Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-24 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (далі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») в особі директора Сердійчук Я. Я. звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 88936892 від 15 січня 2024 року в розмірі 15510 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 січня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО ФІН" (далі ТОВ «ЕКО ФІН») та [PERSON] за допомогою вебсайту https://cashtancredit.com.ua, який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем ТОВ «ЕКО ФІН», в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 88936892 (далі Договір, Кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн, строк користування кредитними коштами 730 днів, з 15 січня 2024 року по 13 січня 2026 року включно та складається з дисконтного (пільгового періоду та поточного періоду. Зазначає, що проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 0,01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 0,1 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Вказує, що 05 березня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 05-03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 88936892. Зазначає, що відповідачем [PERSON] заборгованість за Договором не погашається, відсотки за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 15510 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 12480 грн заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 30 грн - заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Враховуючи вищенаведене просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 88936892 від 15 січня 2024 року в розмірі 15510 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не подала. Заяви, та клопотання учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 25 квітня 2025 року подала суду заяву в якій позов визнала та зазначила, що згідна сплати заборгованість в розмірі 15510 грн та судові витрати по справі, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті 25 квітня 2025 року о 10 год 30 хв. Згідно заяви представника ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я. Я. від 25 квітня 2025 року клопотання про витребування доказів залишено без розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом установлено, що 15 січня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] за допомогою вебсайту https://cashtancredit.com.ua, який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем ТОВ «ЕКО ФІН», в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 88936892. Кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 3000 грн (п. 2.2. Договору). Строк користування кредитними коштами складає 730 днів, який починається з 15 січня 2024 року та закінчується 13 січня 2026 року (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п. 2.3. Договору). Відповідно до п. 2.4. Договору дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 28 січня 2024 року (рекомендована дата платежу). Згідно з п. 2.5. Договору поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 13 січня 2026 року (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65 % відсотків річних (денна процентна ставка 0,01 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду (п. 2.6. Договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних (денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки (п. 2.7. Договору). Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 88936892 від 15 січня 2024 року підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором ZTUwY2U4. Зі змісту анкети клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС ТОВ «ЕКО ФІН») слідує, що [PERSON] зазначено адресу її місця проживання та реєстрації, паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, що є підтвердженням здійсненої нею процедури ідентифікації в розумінні положень\~Закону України «Про електронну комерцію». Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофідГід» 15 січня 2024 року о 14:17:03 було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 3000 грн: платник: ТОВ ЕКО ФІН, номер транзакції: 40532-10210-33243, номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] , призначення платежу: [PERSON] , 3181416181, Кредитний договір № 88936892 від 15 січня 2024 року, що також підтверджується квитанцією № 40532-10210-33243. Згідно копії виписки за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН» станом на 05 березня 2025 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 88936892 від 15 січня 2024 року становить 15480 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 12480 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками. 05 березня 2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір № 05-03/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Відповідно до п. 2.1 Договір № 05-03/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики/договором про споживчий кредит/кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Згідно копії реєстру боржників до Договору № 05-03/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 05 березня 2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 15480 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням та 12480 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 88936892\~від 15\~січня 2025\~року заборгованість [PERSON] становить 15510 грн, з яких: 3000 грн\~\~заборгованість по тілу кредиту та 12510 грн заборгованість за відсотками. 25 квітня 2025 року відповідач [PERSON] подала суду заяву в якій позовні вимоги вимоги визнала повністю. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань за Договором про споживчий кредит/Кредитний договір № 88936892 від 15 січня 2024 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У\~ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону в разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 15 січня 2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 88936892, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора: ZTUwY2U4, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 3000 грн, який вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 730 днів, проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 0,01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, протягом поточного періоду проценти нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 0,1 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду). Первісний кредитор ТОВ «ЕКО ФІН» відступило своє право грошової вимоги до позивача - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», згідно Договору № 05-03/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 05 березня 2025 року. Фактично отримані та використані позичальником [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були, що фактично стверджено відповідачем у поданій суду заяві про визнання позову. А відтак, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним нею Договором про\~споживчий кредит/Кредитний\~договір №\~88936892 від 15 січня 2024 року. Ураховуючи вищевикладені обставини, визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором про\~споживчий кредит/Кредитний\~договір №\~88936892 від 15 січня 2024 року в розмірі 15510 грн, з яких: 3000 грн\~\~заборгованість по тілу кредиту та 12510 грн заборгованість за відсотками. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Представником позивача позовну заяву з доданими до неї матеріалами подано через підсистему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому з державного бюджету безпосередньо позивачу необхідно повернути 1211,20 грн, а 1211,20 грн стягнути з відповідача в користь позивача. Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Згідно з\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. Судом встановлено, що 02 липня 2024 року між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги. На підтвердження обсягу наданих послуг правової допомоги та їх вартості стороною позивача надано заявку про надання юридичної допомоги № 21 від 06 березня 2025 згідно якої адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» правничу допомогу по цивільній справі за позовом ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості вартістю 9000 грн (надання усної консультації з вивченням документів 2 год 3000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 год 6000 грн); витяг з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 11 березня 2025 року згідно якого адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» погодили надання наступних правових послуг у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги, а саме: надання усної консультації з вивченням документів 2 год 3000 грн та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 год 6000 грн. Ураховуючи вищенаведене з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» необхідно стягнути\~9000\~грн витрат\~на правничу\~допомогу.

Outcome: approved