Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в особі представника Памірського М.А., який діє в порядку самопредставництва, через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22.07.2020 в сумі 47\~466,81 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог позивач\~посилався,\~що 22.07.2020\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Бізнес\~Позика» та\~ [PERSON] \~укладено Договір\~№116267-КВ1-001\~про надання\~кредиту,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному статтею\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію».\~ТОВ «Бізнес\~Позика» 22.07.2020\~було направлено\~ [PERSON] \~пропозицію (оферту)\~укласти Договір\~№116267-КВ1-001\~про надання\~кредиту.\~22.07.2020\~ [PERSON] \~прийняв (акцепт)\~пропозицію (оферту)\~щодо укладення\~Договору №116267-КВ1-001\~про надання\~кредиту,\~на умовах\~визначених офертою.\~Зі своєї\~сторони ТОВ\~«Бізнес Позика»\~направлено Компанійцю\~М.В.\~через телекомунікаційну\~систему одноразовий\~ідентифікатор G3733,\~на номер\~телефону,\~зазначений позичальником\~у своїй\~анкеті в\~особистому кабінеті,\~котрий Компанійцем\~М.В.\~було введено/відправлено.\~Таким чином,\~посилався,\~що 22.07.2020\~між ТОВ\~«Бізнес Позика»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір №116267-КВ1-001\~про надання\~кредиту,\~підписаний одноразовим\~ідентифікатором,\~умовами якого\~визначено,\~що ТОВ\~«Бізнес Позика»\~надає позичальнику\~грошові кошти\~у розмірі\~22\~000,00\~грн,\~на засадах\~строковості,\~поворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~грошові кошти\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом\~у порядку\~та на\~умовах,\~визначених Договором\~кредиту та\~Правилами про\~надання грошових\~коштів у\~кредит. Посилався,\~що ТОВ\~«Бізнес Позика»\~свої зобов`язання\~за Договором\~виконало,\~та надало\~позичальнику грошові\~кошти в\~розмірі 22\~000,00\~грн,\~шляхом перерахування\~на банківську\~картку позичальника\~№ [NUMBER] . Зважаючи на те, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у нього станом на 08.02.2025 утворилася заборгованість за Договором №116267-КВ1-001 про надання кредиту в розмірі 47 466,81 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 22 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 25 466,81 грн; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Рух справи Московський районний\~суд м.\~Харкова ухвалою\~від 27 лютого 2025\~року відкрив провадження\~у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, відмовив у задоволенні клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про витребування доказів. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через підсистему «Електронний суд» 03 березня 2025 року надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика». У поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Позивачем надано Договір №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22 липня 2020 року, укладений між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] , згідно з яким сторони уклали цей договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Водночас, підпису [PERSON] , у тому числі й електронного, зміст договору не містить\~(а.с. 41). До Договору про надання кредиту додані пропозиція укласти Договір (оферта) №116267-КВ1-001 та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору№116267-КВ1-001 про надання кредиту. Підписів [PERSON] , у тому числі й електронних, зміст вказаних документів не містить (а.с. 42-43). Як убачається з доданої позивачем Візуальної форми послідовності дій Клієнта, після того, як клієнт ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет, надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, Товариство відправляє на номер телефону клієнта смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором G9041 для підписання паспорту споживчого кредиту. Клієнт ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором G9041 паспорт споживчого кредиту, після чого Товариством відправлено на номер телефону клієнта смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором G3733, яким клієнт підписав договір (а.с. 44). У свою чергу, паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитного договору, відповідачем [PERSON] також не підписаний, у тому числі, й електронним цифровим підписом (а.с. 39-40). Позивачем надано Анкету-клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com) від 11.02.2025, яка містить підпис Директора ТОВ «БІЗПОЗИКА» М.М. Гайворонської, та яка містить інформацію щодо позичальника [PERSON] , суми бажаного ним кредиту, дати отримання кредиту, номера телефону та банківського рахунку: [NUMBER] , електронної адреси. Підпису [PERSON] , у тому числі й електронного, вказана Анкета не містить (а.с. 45). Згідно з копією платіжного доручення №19118 від 22 липня 2020 року платник ТОВ «Бізнес Позика» отримувачу «Пополнение карт Приват-24 юр.лиц» перерахував грошові кошти в сумі 22\~000,00 грн з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] , призначення платежу: №5168742236977017, ІПН 2988300118 Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №116267-КВ1-001 від 22.07.2020 Без ПДВ» (а.с. 46). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.02.2025 позивачем відповідачу нараховано заборгованість за договором №116267-КВ1-001 від 22.07.2020 в розмірі 47\~466,81 грн, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22\~000,00 грн, заборгованості по відсотках у розмірі 25\~466,81 грн, по комісії 0,00 грн (а.с. 28-37). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За правилами\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 526 ЦК України\~унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~закріплено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст.\~526, ч. 1 ст.\~527, ч. 1 ст.\~530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Правилами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що\~22.07.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №116267-КВ1-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором, умовами якого визначено, що ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Водночас, надані суду копії електронного кредитного договору №116267-КВ1-001 від 22.07.2020, пропозиції укласти Договір (оферта) №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22.07.2020, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22.07.2020, Паспорту споживчого кредиту від 22.07.2020, даних про накладення електронного цифрового підпису відповідача у вигляді одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис», не містять. Зазначене свідчить, що сторонами не було погоджено умови кредитного договору щодо порядку користування кредитними коштами, нарахування та сплати процентів, строку дії договору тощо. Крім того, Кредитний договір №116267-КВ1-001 від 22.07.2020, пропозиція укласти Договір (оферта) №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22.07.2020, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №116267-КВ1-001 про надання кредиту від 22.07.2020, не містять інформації щодо рахунку [PERSON] , на який має бути зараховано кредитні кошти. Однак з копії платіжного доручення №19118 від 22.07.2020 убачається, що грошові кошти в сумі 22\~000,00 грн від ТОВ Бізнес Позика було перераховано одержувачу «Пополнение карт Приват-24 юр.лиц» на рахунок [NUMBER] . Відтак, з огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт укладення 22.07.2020 між [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» Договору про надання кредиту за №116267-КВ1-001, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності в нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення умов кредитного договору. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. За правилами\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~ст. 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог\~і на підставі доказів, поданих учасниками справи\~або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика». Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed