Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі рішення Путивльського раойнного суду Сумської області від 13 вересня 2021 року є власником земельної частки (паю) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектраха із земель КСП «Більшовик», що розташована на території Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлому батьку [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] 19 жовтня 2021 року вона отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на належну їй земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, а а 30 листопада 2023 року рішенням Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області їй було виділено в натурі (на місцевості) вказану земельну ділянку. Оскільки зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку вона не може у зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку з указаним кадастровим номером вже зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] , а також зареєстровано право оренди на земельну ділянку за ПП «Карла Маркса-2», і реєстрація за відповідачами вказаної земельної ділянки відбулося помилково в процесі оформлення спадщини, позивач просить визнати недісним розпорядження голови Путивлсьької районної державної адміністрації №324-ОД від 22 серпня 2013 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок громадянам [PERSON] , [PERSON] в частині виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки: рілля 2,4154 га, кадастровий номер 5923885000:03:000:1112, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] (номер запису про право в державному реєстрі прав 6713557) та [PERSON] (номер запису про право в державному реєстрі прав 6713539) на земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, а також скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (номер запису про право 10598271), зареєстрованого на підставі договору оренди землі, укладено між ПП «Карла Маркса 2» та [PERSON] , [PERSON] , щодо земельної ділянки кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га. Представник відповідачів\~подала відзив\~на позов,\~в якому\~позовні вимоги\~не визнала\~в повному\~обсязі та\~зазначила,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~відповідно до\~норм чинного\~законодавства успадкували\~належну їх\~померлому батьку\~земельну частку\~(пай),\~після чого\~розробили технічну\~документацію на\~земельну ділянку,\~яка в\~подальшому була\~затвердження розпорядженням\~голови Путивлсьької\~районної державної\~адміністрації та\~виділено їм\~в натурі\~(на\~місцевості)\~дві земельні\~ділянки:\~кадастровий номер\~5923885000:03:000:1112\~площею 2,4154\~га та кадастровий номер 5923885000:03:000:1113 площею 0,6995 га. Позивач же в свою чергу відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 13 вересня 2021 року набула право власності на земельну частку (пай), яка належала померлому [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У подальшому [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, який було зроблено ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] та [PERSON] , та подала його на розгляд Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області для затвердження технічної документації щодо цієї земельної ділянки та виділу її в натурі (на місцевості). Після цього рішенням Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області було вирішено питання щодо земельної ділянки кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, яка належить відповідачам. Також зазначила, що доводи позивачки про те, що вона отримавши витяг з Державного земельного кадастру, дізналась, що кадастровий \~ \~ \~ \~номер належної їй земельної ділянки - 5923885000:03:000:1112, є безпідставними, оскільки вона є власником земельної частки (паю), тобто відсутні підстави вважати, що спірні відносини стосуються права власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112. Ткаож зазначила, що відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] порушують права [PERSON] , оскільки відсутні докази, що земельна частка (пай) співпадає з належною відповідачам земельною ділянкою, а лист ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 2 березня 2023 року не є належним та допустимим доказом того, що належна [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка переплутана з іншою земельною ділянкою. Крім того, зазначила, що обраний [PERSON] спосіб захисту є неналежним (а.с.76-82). Крім того, [PERSON] та [PERSON] подали зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовують тим, що вони є власниками, по 1/2 частині кожна, земельних ділянок кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га та кадастровий номер 5923885000:03:000:1113 площею 0,6995 га, розробка технічної документації стосовно яких була проведена ФОП [PERSON] , яка в подальшому на підставі розпорядження голови Путивлсьької\~районної державної\~адміністрації була\~затверджена,\~після чого\~відбулась державна\~реєстрація права\~власності.\~Оскільки [PERSON] \~при розгляді\~питання щодо\~затвердження технічної\~документації та\~виділення земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості) було надано Новослобідській сільсьій раді витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, і рішенням Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області було затвердженяо технічну документацію щодо земельної ділянки кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га та виділено її в натурі (на місцевості) [PERSON] , вони просять визнати протиправним та скасувати рішення Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області 14 сесії 8 скликання від 30 листопада 2021 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] ». Представник відповідача Новослобідської сілської ради Конотопського району Сумської області подала відзив на позов, в якому зустрічний позов не визнала в повному обсязі, та зазначила, що Новослобідська сільська рада Конотопського району Сумської області, як орган місцевого самоврядування не втручалась у приватну власність, не порушувала права, свободи та інтереси позивачів, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем. Також зазнначила, що при перевірці картографічних матеріалів встановлено, що координати поворотних точок даних земельних ділянок були переплутані інженером-землевпорядником ПП [PERSON] при формуванні обмінних файлів на ці земельні ділянки (а.с.152-155). Представник позивачів подала відповідь на відзив, у якому зустрічну позовну заяву підтримала та зазначила, що посилання представника Новослобідської сілської ради Конотопського району Сумської області щодо переплутування інженером-землевпорядником ПП [PERSON] координати поворотних точок даних земельних ділянок при формуванні обмінних файлів на ці земельні ділянки є безпідставними оскільки [PERSON] на підставі рішення суду є власником земельної частки (паю) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, що є умовним виміром площі, і може не ототожнюватися з розміром земельної ділянки, яка в подальшому буде виділена в натурі (на місцевості). Також зазначила, що на порядку денному засідання комісії Новослобідської сільської ради від 25 жовтня 2021 року вирішено надати дозвіл [PERSON] , на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянкив натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах та вирішили винести цей проект рішення на розгляд засідання 14 сесії 8 скликання Новослобідської сільської ради, однак вказаним засіданням вже затверджено технічну документацію, яку не було надано [PERSON] та виділено у власність останній земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, власниками якої є [PERSON] , та [PERSON] (а.с.160-164). Представник відповідача - Новослобідської сілської ради Конотопського району Сумської області, подала письмові пояснення, у яких зазначила, що можна зробити припущення, що розробником технічної докуиентації ФОП [PERSON] , було допущено помилку при формуванні обмінного файлу для реєстрації земельної ділянки, що отримала кадастровий номер 5923885000:03:000:1112. Також зазнаила, що при прийнятті рішення «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] » від 30 листопада 2021 року була розглянута загальна технічна документація разом з відповідним клопотанням представника позивача (а.с.192-195). Представник Новослобідської сілської ради Конотопського району Сумської області у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.237). Заслухавши представника позивача за первісним позовом, яка первісний позов підтримала, зустрічну позовну вимогу не визнала у повному обсязі, представника позивача за зустрічним позовом, яка первісний позов не визнала в повному обсязі, зустрічну позовну заяву підтримала, дослідивши докази, суд дійшов наступного. Як встановлено судом, на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №141 від 26 квітня 2004 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-власникам земельних часток (паїв) на території Манухівської сільської ради (КСП «Більшовик») та видачі державних актів громадянам, і до списку громадян-власників внесені: під №144 [PERSON] (рілля 1,421 га, сіножаті 0,700 га) та під №135 [PERSON] (рілля 2,415 га, сіножаті 0,700 га) (а.с.20,21). Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 4 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної частки (паю) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Більшовик» в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.55-59). Розпорядженням голови Путивльської районної державної адміністрації №324-ОД від 22 серпня 2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельні ділянки [PERSON] (1/2 частина), [PERSON] (1/2 частина) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області, розроблену ПП [PERSON] , виділено в натурі (на місцевості) громадянам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельних ділянко загальною площею 3,1149 га, з яких рілля 2,4154 га, кадастровий номер 5923885000:03:000:1112, сіножаті 0,6995 га, кадастровий номер 5923885000:03:000:1113, на території Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.22). Згідно з копіями свідоцтв про право власності від 18 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] є власниками, по 1/2 частині кожна, земельних ділянок кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га та кадастровий номер 5923885000:03:000:1113 площею 0,6995 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Манухівської сільської ради Путивлсьького району Сумської області (а.с.61-64). Відповідно до листа ГУ Держеокадастру у Сумській області №ПІ-11/0-8/0/63-23 від 2 березня 2023 року [PERSON] та [PERSON] є власниками, по 1/2 частині кожна, земельних ділянок кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га та кадастровий номер 5923885000:03:000:1113 площею 0,6995 га. Крім того, при перевірці було встановлено, що на їх замовлення розробником ПП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку за №135, замість земельної ділянки за № [NUMBER] (а.с.24). Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру від 18 січня 2023 року [PERSON] та [PERSON] передали належну їм земельну ділянку кадастровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га в оренду ПП «Карла Маркса - 2», договір оренди зареєстрований 29 липня 2015 року за №10598271 (а.с.19). [PERSON] на підставі рішення Путивльського районного судуд Сумської області від 13 вересня 2021 року є власником земельної частки (паю) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектраха із земель КСП «Більшовик», що розташована на території Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області в прядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] (а.с.7-13). 19 жовтня 2021 року [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на земельну ділянку 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Манухівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.16-18). 21 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась із заявою до Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області з метою отримання дозволу на виділення земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) загальною площею 2,4154 га на території Манухівської сільської ради та затвердити технічну документацію із землеустрою (ФОП [PERSON] ). До заяви [PERSON] долучено копію паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON] , копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію рішення Путивлсьького районного суду Сумської області від 13 вересня 2021 року та копію довіреності (а.с.67). Згідно з копією витягу з протоколу №14 засідання комісії з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, земельних відносин, архітектури, будівництва, інфраструктури, транспорту та охорони навколишнього природного середовища від 25 листопада 2021 року вирішено підтримати запропонований проект рішення та винести на розгляд пленарного засідання 14 сесії 8 скликання Новослобіфдської сільської ради (68-69). Рішенням 14 сесії 8 скликання Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області від 30 листопада 2021 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області та виділено в натурі (на місцевості) [PERSON] земельну ділянку 5923885000:03:000:1112 площею 2,4154 га на території Новослобідської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Рішенням державного реєстравтора від 16 січня 2023 року відмовлено [PERSON] в реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5923885000:03:000:1112\~у зв`язку\~з наявністю\~зареєстрованого права\~власності на\~земельну ділянку з\~кадастровим номером 5923885000:03:000:1112 (а.с.15). Відповідно до листа ГУ Держеокадастру у Сумській області №2819/15-23 від 10 жовтня 2023 року, у результаті перевірки встановлено, що у відділі №1 обліковується технічна документація на складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Манухівської сільської ради Путивлсьького району Сумської області. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з кадастровим номером 5923885000:03:000:1112 площею 2,4145 га громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки землі відділу №1 не обліковується (а.с.112). Відповідно до копії технічної документації на складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Манухівської сільської ради Путивлсьького району Сумської області, розробленої ПП [PERSON] у 2012 році, [PERSON] та [PERSON] розроблено технічну документацію щодо земельної ділянки кадстровий номер 5923885000:03:000:1112 площею 2,4145 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.113-123). Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами\~ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Згідно з пунктом «а» частини 1 статті\~17 ЗК України\~до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Складовою реформування земельних відносин, що триває в Україні, є роздержавлення земель, тобто передача останніх із державної та комунальної власності у приватну власність. Землі сільськогосподарського призначення можуть передаватися з державної у приватну власність різними способами, які залежать від організаційно-правової форми сільськогосподарських підприємств, які виступають землекористувачами. Положення щодо паювання земель сільськогосподарського призначення містить, зокрема Указ Президента України від 8 серпня 1995 року №20/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", пунктом 1 якого визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) регламентовано\~Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Статтею 13 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Отже, реалізація процедури паювання відповідної частини земель має своїм наслідком припинення права державної та комунальної власності на розпайовані землі, що зумовлює припинення й інших правомочностей щодо земельних ділянок державної та комунальної власності. Тобто нерозподілені частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а лише перебувають у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. За нормами статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулює Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року №899-IV (далі - Закон №899-IV). Закон №899-IV є спеціальним щодо здійснення процедури виділення земельних часток (паїв) за відповідними сертифікатами на землю, що належала на праві колективної власності колективними сільськогосподарським підприємствам тощо. Відповідно до ст.2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.Закону №899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.11 Закону №899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року (справа №446/478/19), згідно яких: «Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі№ 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі№925/1133/18, пункт 143). Рішення державного органу чи органу місцевого самоврядування вичерпує свою дію виконанням. Визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача. Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним [ постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)]. Позивач з дотриманням правил статей 387 і 388\~ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволенняне відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)]. Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.3 ст. 200 Земельного кодексу України економічна оцінка\~земель визначається в умовних кадастрових гектарах або у грошовому виразі. Умовний кадастровий гектар не є виміром площі, оскільки це умовна розрахункова одиниця, що відображає вартісну характеристику земельної ділянки. Розмір земельних часток (паїв) в умовних кадастрових гектарах, як і вартість земельної частки (паю), є рівною для всіх членів КСП, але при виділенні земельної частки в натурі (на місцевості) розмір земельної ділянки в фізичних гектарах буде залежати від якості ґрунтового покрову, капітальних вкладень у покращення плодючості ґрунту тощо. Згідно із п.3 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються, виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розрахунок площі земельної частки (паю) в фізичних гектарах виконувався згідно із Методичними рекомендаціями щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 4 червня 1996 року №47/172/48. Зокрема, відповідно до п.2.11 вказаних Методичних рекомендацій, в якому зазначено, що площа земельної частки (паю) у фізичних гектарах визначається методом проектного розрахунку шкал грошової оцінки агровиробничих груп ґрунтів згідно із Порядком грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженим спільним наказом Держкомзему, Держкоммістобудування, Мінсільгосппроду, Української академії аграрних наук від 27 листопада 1995 року №76/230/325/150. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Судом встановлено, що розпорядження голови районної державної адміністрації №141, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актівна право власності на земельні ділянки громадянам-власникам земельних часток (паїв) на території Манухівської сільської ради (КСП «Більшовик») та видачі державних актів громадянам було видано 26 квітня 2004 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , у зв`язку з чим останній не міг набути право на спірну земельну ділянку, оскільки його правоздатність припинилась внаслідок його смерті, і на момент смерті він мав право на земельну частку (пай), яке і успадкувала [PERSON] , що підтверджується рішенням суду. Крім того, дії [PERSON] та [PERSON] щодо складання технічної дрокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки під кадастровим номером 5923885000:03:000:1112, ніяким чином не позбавляють позивача можливості реалізувати її право на виділення паю в натурі із земель сільськогосподарського призначення ще не переданих у приватну власність. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що належна відповідачам земельна ділянка 5923885000:03:000:1112 згідно з технічною документацією виділена позивачу, а остання посилається на витяг з Державного земельного кадастру на вже сформовану земельну ділянку, право власності на яку зареєстровано за відповідачами у 2014 році, як на підставу подальшого визнання за нею права власності на цю земельну ділянку. Крім того, не надано належних та допустимих доказів того, що відбулась помилка при складанні технічної документації, яка проводилась одним виконавцем ПП [PERSON] , тому посилання на вказану обставину є безпідстаними. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову. Що стосується вимог за зустрічною позовною заявою, то суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст.321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі\~статей 387\~і\~388\~цього Кодексу. Статтями 387 та 388 ЦК України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння та право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Згідно зі\~ст.5\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~сільські,\~селищні,\~міські ради\~в межах\~їх повноважень\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості); уточняють\~списки осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай); уточняють\~місце розташування,\~межі і\~площі сільськогосподарських\~угідь,\~які підлягають\~розподілу між\~власниками земельних\~часток (паїв); укладають\~із землевпорядними\~організаціями договори\~на виконання\~робіт із\~землеустрою щодо\~виділення земельних\~часток (паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості)\~та виготовлення\~відповідної документації\~із землеустрою,\~якщо такі\~роботи виконуються\~за рахунок\~місцевого бюджету; сприяють\~в укладанні\~договорів на\~виконання землевпорядними\~організаціями робіт\~із землеустрою\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості),\~якщо такі\~роботи виконуються\~за рахунок\~осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай),\~або за\~рахунок коштів\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~що орендують\~земельні частки\~(паї),\~проектів технічної\~допомоги тощо; надають\~землевпорядним організаціям\~уточнені списки\~осіб,\~які мають\~право на\~земельну частку\~(пай); розглядають\~та погоджують\~проекти землеустрою\~щодо організації\~території земельних\~часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Зважаючи на те, що Новослобідською сільською радою Конотопського району Сумської області було прийнято рішення від 30 листопада 2021 року на підставі наданих [PERSON] документів, вказане рішення не є правовстановлюючим документом щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5923885000:03:000:1112, і, крім того, воно не може бути реалізоване [PERSON] для реєстрації права власності на зазначену земельну, що підтверджується рішенням держаного реєстратора від 16 січня 2023 року, оскільки право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , тобто оспорюване рішення ніяким чином не порушує прав та інтересів позивачів, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Outcome: dismissed