Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог якого просив стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 71944,66 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позов обгрунтовано тим, що листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 71328,6 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн, та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.07.2023 року № 3810147 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» відповідач отримав кредит в сумі 11200,00 грн строком на 360 днів з 11.07.2023 року по 05.07.2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 2, 0% в день та зниженою процентною ставкою в розмірі 1,4% в день. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду відповідачка має заборгованість в сумі 71944,66 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просять стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. 29.01.2025 року ухвалою суду замінено назву позивача по справі № 368/1846/24 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачка не з`явився про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки не повідомив, відзиву або будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 11.07.2023 року між фінансовою установою ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 3810147 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 11200 грн на платіжну картку строком на 360 днів з 11.07.2023 року по 05.07.2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,0% в день, та зниженою процентною ставкою в розмірі 1,4% в день. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х651». Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст.627 ЦК України та ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 11.07.2023 року договір № 3810147 про надання коштів на умовах споживчого кредиту [PERSON] взяла на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (п.5.4.1 Договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено факторингу № 24/05/2024. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» . У відповідності до умов договору факторингу ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступає для позивача право грошової вимоги строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осібборжників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників. На підставі акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 24 травня 2024 року Клієнт передав, а позивач прийняв Реєстр боржників. Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 62553,46 грн, яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту 11179,98 грн, заборгованість за процентами 51373,48 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору №3810147 від 11.07.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (минула назва «ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАПНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 9391,20 грн: 11179,98 * 2% = 223,6* 42 календарних дні = 9391,20 грн. Указані розрахунки заборгованості виконані відповідно до умов договору № 3810147 від 11.07.2023 року, а тому приймаються судом як належні докази заборгованості відповідача перед позивачем. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та 10000,00 грн документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved