Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 01 червня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №4583 щодо звернення стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 20750 грн. 00 коп. та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис №4583від\~01\~червня 2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 20750 грн. 00 коп.. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №67175787, яке на теперішній час триває. Вказав, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушення вимог законодавства, оскільки кредитний договір не був посвідчений нотаріально, заборгованість не є безспірною. Позивач та його представник адвокат Карлаш І.А. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, останній надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про отримання ним судової повістки разом із додатками в електронному вигляді в його особистому кабінеті через підсистему «Електронний суд». Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили, пояснень по суті спору не надали. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 01\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №4583, про звернення стягнення з громадянина [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №0465-0988 від 19 серпня 2020 року укладеним з ТОВ "Укр кредит фінанс". Строк платежу за Кредитним договором настав,\~боржником допущено\~прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28 жовтня 2020 року по 12 травня 2021 року. Сума загальної заборгованості складає 20750 грн. 00 коп., з яких: 12000 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8400 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за комісією; плата за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис винесено нотаріусом на підставі ст.87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року за\~№1172 (а.с.6). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М. від 19 жовтня 2021 року, на підставі зазначеного вище виконавчого напису, відкрите виконавче провадження №67175787 (а.с.10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Чумаком В.М. від 20 листопада 2024 року по виконавчому провадженню №67175787, накладено арешт на грошові кошти [PERSON] (а.с.11). Згідно зі ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерстваюстиції Українивід 22 лютого 2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999р. № 1172\~(далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вказаний виконавчий\~напис вчинено\~на підставі\~копії кредитного\~договору №0465-0988\~від 19\~серпня 2020\~року укладеного\~між [PERSON] \~та ТОВ\~«Укр кредит\~фінанс»(а.с.\~7-9)\~. Позивач не визнає заборгованість, вказує, що сума заборгованості є завищеною, а сам кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчено. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~полягає в\~тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна.\~Це право\~існує,\~поки суд\~не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку. За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріусу відповідачем було надано підтвердження про отримання позивачем претензії суду не надано. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, позивач заперечує зазначену суму заборгованості, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. До того ж як встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано). Відомостей про те, що Кредитний договір\~№0465-0988\~від 19\~серпня 2020\~рокубув посвідчений нотаріально суду не надано. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, суперечить вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборговності, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак, позов підлягає задоволенню. Ухвалою суду про забезпечення позову від 11 грудня 2024 року (провадження №2-з/389/37/24) вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У відповідності до положень ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір у розмірі 1816 грн. 80 коп. (за подання позовної заяви 1211 грн. 20 коп. та заяви про забезпечення позову 605 грн. 60 коп.). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн, суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Так, до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 25 листопада 2024 укладений між [PERSON] та адвокатом Карлашем І.А. в якому погоджено розмір гонорару адвоката в сумі 3500 грн. (а.с.12); акт приймання-передачі правової допомоги від 25 листопада 2024 року (а.с.13); копію квитанції від 26 листопада 2024 року, відповідно до якої [PERSON] на користь [PERSON] сплачено грошові кошти в сумі 3500 грн за договором від 25 листопада 2024 року (а.с.14). Із наданих документів вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвоката становить 3500 грн. 20 грудня 2024 року представником позивача подано клопотання в якому він просив зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до середньо ринкової вартості цієї послуги, що складає 2500 грн. (а.с.47-53). Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, зважаючи на клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у сумі 2500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved