Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є рідною бабою малолітнього онука [PERSON] . У 2011 році її син - [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу у помешканні позивача у с. Жабелівка. [INFO] від спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] помер. Відповідач разом із дітьми продовжувала проживати у помешканні позивача протягом року. Увесь цей час відповідач вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Періодично зникала разом з дітьми, і позивачу неодноразово доводилось розшукувати їх та повертати до належних умов проживання. Останній раз позивач знайшла своїх онуків влітку 2021 року у КЗ «Обласний комплексний центр надання соціальних послуг» у смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, де вони перебували разом із своєю матір`ю. Через деякий час позивачу зателефонували із Центру та запропонували забрати дітей до себе, так як їх мати покинула дітей та зникла у невідомому напрямку. Забравши дітей додому, позивач звернулася до Служби у справах дітей Вороновицької селищної ради з метою отримання офіційних прав опіки над онуками. У свою чергу, Служба сприяла у розшуку їх матері та, не встановивши самостійно місця її перебування, звернулася до поліції. Згідно витягу з ЄРДР №12022020070000154 від 19.07.2022 [PERSON] вважається зниклою безвісти. Рішенням Вороновицької селищної ради № 261 від 20.07.2022 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано у сім`ю [PERSON] . Рішенням Вороновицької селищної ради № 358 від 01.08.2022 [PERSON] призначено опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] . У квітні 2023 року відповідач з`явилася у селі, відвідала дітей, просила надати їх їй для спілкування на три дні за місцем її проживання у тимчасового співмешканця у м. Вінниці, адресу не повідомила. Позивач дітей матері не дала, з огляду на поведінку останньої та ризики для самих дітей. Діти були налякані материнським візитом, відмовились будь-куди їхати із матір`ю. Після чого відповідач поїхала та до цього часу побажань спілкування із дітьми більше не виявляла. Вказане стало підставою для звернення із даною заявою до суду. Ухвалою суду від 08.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.09.2024 закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач, який з урахуванням ч.11 ст.128 ЦПК України, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, до суду не з`явився, відзив у встановлений строк суду не надав. Представник третьої особи - Вороновицької селищної радиу судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розгляд справи провести без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2014. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №38 від 17.06.2022, виданої старостою, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою більше 10 років. Дана квартира належить її вітчиму [PERSON] . Рішенням Вороновицької селищної ради № 261 від 20.07.2022 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі витягу з ЄРДР № 12022020070000154 від 19.07.2022 про факт зникнення безвісти матері дітей [PERSON] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 14.06.2022 №00035832888, та влаштовано у сім`ю [PERSON] . Рішенням Вороновицької селищної ради № 358 від 01.08.2022 [PERSON] призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 4 класу Комунального закладу «Оленівський ліцей з дошкільним підрозділом» Вороновицької селищної ради - [PERSON] навчається у закладі з 1 класу, має навчальні досягнення середнього та початкового рівня. Має довільну зорову та слухову пам`ять, виявляє образне мислення, на уроках не завжди уважний і активний. Має добрий фізичний розвиток. Стриманий, в спілкуванні з дорослими - розсудливий. Правила поведінки не завжди свідомо виконує. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Відповідально виконує доручення. Бабуся приділяє увагу вихованню внука, систематично цікавиться його поведінкою та успіхами у навчанні. Згідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , учня 5 класу Комунального закладу «Оленівський ліцей з дошкільним підрозділом» Вороновицької селищної ради - [PERSON] вихований, не проблемний, не агресивний хлопчик, спокійний,здатний контролювати власні емоції, йде на контакт з вчителем та виконує поставлені завдання. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї за даною адресою входять: [PERSON] , син [PERSON] , підопічна [PERSON] , підопічний [PERSON] та підопічний [PERSON] . Актами обстеження житлово-побутових умов позивача комісія встановила, що для виховання та проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] опікуном - [PERSON] створені відповідні умови. Відповідно до довідки, виданої лікарем ЗПСМ Михайлівської АЗПСМ, позивач [PERSON] здійснює догляд за дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №494 від 20.09.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Вороновицької селищної ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , виходячи з того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належний догляд за дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто самоусунулася від виконання материнських обов`язків відносно дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Жодних дій, направлених на виправлення своєї винної поведінки по відношенню до своїх дітей, не вчинила. А після отримання судової повістки, ухвали про відкриття, позовної заяви до суду більше не з`являлась. Вказані вище факти свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не забезпечує належний догляд за дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє материнського піклування та турботи. А тому, суд, вважає за можливе та необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати інтересам дитини та сприяти захисту її прав.

Outcome: approved