Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

21 лютого 2025 року начальник Служби у справах Киїнської сільської ради Булах О.В., діючи на підставі довіреності Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, як органу опіки і піклування в інтересах малолітньої дитини, звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх сина, [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачів аліменти у розмірі усіх видів їх заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини: [PERSON] , [INFO] , починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. Позов обґрунтовується тим, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між відповідачами, 14.04.2020 року, діти залишились проживати з матір`ю, [PERSON] . [PERSON] з дитинства мав проблеми з поведінкою, часто змінював навчальні заклади. Батьки [PERSON] самоусунулись від виховання сина, займались влаштуванням свого особистого життя, у зв`язку з чим дитина у період з 01.09.2021 по 17.02.2022 була влаштована до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Після повномасштабного вторгнення російської федерації [PERSON] разом з двома синами евакуювалась до Федеративної Республіки Німеччина. Зі слів матері у Німеччині рівень агресивної поведінки [PERSON] зріс, на нього були заведені кримінальні справи з приводу домашнього насильства. У липні 2024 мати приїхала з [PERSON] в України та залишила дитину на виховання батька, [PERSON] , а сама повернулась до Німеччини. Батько вихованням сина також не займається, у вільний від роботи час зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим має низький виховний потенціал та не є авторитетом для сина. [PERSON] двічі запрошували на комісію з питань захисту прав дитини Киїнської сільської ради та попереджали про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, а [PERSON] поставили на облік дітей, що опинились у складних життєвих обставинах. Родина неповнолітнього [PERSON] перебувала під соціальним супроводом фахівця із соціальної роботи КНУ «ЦНСП» Михайло-Коцюбинської селищної ради, однак складні життєві обставини не подала, мати участі у вихованні сина взагалі не бере, а батько перебуває у конфлікті зі своїм сином, і впливу на нього не має. [PERSON] навчається в 9-В класі Чернігівської гімназії №6 Чернігівської міської ради на дистанційному навчанні, однак на жоден дистанційний урок не вийшов, жодного завдання не здав. 22.01.2025 [PERSON] зателефонував на «102» та повідомив про замінування поліції після чого був знайдений та доставлений до в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарні» ЧОР, за актом як покинута чи знайдена дитина. З лікарні Дитину забрала бабуся [PERSON] .. Відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження. Батько [PERSON] , [PERSON] двічі притягався до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків за ч.1 ст.184 КУпАП. Мати дитини перебуває за межами України і на зв`язок не виходить, а батько дитини написав нотаріальну заяву, про відмову від батьківських прав. Дані обставини свідчить, що батьки свідомо ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не створюють належних умов для навчання, підготовки до самостійного життя. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання у зазначеній справі. 14.03.2025 відповідач, [PERSON] , в системі «Електронний суд» подала відзив, в якому вказала, що у період шлюбу з [PERSON] , який 14.04.2020 року був розірваний рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області, у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Старший син, [PERSON] , з самого малечку мав дуже тяжкий, норовливий, агресивний характер. З чотирьохлітнього віку [PERSON] перебував на обліку у дитячого психотерапевта. З метою нормалізації психоемоційного стану дитини, лікарем було прописано відповідні ліки, які син категорично відмовлявся приймати. У подальшому, [PERSON] взагалі перестав слухатись батьків, став дуже неврівноваженим, агресивним, у будь-який момент без дозволу батьків міг піти із дому, яз часом поведінка [PERSON] ставала все нестерпнішою, він почав прогулювати заняття у школі, нападати та бити дітей, викрадати їх особисті речі, мобільні телефони, гроші, погрожувати смертю матері. Вона, як мати, намагались робити для сина усе, що від неї залежало, виховувала належним чином, дитина була доглянута та мала все необхідне для розвитку та навчання. Оскільки вона не мала жодного впливу на поведінку [PERSON] , то звернулась до Чернігівського міського центру соціальних служб Чернігівської міської ради із заявою про влаштування дитини до Чернігівського центру соціальної-психологічної реабілітації дітей, де син перебував з 01 вересня 2021 року до 17 лютого 2022 року. Жодні дії зі сторони працівників Чернігівського центру соціальної-психологічної реабілітації дітей не призвели до позитивного результату. Після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідач, [PERSON] , разом з синами [PERSON] та [PERSON] виїхали з України до Німеччини. За період перебування у Німеччині, більше двох з половиною років, [PERSON] не відвідував навчання у школі, при цьому він себе поводив дуже агресивно: трощив вікна, меблі, нецензурно висловлювався, застосовував фізичну силу та погрози до свого меншого брата, відповідачки та її чоловіка. Відповідач тривалий час боролась за майбутнє [PERSON] , зверталась за допомогою до психологів, лікарів, різних соціальних служб, але, нажаль, ніхто допомогти так і не зміг. Через соціально - протиправну поведінку [PERSON] , через страх за своє життя та життя свого меншого сина, а також у зв`язку з тим, що вона не справлялась з вихованням [PERSON] , у липні 2024 року вона відвезла його на виховання та проживання до біологічного батька - [PERSON] . [PERSON] наразі проживає разом з меншим сином [PERSON] поза межами Україні та більше не має бажання та можливостей виконувати свої батьківські обов`язки щодо старшого сина [PERSON] , у зв`язку з чим позов у частині позбавлення її батьківських прав визнає та просить позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладені обставини, а також знаходження на її утриманні ще одного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] просить стягнути у розмірі 1/8 частини від її доходу. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні, з підстав та міркувань викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сиводід О.П. підтримала поданий відзив на позов, рахує, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню за вказаних у відзиві обставин. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] , народився [INFO] , і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії « [NUMBER] . (а.с.6) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області ЄУ№748/343/20, провадження №2/748/335/20 від 14.04.2020, яке 07.08.2020 року набрало законної сили, шлюб укладений між [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 02 липня 2010 року Виконкомом Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишити дошлюбне прізвище [PERSON] . (а.с.11) Витяг з реєстру територіальної громади №2024/011 808316 від 30.09.2024 свідчить, що [PERSON] , [INFO] , з 09.09.2019 є зареєстрованим по [ADDRESS] . (а.с.12) Відповідно до довідки відділу «Центру надання адміністративних послуг» Киїнської сільської ради №14-16/215 від 17.02.2025, [PERSON] є зареєстрованим та проживає по [ADDRESS] , разом з ним за вищезазначеною адресою фактично без реєстрації проживає його син, [PERSON] , [INFO] (а.с.13) З психолого-педагогічної характеристики Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 27.01.2024 року вбачається, [PERSON] , [INFO] перебував у закладі з01.09.2021 по 17.02.2022, як дитина із сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Навчався у Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №24 у 6 класі, рівень розвитку відповідає війковій нормі, словниковий запас збіднений, граматична будова недосконала. За час перебування в закладі зарекомендував себе вимогливою, впертою, хитрою, агресивною, неврівноваженою та імпульсивною дитиною. (а.с.15) Як видно з акту обстеження умов проживання №1 від 27.01.2025, проведеного за адресою [ADDRESS] , в будинку проживають: бабуся [PERSON] , батько [PERSON] та без реєстрації син (онук) [PERSON] .. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло, продуктів харчування удосталь, дитина забезпечена одягом, взуттям відповідно сезону, для дитини відведена власна кімната, обладнання для навчання і відпочинку, однак хлопець не знаходить спільної мови з батьком та бабусею. Батько має низький виховний потенціал, не є авторитетом для сина. На час обстеження дитина знаходилась у іншої бабусі у с-щі Седні, за місцем своєї реєстрації. (а.с.17) Відповідно до повідомлення Чернігівського міського центру соціальних служб №427 від 29.01.2025, родина [PERSON] , проживала по [ADDRESS] , та з причини складних стосунків у сім`ї була поставлена на облік, протоколом Координаційної ради №236, Наказ №01-08/740 від 19.08.2021. Під час активних бойових дій в Чернігові. в березні 2022 року, сім`я виїхала до Німеччини. У зв`язку зі зміною місця проживання, протоколом №259 (наказ ЧМЦСС №01-08/39 від 18.03.2024), родина знята з обліку. (а.с.14) Відповідно до інформації КНП «Центр надання соціальних послуг» Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №11-01-17/44 від 30.01.2025 року родина [PERSON] , за результатами акту оцінки потреб від 29.09.2024 перебуває під соціальним супроводом. Батьки [PERSON] розлучені, мати виїхала за кордон на постійне місце проживання. Проводилась соціально-профілактична робота по попередженню загострення вже існуючих потреб, надавались рекомендації щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, проводилась психологічна підтримка дитини. Комплекс зазначених заходів давав лише тимчасовий результат. Відносини між [PERSON] і його батьком продовжували загострюватись та залишались конфліктними, що часто призводить до скандалів й проявів насильства. Тому [PERSON] поїхав на тимчасове проживання в селище Седнів до бабусі [PERSON] . Проведені заходи з метою попередження невиконання батьківських обов`язків не дали необхідного результату. ( а.с.21) Мати дитини - [PERSON] є зареєстрованою по [ADDRESS] , та відповідно до наданих квитків на міжнародні рейси, 12 липня 2024 року виїхала за межі державного кордону України, кінцева станція Нюрнберг, Німеччина. (а.с.59, 60) Батько дитини - [PERSON] , відповідно до характеристики Киїнської сільської ради, зареєстрований та проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] та з серпня 2024 року з сином, [PERSON] , [INFO] , якого мати привезла з Німеччини. Розлучений, має двох дітей, працює рятувальником на ЧАЕС вахтовим методом, а у вільний від роботи час зловживає алкогольними напоями. Вихованню сина батько належної уваги не приділяє, внаслідок чого [PERSON] має асоціальну поведінку. (а.с.18) Відповідно до Протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини Киїнської сільської ради №13 від 16.10.2024, на яку був запрошений [PERSON] , комісія вирішила рекомендувати поставити на облік дітей, що опинились в складних життєвих обставинах, [PERSON] та ФСР КНУ «ЦНСП» Михайло-Коцюбинської селищної ради Гутник І.М. надати послугу соціального супроводу родині неповнолітнього з метою підвищення виховного потенціалу батьків, а також попередила батька, [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, [PERSON] (а.с.19) Відповідно до Протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини Киїнської сільської ради №1 від 15.01.2025, Комісія заслухавши начальника Служби у правах дітей Киїнської сільської ради Булах О.В., Фазівця із соціальної роботи КНУ «ЦНСП» Михайло-Коцюбинської селищної ради Гутник І.М. та [PERSON] , вирішила доручити підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . (а.с.20) За повідомленням т.в.о. начальника СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Горох Н. №3143/124/48/9/2025 від 13.02.2025, відносно [PERSON] , відкрито кримінальне провадження №12025270340000224 за ч.2 ст.259 КК України по факту повідомлення 22.01.2025 на лінію 102про замінування адміністративної будівлі поліції. (а.с.23) 10 січня 2025 року відповідач, [PERSON] , надав нотаріально посвідчену заяву про те, що він відмовляється від батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дає згоду на його подальше усиновлення. (а.с.21) 22.01.2025 відповідач, [PERSON] , надала заяву про те, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.58) 22.01.2025, [PERSON] , [INFO] було доставлено до КПН «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ЧОР, на підставі акту органу внутрішніх справ України про підкинути чи знайдену дитину та її доставку, а 23.01.2025 дитина була передана бабусі, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Акт про факт передачі дитини [PERSON] від 23.01.2025. (а.с.25, 26) Рішенням виконавчого комітету Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 19 лютого 2025 року №141 був затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з підстав неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків. (а.с.27, 28-29) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Факт ухилення відповідачів від виховання сина, [PERSON] , [INFO] , підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні, і які дають суду підстави зробити висновок, що [PERSON] являючись матір`ю, а [PERSON] являючись батьком неповнолітнього [PERSON] , дійсно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по їх вихованню та утриманню; оскільки мати дитини виїхала на постійне місце проживання за межі державного кордону, та не цікавиться життям дитини, а батько виховного потенціалу та впливу на [PERSON] не має, перебуває у конфлікті з сином, його вихованням займатися не бажає, що в сукупності відповідно до вимог ст.ст.164, 180 СК України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про відмову від батьківських прав від 10 січня 2025 року по відношенню до своєї дитини [PERSON] , [INFO] та заяву [PERSON] від 20.01.2025 року стосовно того, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] суд при винесенні рішення не бере до уваги, так як останні не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Висновок про неможливість батьків відмовитися від дитини, викладений у постанові КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, в якій суд указав, що відповідно до частин 2, 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Разом з тим, суд приймає до уваги висновок опіки та піклування, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON] , так як обставини неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків були підтверджені доказами дослідженими в судовому засіданні, з чого слідує, що висновок є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, містить відомості, які об`єктивно характеризують відповідачів як осіб які не здійснюють своїх батьківських обов`язків та свідчать про не бажання батьків турбуватися про свою дитину. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, працездатний вік відповідачів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/8 частини від доходу, розмір яких просить стягнути відповідачка - [PERSON] вказуючи про це у відзиві, не буде достатнім і необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не відповідатиме її потребам, з урахуванням чого з кожного з відповідачів підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у дохід держави у рівних частках по 2422,40 грн (за дві позовні вимоги). Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до ст.169 СК України, вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved