Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.02.2019 [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим було укладено кредитний Договір № 2001247105001, за яким позичальнику видано кредит в розмірі 26069,00грн. У подальшому 23.11.2021 між Банком та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 1002022914001, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 50000,00грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем, відповідно до договорів, виконав у повному обсязі. Однак відповідач не виконує свої кредитні зобов"язання належним чином. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами, заборгованості відповідача станом на 06.10.2024 по кредитному Договору № 2001247105001 від 13.02.2019 становить 40637,08грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 26068,54грн; заборгованість за процентами - 14568,54грн. Заборгованість по кредитному Договору № 1002022914001 від 23.11.2021 становить 73092,58грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 43686,17грн; заборгованість за процентами - 10,69грн; заборгованість за комісією - 29395,72грн. На підставі викладеного вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 113729,66грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн. 05.12.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" в судове засідання призначене на 28.04.2025 свого представника до суду не направив. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. [PERSON] в судове засідання призначене на 28.04.2025 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Однак конверти із копією ухвали про відкриття провадження та позовною заяву з додатками до неї і з судовими повістками, адресованого відповідачу, повернулися до суду з поштовим зазначення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. 13.02.2019 між ПАТ "Перший український міжнародний банк» (надалі ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] , шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, було укладено кредитний Договір № 2001247105001. Відповідно до умов Договору, відповідач при підписанні заяви просив відкрити на його ім"я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну карту. Також просив Банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 3700,00грн із реальною річною процентною ставкою 47,88%. Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту, Банком 13.02.2019 відповідачу [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 3700,00грн, який в подальшому 15.06.2023 було збільшено до 26069,00грн. 23.11.2021 між ПАТ "Перший український міжнародний банк» та [PERSON] , шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, було укладено кредитний Договір № 1002022914001. Відповідно до умов Договору, [PERSON] просив надати йому споживчий кредит в розмірі 50000,00грн, строком на 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно із Платіжної інструкції № TR.53902318.75376.8810, [PERSON] , було надано кредит в розмірі 50000,00грн. Призначення платежу: надання кредитних коштів за договором №1002022914001 від 23.11.2021 за позикою [PERSON] . Пунктом 2.2.5 Розділу І Частини 2 загальних положень, Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакціях від 06.04.2018 та 01.11.2021) визначено, що підписанням заяви на приєднання до Договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Укладанням договору клієнт погоджується з умовами банківських послуг, що надаються банком в рамках пакету послуг. Для надання послуг клієнту, банк може відкривати один або декілька карткових рахунків у відповідній валюті та надавати клієнту одну або декілька карток згідно умов обслуговування обраного клієнтом пакету послуг (п. 3.2, 3.4. Розділу І Частини 3 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб). Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Частини 5 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно із пп. 5.1.6, 5.1.7 Розділу ІІ Частини 5 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, визначено, що клієнт зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати банку вартість послуг, які надані банком за договором та інші платежі, відповідно до умов Договору та встановлених тарифів. Сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кридитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов"язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та розмірі, що передбачені цим Договором. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, процентів та комісії відповідно до умов укладеного Договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача перед Банком за вищевказаним кредитним договором станом на 06.10.2024 по кредитному Договору № 2001247105001 від 13.02.2019 становить 40637,08грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 26068,54грн; заборгованість за процентами - 14568,54грн. Заборгованість по кредитному Договору № 1002022914001 від 23.11.2021 становить 73092,58грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 43686,17грн; заборгованість за процентами - 10,69грн; заборгованість за комісією - 29395,72грн. 07.10.2024 відповідачу [PERSON] було направлено письмову вимогу-повідомлення, згідно якої позивач вимагав повернути кредитні кошти в досудовому порядку. Однак вимога кредитора зі сторони відповідача залишилась без реагування. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 та 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ізст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів що встановлені умовами Договорів, то станом на 06.10.2024 за ним обліковується прострочена заборгованість за кредитними Договорами № 2001247105001 від 13.02.2019 та № 1002022914001 від 23.11.2021 в загальному розмірі 113729,66грн. Указаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи викладене вище та приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2422,40грн.

Outcome: approved