Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути із [PERSON] на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» грошові кошти у розмірі 83 898 грн 01 коп., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 63200,37 грн.; інфляційні втрати у розмірі 5020,15 грн.; пеня у розмірі 14123,38 грн.; 3% річних у розмірі 1554,11 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.. Позов обґрунтовано тим, що 05.10.2021 в місті Києві пров.Виноградний сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Daewoo» н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу\~Nissan\~н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до Постанови Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 757/61391/21-п відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.\~124\~та ст.\~122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач, будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo» н.з. [NUMBER] (Відповідача) станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1723662. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Закону №1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою судді від 22.01.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 05.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: 05.10.2021 о 23:17 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER] , в м. Києві на пров.Виноградний,1/11, під час руху не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Nissan X-Trail» д.н. [NUMBER] , водія [PERSON] , після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 (а), 13.1\~ПДР\~України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст.\~122-4,\~124 КУпАП.. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2022\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею\~122-4\~та\~124 КУпАП. Відповідно до частини 6\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу\~Daewoo\~н.з. [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1723662. Відповідно до Ремонтної калькуляції від 11.11.2021 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу\~«Nissan X-Trail» д.н. [NUMBER] , з урахуванням зносу, складає 63200,37 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 13.06.2022 між потерпілою особою [PERSON] та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 63200,37 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 13.06.2022, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 63200,37 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №15944 від 16.09.2022. 16.01.2024 відповідачу були направлені досудові вимоги про виплату грошових коштів. Однак станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. Згідно розрахунків штрафних санкцій за період з 24.01.2024 по 18.11.2024 розмір відшкодування становить: 83898,01 грн з яких: 63200,37 грн розмір основного боргу, 5020,15 інфляційні витрати, 14123,38 пеня, 1551,11 три відсотки річних. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до п.12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №19610-ІV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№19610 -ІV страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно частини 1\~статті 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до\~статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із положенням частини 1\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до 38\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2021 р. в місті Києві по пров. Виноградний,1/11, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 23.05.2022. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди відповідно до\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому з відповідача на користь позивача підлягає виплата в якості виплати страхового відшкодування в розмірі 63200,37 грн.. Позивач у порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з вимогою №33824/3/1 від 05.01.2024 про відшкодування страхової виплати в розмірі 63200,37 грн. Відповідач претензію отримав 16.01.2024. Проте, на час звернення позивача до суду відповідач зазначеної суми не сплатив. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті\~524,533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.\~Статтею 979 ЦК\~встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням. Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~статті 509 ЦК\~зобов`язання виникають із підстав, установлених\~статті 11 ЦК України. Відповідно до\~статті 11 ЦК\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту завдання майнової шкоди іншій особі. Отже, на них поширюється дія положень частини 2\~статті 625 ЦК. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 5020,15 грн. та 3% річних у розмірі 154,11 грн. підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення пені у розмірі 14123,38 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник з правовідносин відшкодування шкоди в порядку регресу, а не з договірних зобов`язань. Відповідно до п. 36.5\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Таким чином, положення п. 36.5\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~не розповсюджується на правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки у вищевказаній нормі чітко йдеться про обов`язок страховика сплатити саме на користь особі, яка має право на отримання такого відшкодування, тобто потерпілої особи, пеню в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика. Отже,\~Цивільним кодексом України,\~Законами України «Про страхування»\~та «;Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(спеціальними законами), які застосовуються до спірних правовідносин, не передбачено розмір неустойки (пені) у разі звернення страхової компанії з регресним позовом до особи відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. За таких обставин, суд дійшов висновку, що для позадоговірних (регресних) зобов`язань у сфері страхування чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання таких зобов`язань шляхом встановлення неустойки, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні. А тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 14123,38 грн. слід відмовити. За таких обставин, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з\~\~ [PERSON] на користь ТДВ «СГ «Оберіг» грошові кошти у розмірі 69\~774 грн., з яких: 63200,37 грн. розмір основного боргу, 5020,15 грн. інфляційні витрати, 1554,11 грн. три відсотки річних. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТДВ «СГ «Оберіг» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 11.10.2024 року. Оскільки позовні вимоги ТДВ «СГ «Оберіг» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2014,61 грн. (69774,63 грн * 2422,40 : 83898,01 грн). Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7300,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано Договір №33824/3/1 про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2024, укладений ТОВ «Страхова Група «Оберіг» з адвокатом Стецюрою О.В.; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №33824/3/1 від 19.11.2024; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 6071 гривень (69774,63*7300:83898,01). На підставі викладеного,

Outcome: partial