Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовною заяву, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вітчима [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 3 (три) місяці. Свою позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер її вітчим [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Крім неї, право на спадщину має її мама [PERSON] та її брат [PERSON] , проте ними було подано заяви про відмову від частки у спадковому майні, тому ніхто з них на спадкове майно не претендує. Спадкодавець [PERSON] за життя зробив розпорядження щодо майна, належного йому на праві приватної власності, у вигляді заповіту. Бажаючи скористатись своїм правом на спадкування за заповітом, вона звернулася зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в нотаріальну контору, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв?язку з пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту та спадкового майна. Тільки після того, як її матір показала заповіт, вона дізналась, що має право на спадкове майно після смерті свого вітчима. Дані обставини перешкодили їй у шестимісячний строк після відкриття спадщини звернутися в нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини. Позивачка подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими розгляд справи просять проводити за їх відсутності. Позовні вимоги визнають. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 04.04.2025 відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими розгляд справи просять проводити за їх відсутності. Позовні вимоги визнають. 16.04.2025 позивачка подала до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просить проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Частиною 1 статті 206\~ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачів та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2019 (а.с. 7). Факт родинних відносин між позивачкою та відповідачкою [PERSON] , яка являється її матір`ю, і померлим [PERSON] , який є чоловіком останньої та вітчимом позивачки, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 26), повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2016 (а.с. 17) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2005 (а.с. 27). Відповідно до заповіту від 12.06.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Гаврилюком О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 351, [PERSON] заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, що буде належати йому на день смерті (а.с. 22). Згідно з відповіддю начальника управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради від 10.08.2021 № 2428/09.3-03 станом на 10.06.2019 за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 12.08.2021 приватним нотаріусом Гаврилюком О.І. було зареєстровано спадкову справу № 68139128 після смерті [PERSON] (а.с. 13). Відповідач [PERSON] подав приватному нотаріусу Гаврилюку О.І. заяву № 148 від 12.08.2021, згідно з якою він відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] в користь [PERSON] і не заперечує проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину (а.с. 18). Відповідачка [PERSON] подала приватному нотаріусу Гаврилюку О.І. заяву № 147 від 12.08.2021, згідно з якою вона відмовилася від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 6). Позивачка [PERSON] \~12.01.2022\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Гаврилюка О.І.\~з метою\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~заявою №\~2(а.с. 23). Листом приватного нотаріуса Гаврилюка О.І. від 17.03.2025 № 48/02-14 позивачку повідомлено про те, що вона пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 5). Таким чином між сторонами виник спір з приводу поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті вітчима. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст.ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). При зверненні позивачки до приватного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса. Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачкою було пропущено з поважних причин, а саме: необізнаність про наявність складеного на її ім`я заповіту. За таких обставин, суд, враховуючи визнання позову відповідачами, визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані, та надає додатковий строк для подання заяви нотаріусу. На підставі викладеного ст.ст. 16, 1216, 1268, 1269, 1272, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України,

Outcome: approved