Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

01.04.2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 13.11.1996 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі та проживала разом до 1999 року. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні стосунки припинені, подальше збереження шлюбу неможливе. Тому, позивачка звертається до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 року позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. Суд приходить до висновку провести розгляд справи за відсутності відповідача та позивачки, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.1996 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис №1654, зареєстровано шлюб між сторонами, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.11.1996 року. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через різні характери на погляди на життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне проживання та збереження шлюбу сторони вважають неможливим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, судові витрати розподіляються відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, а тому суд дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 605,60 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved