Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

представник заявника посилається на те, що до складу сім`ї заявника входить дядько [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю І групи з дитинства, довічно. Згідно з консультаційним висновком спеціаліста йому встановлено діагноз: важка розумова відсталість, складний тип олігофренічного дефекту внаслідок ДЦП з соціально-трудовою дезадаптацією. Внаслідок захворювання він потребує постійного стороннього нагляду, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, фактично не здатний до самообслуговування, та для захисту його прав та інтересів виникла необхідність у визнанні його недієздатним та встановленні на ним опіки. Тому представник заявника, враховуючи, що заявник, з 2008 року здійснює догляд за дядьком, є фізично здоровим, має бажання та можливість бути його опікуном, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням, просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити заявника його опікуном. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, з підстав, вказаних в розглядуваній заяві, а також зазначив, що інших осіб, які б могли бути опікунами, немає, оскільки брати [PERSON] померли, а мати заявника (рідна сестра [PERSON] ) проживає в протилежному напрямку одного населеного пункту та не може здійснювати догляд за ним за станом здоров`я, є особою пенсійного віку. У зв`язку з нестачею коштів на ліки, заявник звернувся до суду з цією заявою, оскільки лікар повідомив йому, що якщо його призначать опікуном, то держава допомагати йому в цьому. Його представник, адвокат Костромін Н.Р. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, а також зазначила, що [PERSON] не може собою опікуватись, а заявник з 2008 року офіційно здійснює за ним догляд. Адвокат особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, [PERSON] не заперечив щодо визнання [PERSON] , який є особою з інвалідністю з дитинства, недієздатним, та призначення його опікуном заявника, який здійснює за ним догляд, оскільки це відповідає інтересам [PERSON] та необхідно це юридично оформити. Представник заінтересованої особи - Печеніжинської селищної ради в судове засідання не з`явився. 06.03.2024 року [PERSON] як представник електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника вказаної ради, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог ( а.с. 36б-36г ). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши вказаних учасників, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис відповідно № 81 від 04.10.1960 року та №56 від 13.09.1965 року, що стверджується даними копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 08.10.1960 року, та серії [NUMBER] , виданого 13.09.1965 року ( а.с. 20, 21 ). Згідно з даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.08.1978 року, [PERSON] 04.08.1978 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.18). [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №67 від 21.11.1978 року, про що свідчать дані копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.11.1978 року ( а.с. 19 ). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА №886175, виданої 02.09.2011 року Івано-Франківською спеціалізованою психіатричною МСЕК Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, [PERSON] є особою з інвалідністю першої " А " групи з дитинства, довічно, потребує постійного стороннього нагляду та фактично не здатний до самообслуговування (а.с. 10). Згідно з консультаційним висновком спеціаліста, складеним 01.02.2024 року КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: важка розумова відсталість, складний тип олігофренічного дефекту внаслідок ДЦП з соціально-трудовою дезадаптацією; у висновку також вказано, що народився третьою дитиною із 4-х дітей в сім`ї ( а.с. 8 ). У відповідності до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 116/8, виданого 27.02.2024 року структурним підрозділом " Поліклініка " КНП " Коломийська ЦРЛ ", [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю І "А" групи внаслідок психічного розладу з 02.09.2011 року, та проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , має обмеження життєдіяльності, а саме: обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, а також потребує постійного стороннього догляду (а.с. 41). Згідно з даними копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого ПФУ в Коломийському районі, [PERSON] з 01.07.2003 року довічно призначено соціальну пенсію як особі з інвалідністю І групи з дитинства ( а.с. 13 ). Даними довідки про отримання соціальної допомоги № 3118, виданої 29.12.2023 року управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, стверджується, що [PERSON] перебуває на обліку у вказаному управлінні та йому з 27.02.2008 року по 29.12.2023 року призначено компенсаційну виплату як особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи, - [PERSON] ( а.с. 9 ). У відповідності до даних витягів з Реєстру територіальної громади №2024/000739359 та №2023/002359204, виданих відповідно 23.01.2024 року та 20.03.2023 року Печеніжинською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 12). Відповідно до копії довідки №79, виданої 30.01.2024 року Печеніжинською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою та до складу його сім`ї входить дядько [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14 ). Згідно з копією довідки № 2, виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини смт. Печеніжин комунального некомерційного підприємства " Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради ", [PERSON] , [INFO] , здоровий, на диспансерному обліку не перебуває (а.с. 16). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292742484 року, у вказаному реєстрі актуальна інформація про те, що за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17 ). Даними висновку судово-психіатричного експерта № 437/2024 від 26.11.2024 року стверджується, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - глибокою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F73; [PERSON] не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.48-51). Згідно з рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради № 39 від 13.02.2024 року та поданням вказаної селищної ради №437/02-03/095 від 03.03.2025 року цим органом опіки та піклування рекомендовано призначити заявника [PERSON] опікуном його дядька - [PERSON] , [INFO] , особи з інвалідністю І групи з дитинства ( а.с. 40, 82 ). Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст.42 ЦК України). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. У частинах другій-четвертій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як зазначено Верховним Судом у постановах від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20 та від 24.07.2024 року в справі №727/597/24, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений також в постановах Верховного Суду від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20, від 26.01.2024 року в справі №742/887/23, від 28.02.2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23). Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки . Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (стаття 2 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України). Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19). Згідно з частиною 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розрізнено поняття «родичі» та «члени сім`ї». До загальних ознак сім`ї належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки. Разом з тим, ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, оскільки спільне проживання та побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї. Близькі члени родини (або близькі родичі) - законодавчий термін, що позначає родичів (членів сім`ї) особи, які мають особливі права та/або обов`язки через тісні стосунки з особою. Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. До матеріалів справи долучено рішення виконавчого комітету та подання органу опіки та піклування Печеніжинської селищної ради, якими рекомендовано призначити заявника опікуном дядька [PERSON] . Проте, ні подання, ні зазначене рішення органу опіки та піклування не містять належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази, щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Водночас, відповідного обґрунтування доцільності призначення опікуном саме заявника, за наявності у [PERSON] рідної сестри, [PERSON] , яка в змозі опікуватися [PERSON] , органом опіки та піклування не зазначено, як і дослідження цього питання щодо інших родичів [PERSON] (матері, братів), про яких вказував заявник, а також батька, сестер, дружини, дітей (за наявності). Крім того, подання не містить відповідного обґрунтування того, що заявник має можливість на постійній основі дбати про [PERSON] , створювати йому необхідні побутові умови, забезпечувати його постійним доглядом та лікуванням, оскільки у висновку відсутні відомості про його місце роботи, доходи, стан здоров`я тощо. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам. Також, суд зазначає, що подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховано на розсуд суду. Станом на час розгляду справи саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. Судом встановлено, що особа, щодо якої подано заяву про визнання її недієздатною, крім заявника, який є військовозобов`язаним, має сестру, належних та допустимих доказів про об`єктивну неможливість здійснення нею (зокрема, як за станом здоров`я та що є особою пенсійного віку тощо) обов`язків опікуна не надано; посилання заявника на відсутність інших членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд, нічим не доведені. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують лише на наявність підстав для задоволення заявлених вимог в частині визнання [PERSON] недієздатним, оскільки він внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Поряд з тим, подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном суд вважає необґрунтованим та таким, що прийняте без повного дослідження всіх обставин та із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном заявника. Саме лише бажання заявника бути опікуном свого рідного дядька, за наявності інших родичів у [PERSON] , в тому числі першого ступеня спорідненості, не може бути безумовною підставою для призначення заявника його опікуном. Крім того, заявник не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатному [PERSON] без відповідного судового рішення. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном недієздатного [PERSON] . Отже, заява підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд також звертає увагу на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 545/1691/16-п (провадження № 61-4475св18), відповідно до якого законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Відповідно до ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, здійснення опіки над недієздатним слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. Відповідно до положень ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На пiдставi викладеного, ст.ст. 39, 40, 60, 63, 65 ЦК України,

Outcome: partial