Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура звернулася в суд з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації (Хмельницької обласної державної адміністрації), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0.4778 га (кадастровий номер 6821287500:03:009:0007), що розташована на території Городоцької міської територіальної громади під пам1яткою археології об`єктом культурної спадщини «Поселення Сирватинці (ур. Мотрин Город)». В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: усунути перешкоди власнику державі в особі Хмельницької обласної військової адміністрації (Хмельницької обласної державної адміністрації) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення площею 0.4778 га, що знаходиться на території Городоцької міської територіальної громади в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га шляхом: визнання недійсним рішення 35 чергової сесії Городоцької міської ради VII скликання від 22.09.2020 №18 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів у приватну власність» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га, припинивши право приватної власності на неї; скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га. Також просить зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Хмельницької обласної військової адміністрації (Хмельницької обласної державної адміністрації) земельну ділянку історико-культурного призначення площею 0.4778 га, що знаходиться на території Городоцької міської територіальної громади в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га під пам`яткою археології об`єктом культурної спадщини «Поселення Сирватинці (ур. Мотрин Город)». В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що [PERSON] не мала законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки вказана категорія земельних ділянок може перебувати виключно у державній власності Представник позивача Хмельницької обласної військової адміністрації (Хмельницької обласної державної адміністрації) подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги (а.с.194-204). \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечила, вказує, що з її сторони жодних порушень законодавства допущено не було, просить залишити земельну ділянку у її власності. \~ \~ \~ \~Представниця відповідача Городоцької міської ради Хмельницької області подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.170-175). \~ \~ \~ \~Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення прокурора, позицію відповідачки [PERSON] , оголосивши письмові пояснення представника позивача Хмельницької обласної військової адміністрації (Хмельницької обласної державної адміністрації), письмові пояснення представниці відповідача Городоцької міської ради Хмельницької області, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що згідно поданої заяви [PERSON] 03.04.2020 звернулася до міського голови Городоцької міської ради Хмельницької області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Скіпченського старостинського округу за межами населених пунктів Городоцької міської ради, Городоцького району, Хмельницької області (а.с.56). Рішенням 32-ї чергової сесії 7 скликання Городоцької міської ради Хмельницької області від 26.06.2020 №106 надано [PERSON] дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення із земель запасу (землі колишньої колективної власності КСП ім. Чкалова) 6821287500:03:009 (а.с.56-57). Рішенням 35-ї чергової сесії 7 скликання Городоцької міської ради Хмельницької області від 22.09.2020 №18 затверджено [PERSON] проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.5222 га з кадастровим номером 6821287500:03:009:0004 та площею 0.4778 га з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007 для ведення особистого селянського господарства на території Городоцької міської ради за межами сіл Скіпче, Сирватинці (землі колишньої колективної власності КСП ім.. Чкалова), з подальшою реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.93). Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 06.11.2020 (а.с. 41-42). \~ \~ \~ \~ Разом із тим, в матеріалах справи міститься збірний кадастровий план земельної ділянки площею 23.5619 га (об`єкт культурної спадщини та охоронна зона), з якого вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007 повністю розміщена на території об`єкта культурної спадщини (а.с. 22). На підтвердження статусу ділянки площею 23.5619 га долучено проект меж території, зон охорони та режимів їх використання об`єкту археології «Поселення Сирватинці (ур. Мотрин Город)» з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (без виділення в окреме землеволодіння) на території Скіпченської сільської ради Городоцького району Хмельницької області за 2013 рік (а.с.23-40). З даної документації також чітко вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007 повністю розміщена на території об`єкта культурної спадщини. До матеріалів справи також долучено копії облікової картки та паспорту, виготовлені у 2012 році, на об`єкт культурної спадщини за видом «археологія» «Поселення» у с. Сирватинці Городоцької міської територіальної громади (а.с.45-49). З копії технічної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] вбачається, що з пояснювальної записки вбачається, що пам`ятки археології і архітектури, інженерні споруди відсутні. Аналогічні відомості зазначені і в акті визначення та перенесення в натурі за їх наявності меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон особливого режиму використання (а.с.52-73, а саме а.с.54,67). З розпорядження від 18.05.1999 №194/99-р Хмельницької обласної державної адміністрації «Про взяття на державний облік пам`яток та нововиявлених об`єктів археології» вбачається, що під №66 було внесено до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення пам`ятку археології : поселення ІІІ-ІV ст. у с. Сирватинці. за 3 км від села на південний схід, уроч. Вербична (а.с.80-84). Згідно копії акту візуального обстеження від 09.07.2024 об`єкта археології «Поселення Сирватинці (ур. Мотрин Город)» колишнє село Вербична або хутір Сирватинці Городоцької міської громади, Хмельницького району, Хмельницької області вбачається, що вказана пам`ятка археології взята на державний облік (під охорону) як щойно виявлений об`єкт археології відповідно до розпорядження Хмельницької облдержадміністрації від 18.05.1999 №194/99-р. Земельна ділянка визначена технічною документацією : «Проект меж території, зон охорони та режимів їх використання об`єкту археології «Поселення Сирватинці (ур. Мотрин Город)» з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (без виділення в окреме землекористування) на території Скипченської сільської ради Городоцького району, Хмельницької області. яка затверджена управлінням культури, національностей та релігій Хмельницької ОДА у 2013 році. Під час візуального обстеження поселення виявлено, що більша частина території об`єкта разом із його охоронною зоною використовується у сільськогосподарських цілях )засіяна соняшниками. наявні сліди механічного обробітку землі, оранка). Територія об`єкту насичена давнім культурним шаром у вигляді фрагментів кераміки черняхівської археологічної культури ІІ-ІІІ ст. н.е., глиняної обмазки жител, фрагментами кісток, локальним скупченням каменю-вапняку тощо. Історичний ландшафт збережений (а.с. 100-103). Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним рішення 35 чергової сесії Городоцької міської ради VII скликання від 22.09.2020 №18 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів у приватну власність» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га, суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно п. д ч.1 ст.19 ЗК України, землі України\~за основним\~цільовим призначенням\~поділяються на\~різні категорії,\~зокрема і\~ землі історико-культурного призначення. До земель історико-культурного призначення належать земельні ділянки, призначені для збереження та обслуговування пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб (ст.53 ЗК України). Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів культурної всесвітньої спадщини, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, які надані та використовуються для потреб охорони культурної спадщини, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель (ч.1,2 ст.54 ЗК України). З метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферної зони, історичного ареалу населеного місця, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини встановлюються обмеження відповідно до\~Закону України\~"Про охорону культурної спадщини". Обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення. Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до\~Закону України\~"Про охорону культурної спадщини" і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини. Відомості про зазначені обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру (ч.1-2, ст.54-1 ЗК України). За видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні - рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації (ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону культурної спадщини). Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Відповідно до ч.6 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Зазначені правові норми спрямовані на забезпечення належної охорони пам`яток археології, оскільки пам`ятки археології як нерухомі об`єкти культурної спадщини не можуть бути перенесені на інше місце без втрати їх цінності. Суд враховує, що пам`ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв`язку з чим нерозривно пов`язані з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам`ятки, яка згідно з Законом України «Про охорону культурної спадщини» не може перебувати в приватній чи комунальній власності. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата ВС у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21. Щодо обраного прокурором способу захисту за даною позовною вимогою. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (ст.ст.15-16 ЦК України). Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, пункт 5.5). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40)). Серед способів захисту порушених прав та інтересів законодавець у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України розрізняє визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади. Згідно зі статтею 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до частин другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Аналіз наведених правових норм підтверджує, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою цивільного права. При зверненні до суду з цим позовом прокурор посилався на те, що рішення 35 чергової сесії Городоцької міської ради VII скликання від 22.09.2020 №18 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів у приватну власність» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га, суперечить вимогам земельного законодавства та законодавства про охорону культурної спадщини, оскільки на зазначені земельній ділянці розташовані пам`ятки археології, що свідчить про її належність до земель історико-культурного призначення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 143), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 року у справі № 372/1684/14-ц (пункт 46)). У пункті 64 постанови від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: «Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в господарських судах». З огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, а також з урахуванням того, що спірні земельні ділянки були передані Городоцькій ОТГ як землі сільськогосподарського призначення, суд констатує, що позов з вимогою про визнання незаконним і скасування рішення Городоцької міської ради Хмельницької області за встановлених судом конкретних обставин цієї справи відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника. Обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки у приватну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України та, за встановлених судом конкретних обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору. З урахуванням обставин, з якими прокурор пов`язував порушення прав та інтересів держави (наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про реєстрацію права приватної власності на спірну земельну ділянку), скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права приватної власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме лише приведе до усунення порушення прав держави на особливо цінні об`єкти археологічної спадщини. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата ВС у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21. П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України також визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007 суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. "а" п.2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З наведеного вбачається, що законом передбачено три випадки в яких державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Вирішуючи позовні вимоги прокурора про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6821287500:03:009:0007 у Державному земельному кадастрі, суд виходить із такого. Згідно ч. ч. 9, 13\~ст. 79-1 ЗК України\~земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Земельні ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі поділу або об`єднання земельних ділянок. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. \~ \~ \~ \~Положеннями ч. 1\~ст. 24 даного Закону\~визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Підстави для скасування державної реєстрації визначені в ч. 10\~ст. 24 даного Закону,\~зокрема:\~якщо протягом\~одного року\~з дня\~здійснення державної\~реєстрації земельної\~ділянки речове\~право на\~неї не\~зареєстровано з\~вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями\~ст. 25 даного Закону\~та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року\~(надалі - Порядок). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 25 даного Закону\~поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч. ч. 2, 4 ст. 25 Закону). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 60 Порядку запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Положеннями п. 61 Порядку передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровими номером 6821287500:03:009:0007 у Державному земельному кадастрі підлягає задоволенню, оскільки наявність запису про реєстрацію вказаної земельної ділянки унеможливлює реєстрацію кадастрового номеру за земельною ділянкою, що підлягає поверненню державі. Вирішуючи позовну\~вимогу щодо\~зобов`язання [PERSON] \~повернути державі\~в особі\~Хмельницької обласної\~військової адміністрації\~(Хмельницької\~обласної державної\~адміністрації)\~земельну ділянку з кадастровими номером 6821287500:03:009:0007, площею 0.4778 га , суд приходить до висновку про її обґрунтованість виходячи із такого. Згідно з\~ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону. Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю. Так, за змістом\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що: "негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення". Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології, вона не може перебувати в приватній власності громадян, а тому суд приходить до обґрунтованого переконання про можливість задоволення позовної вимоги щодо повернення земельної ділянки в державну власність. При цьому судом враховується, що з урахуванням обставин встановлених у справі, втручання держави у право мирного володіння майном має нормативну основу у національному законодавстві і характеризувалося доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, та наслідки його застосування є передбачуваними; зобов`язання повернути спірну земельну ділянку переслідує легітимну мету згідно із загальними інтересами належного регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим правовим режимом спірної земельної ділянки; справедливий баланс між суспільним і приватним інтересами не порушений, оскільки відповідає легітимній меті контролю за використанням цієї ділянки згідно із загальними інтересами. Аналогічна позиція\~була висловлена\~у постанові\~Верховного Суду\~у справі\~№ 317/372/22 від 04 квітня 2024 року. Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17. Судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України (зокрема сплачений судовий збір за подання позову; сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову пропорційно з кожного з відповідачів). \~ \~ \~ \~При цьому, судом враховується оскільки визнання позову відповідачем Городоцькою міською радою Хмельницької області, мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу щодо вказаного відповідача.

Outcome: approved