (а.с.32, 103). До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами; станом на 09 вересня 2024 року встановлений факт існування житлового будинку [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд 238 169, 00 грн. (а.с.35-40). Згідно виписки з погосподарської книги №4 на 1986-1990 роки Терлівської сільської ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області встановлено наступне: за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок господарства 278, прізвище, ім`я, по батькові голови господарства [PERSON] . Список членів господарства: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, [PERSON] , [INFO] , син (а.с.11). Згідно виписки з погосподарської книги №1, 2, 3 (село Максимівка) на 1991-1995 роки Стар`явської сільської ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області встановлено наступне: за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок господарства 261, прізвище, ім`я, по батькові голови господарства [PERSON] . Список членів господарства: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, [PERSON] , [INFO] , син (а.с.10). Згідно будинкової книги для прописки громадян у будинку [ADDRESS] були зареєстровані наступні: [PERSON] , 1925 р.н., [PERSON] , 1959 р.н., [PERSON] , 1972 р.н. (а.с.41-46). Спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині, відповідно до наданих матеріалів спадкової справи, судом не встановлено. Таким чином, через відсутність належних правовстановлюючих документів на будинок позивачі за первісним та зустрічним позовом не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця належне останній право на житловий будинок, перейшло згідно заповіту до [PERSON] та [PERSON] . Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем за первісним та відповідачем за зустрічним позовами позовів не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення первісного та зустрічного позову в повному обсязі.

Outcome: approved