Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 12570,00 грн заборгованості за кредитни договором. В обгрунтування позову зазначає таке. 10.12.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 8635192. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 28.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача у сумі 12570,00 грн, з яких: 3000,00 заборгованості з основного боргу, 9000,00 грн заборгованості за відсотками та 570 грн заборгованості за комісією. Заборгованість за цим договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду. Ухвалою суду від 27.02.2025 провадження по справі було відкрито. Позивач просить суд розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання, 16.04.2025, не з`явився, був належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації, наданої Рокитнянською селищною радою від 21.02.2025 за № 6, [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на " [PERSON] " з 15.10.2024 згідно повідомлення ЄДДР/ДМС від 15.10.2024 року. Цей факт підтверджується також і відомостями із ДРФО від 27.02.2025. 10.12.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 8635192, за умовами якого товариство надає позичальнику кредит у розмірі 3000,00 грн . Договором передбачено, що позика надається строком на 105 днів. Дата надання кредиту 10.12.2022, дата повернення 25.03.2023 (п. 1.3.2 договору). Процентна ставка становить: протягом пільгового періоду 900,00 грн., протягом поточного періоду 8100 грн (п. 1.5.2 та 1.5.3) . розмір комісії погоджено сторонами у сумі 570,00 грн (п. 1.5.1) Додатком 1 до договору сторони узгодили графік погашення заборгованості. Договір укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції. Договір позики підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідача ідентифіковано, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, яка міститься у матеріалах справи. Відповідно до платіжного доручення від 10.12.2022 відповідачу було зараховано 3000 грн. кредитних коштів. Відповідно до виписки із особового рахунку [PERSON] , за відповідачем рахується заборгованість у сумі 12570 грн. 28.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача у сумі 12570,00 грн, з яких: 3000,00 заборгованості з основного боргу, 9000,00 грн заборгованості за відсотками та 570 грн заборгованості за комісією, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Доказів погашення кредитної заборгованості по кредитному договору матеріали справи не містять. Оскільки відповідач не погасив кредитну заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаними договорами, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний договір про надання позики підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 3000,00 грн. підлягає задоволенню. Судом перевірено правильність нарахування відсотків, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, та встановлено, що їх розрахунок позивачем зроблено вірно. Отже із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 12570,00 грн, з яких: 3000,00 заборгованості з основного боргу, 9000,00 грн заборгованості за відсотками та 570 грн заборгованості за комісією У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн.

Outcome: approved