Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за невиконання зобо`язання. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 08.02.2008 року з відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №572008/0е, згідно умов договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 22240,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9% річних. Відповідач [PERSON] поручився перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим уклад договір поруки №572008/0Е. Рішенням суду з відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за договором. Станом на 23 лютого 2022 року відповідачі мають невиконанні забов`язання за кредитним, тому позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 1592,95 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 46175,82 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному розмірі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] 08 лютого 2008 року було укладено Кредитний договір №572008/0е, згідно умов якого Відповідач отримав кредит в розмірі 22240,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,90 % річних. 08 лютого 2008 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений договір поруки №572008/0Е, відповідно до якого останній поручився перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №572008/0е від 08 лютого 2008 р. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором АБ «Укргазбанк» звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] в судовому порядку. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2010 року по справі №2-967/2010р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» - 11775,63 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно станом 04.01.2010 року - 94322 (дев`яносто чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 80 коп. та 1319 (одну тисячу триста дев`ятнадцять) грн. 96 коп. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків. (рішення набрало законної сили 17 травня 2010 року) Вказане рішення станом на момент подачі позову не виконане, що підтверджується копією виписки по кредиту. Станом на 23 лютого 2022 року, Відповідачі мають невиконані зобов`язання за кредитним договором №572008/0е від 08 лютого 2008 року по кредиту та відсоткам перед АБ «Укргазбанк», а тому АБ «Укргазбанк» відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 1592,95 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 46175,82 гривень 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (включно), що підтверджується копією розрахунку заборгованості, який додається. Розмір заборгованості по сплаті 3% вічних визначений в розрахунку заборгованості ( т.1, а.с. 10). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі №918/117/18, від 30.01.2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи, що представником відповідача не надано суду доказів, які б спростовували обгрунтування позову , поданого Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та розрахунок заборгованості по сплаті 3 % річних , позов підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховуючи ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1240 гривень 50 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved