Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~На розгляд Верховинського районного суду поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди на загальну суму 30\~000 гривень, отриманої внаслідок кримінального правопорушення. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 06.11.2024 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області винесено обвинувальний вирок стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні. Вироком суду, який набрав законної сили та не оскаржувався, встановлено, що 09.06.2024 року о 20.00 годин [PERSON] , перебуваючи на відкритій місцевості на полонині «Дуконя», яка знаходиться в присілку Дуконя села Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме своїми умисними діями заподіяв [PERSON] умисні тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров?я. Крім того, відповідач визнав свою провину у скоєному правопорушенні та щиро розкаявся, а тому причинно-наслідковий зв?язок щодо факту заподіяння шкоди позивачу вважається встановленим. У зв?язку з ушкодженням здоров?я, заподіяного вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв?язків, які позначили негативні зміни в її житті, викликали негативні переживання та спогади, потребу в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживанні психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, змушена була проходити амбулаторне лікування, у зв?язку з чим вимушена нести додаткові витрати на придбання ліків. Крім того, завдана моральна шкода полягає також у тому, що для відновлення порушеного свого права змушена тривалий час докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою та в зв?язку з цим нести додаткові витрати. Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Юрчук С.В. до суду поступила заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку на 30.04.2025 року отримав 09.04.2025 року, а також копію позовної заяви, копію ухвали від 27.12.2024 року та судову повістку на 24.01.2025 року отримав 15.01.2025 року (а.с. 16), відзиву не подав, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України на 27.03.2025 року та 30.04.2025 року. Судові повістки на 27.02.2025 року на 27.03.2025 року повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно зі ч. 1?ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.\~ У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. На підтвердження заявлених вимог позивач надала до суду копію вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2024 року, який набрав законної сили 07.12.2024 року, та яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Із мотивувально-описової частини вироку вбачається, що [PERSON] 09.06.2024 року о 20.00 годин, перебуваючи на відкритій місцевості на полонині «Дуконя», яка знаходиться в присілку Дуконя села Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт зі [PERSON] . У ході даного конфлікту [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс декілька ударів в область голови, обличчя, ніг та спини потерпілої [PERSON] . У результаті вищевказаних дій [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, саден грудної клітки справа, лівого плеча, синців лівого колінного суглоба, нижньої губи, волосистої ділянки голови, в ділянці чола зліва, забою м`яких тканин обличчя зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 02.07.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні [PERSON] умисних легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України. Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст. ст. 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. У п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на наведені обставини, можливо встановити причинний зв`язок між подією 09.06.2024 року, внаслідок якої потерпілій [PERSON] заподіяно [PERSON] умисних легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, саден грудної клітки справа, лівого плеча, синців лівого колінного суглоба, нижньої губи, волосистої ділянки голови, в ділянці чола зліва, забою м`яких тканин обличчя зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 02.07.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тому суд приходить до переконання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоду в розмірі 10\~000 (десять тисяч) гривень. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначається розподіл судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211, 20 гривень.

Outcome: approved