Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

19.02.2025 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, який згодом уточнила. В обґрунтування позову вказала, що від шлюбу з відповідачем мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 01 серпня 2024 року рішенням Софіївського районного суду шлюб між ними розірвано. Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Вона працює, отримує заробітну плату, а також утримує підсобне господарство, але грошей на утримання дітей, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування, не вистачає. Відповідачу відомо про наявність у нього двох дітей, але за час перебування дітей повністю на її утриманні, жодного разу не поцікавився життям дітей, їхніми потребами, станом здоров`я, наявністю найнеобхідніших речей. Відповідач тимчасово не працює, має непостійний і мінливий дохід, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач їй не надає, хоча у відповідності зобов`язаний надавати. У звязку з цим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 8000 грн. на дитину. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до слухання в порядку спрощеного розгляду з повідомленням осіб на 25.03.2025 року о 09-30 год. 10.03.2025 надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] із клопотання про залишення позову без руху. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2025 року позовну заяву залишено без руху. 01.04.2025 року позивачем усунуто недоліки. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року продовжено розгляд справи та призначено до розгляду на 24.04.2025 року о 09-00 год. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, причин неявки не повідомили. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Враховуючи наявність відзиву, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню та розгляду справи в порядку та у строки згідно ст.ст. 275, 279 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не відбувалася. Згідно відзиву від 10.03.2025 року відповідач [PERSON] позов визнав частково , прохав стягнути з нього на утримання дітей по 1598,00 грн. на кожну дитину, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вважав заявлену суму 8000 грн. на кожну дитину завищеною, необґрунтованою та такою, що відповідач не взмозі сплачувати, враховуючи довідки про доходи. В судовому засідання 25.03.2025 року представник відповідача підтримав відзив , пояснив, що дійсно відповідач [PERSON] є батьком двох дітей та зареєстрований як фізична особа підприємець. Заявив клопотання про залишення позову без руху. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши письмові докази, приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 28 липня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 03 Великокостромською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане цим же органом 28 липня 2011 року (а.с.7). Від шлюбу мають двох дітей: \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Великокостромською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області 19 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації було зроблено запис за № 22 та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 жовтня 2018 року, про що в книзі реєстрації було зроблено запис за № 238 (а.с.8,9). 01 серпня 2024 року рішенням Софіївського районного суду шлюб між сторонами розірвано. Відповідно акта про фактичне проживання №50 від 26 березня 2025 року, складеного старостою Жовтянського старостиньского округу Саранчук І.В., депутатом Вакулівської сільської сільської ради Губою Л.А., діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з 28 квітня 2022 року, як внутрішньо переміщені особи (а.с. 50) . [PERSON] працює в ФОП [PERSON] та її загальна сума доходу за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року становить 40536,32 грн. (а.с. 51). [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем та здійснює відрахування пенсійних внесків за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки, останнє відрахування за 2024 рік складає з січня 2024 рік по березень 2024 рік 7100,00 грн. щомісяця, з квітня 2024 року по грудень 2024 рік-8000,00 грн. щомісяця , що підтверджується витягами з пенсійного фонду України (а.с. 27-29). Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України,ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із встановлених обставин по справі, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати відповідача таким, що не виконує та ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дітей. Будь-яких належних та допустимих доказів виконання обов`язку по утриманню дітей не надано. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2ст.182СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Статтями12,81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 2ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 180 СК Українипередбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідност. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно довідки про доходи, наданої представником відповідача, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та сплачує пенсійні внески як самозайнята особа починаючи з 2020 року і по теперішній час. У чинному законодавстві не дано визначення поняття «працююча особа». Водночас згідно зістаттею 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), є застрахованими особами. Відповідно до частини 3статті 3 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Державна реєстрація фізичних осіб підприємців це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»). Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Таким чином, фізична особа підприємець вважається працюючою до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем, тому суд стягує аліменти у частці від доходів відповідача. Стаття 184\~СК України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Згідно з пунктом 17Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання кожної з двох неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згілно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривні. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі заявленому позивачем до стягнення 8000 грн. щомісячно на кожну дитину, а разом 16\~000 грн., як і не надано, у порушення ст. 81 ЦПК України,\~доказів нарахування саме такої суми до стягнення, складових розрахунку на обґрунтування саме такої суми. Окрім того, суд зазначає, що відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття оба, що передбачає доведення позивачем можливість утримувати дитину у тій сумі, яка вимагається від того з батька, який не проживає разом, а саме: 16000 грн. - доказу позивачем не надано. Натомість, позивачем подано довідку про її доходи в розмірі: за грудень 2024 року 13172,03 2370,97= 10801,06 грн., за січень 2025 року 12537,78-2256,80=10280,98 грн., за лютий 2025 року 14828,51-2668,77=12159,74 грн., що не підтверджує можливість в такій самій сумі, як вимагається від відповідача забезпечувати дітей у відповідності до вимог ст.180 СК України. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2ст.182 СК. Згідно ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення аліментів в розмірі 8000 грн. на кожну з двох дітей, яка перевищує більш ніж на 100% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є достатньою для забезпечення потреб дитини, визначеного законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню частково, а саме підлягає задоволенню відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 193 Сімейного кодексу України в розмірі однієї третини\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~на кожну\~дитину,\~та не\~меньше 50\~% прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. При цьому суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбаченихСК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина першастатті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial