Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь страхове відшкодування у сумі 15 541 грн та понесені судові витрати в сумі 3 028 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2024 о 15 год 15 хв по вул. Добровольського, буд.27 у м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участі водія [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Epica, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до наїзду на електроопору, внаслідок падіння електроопори транспортний засіб Volkswagen Golf Sportsvan, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків для його власника. Згідно постанови\~Комсомольського міського\~суду Полтавської\~області від\~11.04.2024\~у справі\~№ 534/596/24,\~ [PERSON] \~визнано винним\~за ст.124\~КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Постанова суду набрала законної сили 23.04.2024. На момент\~ДТП цивільно-правова\~відповідальність водія\~транспортного засобу\~ Chevrolet Epica, державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена у ПрАТ СК Євроінс Україна згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № СА0090270. Франшиза за полісом № СА0090270 складає 3 200 грн. ПрАТ СК Євроінс Україна було складено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та 24 квітня 2024 року на особовий рахунок [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15 900 грн відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування. Вартість фактичного ремонту становить 31 441 грн, сума сплаченого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, становить 15 900 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує суму страхового відшкодування, яка була виплачена страховою компанією на користь [PERSON] , різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою страхового відшкодування з боку страховика підлягає стягненню зі завдавача шкоди. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 15 541 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Зі змісту якого вбачається, що він заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] з таких підстав. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна, тобто цілком перекриває страховий випадок, який відбувся 08.03.2024. Окрім цього, в матеріалах справи містяться надані докази позивачем, а саме: заява позивача та узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 15 900 грн, яка не містить дати підписання, дати та номеру реєстрації цієї заяви страховиком, підпису представника страховика. Акт виконаних робіт на загальну суму 22 350 грн, складений між ФОП [PERSON] та позивачем, не містить дати його складання, посилань на конкретний транспортний засіб, який ремонтувався та причини проведення ремонту. Взаємозв`язок акту з механічними пошкодженнями автомобіля позивача є недоведеними. Рахунок на оплату №46 від 23.05.2024 на суду 22 350 грн не містить посилань на підставу оплати зазначених у ньому робіт, а тому взаємозв`язок акту з механічними пошкодженнями автомобіля позивача є також недоведеними. Аналогічні недоліки містить квитанція № 000322 від 24.04.2024 на суму 22 350 грн, відповідач звертає увагу суду, що вказаний розрахунок на оплату датований 23.05.2024, а розрахунок № 046 від 23.04.2024 відсутній в матеріалах справи. Фіскальний чек від 16.04.2024 на суму 6 400 з призначенням платежу Переказ коштів фізичній особі також не містить відомостей про платника та одержувача цих коштів, в призначенні платежу квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки ТОВ НОВАПЕЙ №3748484316 від 16.04.2024 на суму 1 191 грн та експрес накладна № 59001134418416 від 14.04.2024 не містить відомостей про належність дверей відповідному автомобілю та її вартість. Отже, відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилася повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.03.2024 о 15 год 15 хв по вул. Добровольського, буд. 27 у м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участі водія [PERSON] , який керував транспортним засобом Chevrolet Epica, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до наїзду на електроопору, внаслідок падіння електроопори транспортний засіб Volkswagen Golf Sportsvan, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] отримав механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Постановою Комсомольського міського\~суду Полтавської\~області від 11.04.2024 (Справа № 534/596/24) відповідача визнано винуватим у вчинені даної ДТП, внаслідок якої транспортний засіб Volkswagen Golf Sportsvan, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн (а.с.14). Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Volkswagen Golf Sportsvan, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. Таким чином, відповідач у справі [PERSON] як особа, яка завдала шкоди, застрахував свою цивільну відповідальність, мав обов`язок відшкодувати позивачу як потерпілій в порядку, визначеному ст. 1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди. Так, на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chevrolet Epica, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК Євроінс Україна (поліс №СА90270).(а.с.13) До ПрАТ СК Євроінс Україна надійшла заява про настання страхового випадку, а також заява на виплату страхового відшкодування від позивача по справі (а.с.11, 23). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування №170983/1 від 12.04.2024 ПрАТ СК Євроінс Україна сума матеріального збитку становить 19 179 гривень 77 копійок, виплата страхового відшкодування склала 15 900 гривень, за виключенням суми франшизи. (а.с. 70) Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18); від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18); від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18); від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19); від 11 грудня 2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19). У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), Велика Палата Верховного Суду, у пунктах 136, 137 постанови зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язків страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження завданого збитку, позивач [PERSON] надала суду Рахунок №046 від 23 травня 2024 року про суми понесених витрат на відновлення автомобіля.(а.с.21), акт виконаних робіт на суму 22 350, виконавцем яких був ФОП [PERSON] (а.с.20) та квитанція № 000322 від 24.04.2024 про сплату виконаних робіт згідно розрахунку №046 від 23.05.2024 (а.с.22). Також суду надано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №3748484316 на суму 1 191 грн, експрес накладну №59001134418416 від 14.04.2024 та фіксований чек на переказ коштів фізичній особі в сумі 6 400 грн. Суд оцінює дані докази критично, оскільки вони не підтверджують понесених витрат на відновлення автомобіля позивача. Надані позивачем документи не відповідають вимогам ст. 76, 77, 81 ЦПК України, а саме: не містять чіткого зв`язку з ремонтом автомобіля позивача через ДТП, наданий розрахунок на оплату № 046 від 23.05.2024 та квитанція № 000322 від 24.04.2024 про сплату виконаних робіт, згідно розрахунку №046 від 23.05.2024, мають суперечності в датах, також документи надані позивачем не ідентифікують конкретний транспортний засіб чи характер робіт та не підтверджують заявлену суму збитків 31 441 грн. Без відповідного висновку експерта чи звіту про збитки суд не може встановити реальну суму шкоди, завдану позивачу пошкодженням його майна внаслідок ДТП. Відповідач застрахував свою відповідальність, і страхова виплата покрила збитки в межах доведеної суми. Додаткове стягнення можливе лише за наявності належних доказів перевищення. Також з листа ПрАТ СК Євроінс №381-ЮР 27.02.2025 вбачається,\~що страховою\~компанією складено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та 24 квітня 2024 року на особовий рахунок [PERSON] , відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування, було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15 900 грн. Страхова виплата 15 900 грн вважається достатньою компенсацією в межах доведених збитків. Загальний розмір збитків визначено 19 179 гривень 77 копійок. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 3 200 гривень не відшкодований страхувальником, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, враховуючи, що позивач не виконав обов`язок доказування передбачений ст. 12 ЦПК України, оскільки надані докази є неналежними та не підтверджують розмір збитків у 31 441 грн, тому суд дійшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування тільки суми франшизи. Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1 211 грн 20 коп. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 249 грн 40 коп. На підставі викладеного, ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. 12, п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та

Outcome: partial