Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

10.03.2025 року заступника керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради Кіровоградської області звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що на земельній ділянці з кадастровим номером 3521110100:50:062:0025, площею 0,5705 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] розташовані об`єкти нерухомості, які належать на праві приватної власності [PERSON] . [PERSON] використовує земельну ділянку під об`єктами нерухомого майна без оформлення правоустановчих документів на землю, а саме: площею 0,5705 га, кадастровий номер 3521110100:50:062:0025, цільове призначення: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, місце розташування: [ADDRESS] . У відповідності до інформації Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, [PERSON] не є платником орендної плати за вказану земельну ділянку. Право користування земельною ділянкою виникло у [PERSON] з часу набуття права приватної власності на майно, а саме нежитлову будівлю. Таким чином, право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3521110100:50:062:0025 з 27.12.2009 та по теперішній час фактично не оформлено, плата за користування вказаною земельною ділянкою не сплачується. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно, у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. У той же час, [PERSON] , набувши право власності на нерухоме майно на території Гайворонської міської ради, упродовж тривалого часу не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою площею 0,5705 га, на якій розташовані належні йому на праві приватної власності об`єкти нерухомості. [PERSON] без достатньої правової підстави, знаючи про необхідність укладення договору та сплати орендної плати, за рахунок позивача (Гайворонської міської ради) збережено у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати, які повинні були бути сплаченими за користування земельною ділянкою площею 0,5705 га, кадастровий номер 3521110100:50:062:0025, за період з 01.02.2022 до даного часу. З огляду на викладене, зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Загальна сума неотриманого доходу у вигляді орендної плати з лютого 2022 року по лютий 2025 року в межах строку позовної давності становить 99265,53 грн.. Власником відповідної земельної ділянки є Гайворонська міська рада. [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Гайворонська міська рада неналежно здійснює захисту інтересів держави (територіальної громади), що відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради. Просить суд: стягнути із [PERSON] на користь Гайворонської міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3521110100:50:062:0025 у розмірі 99265 гривень 53 копійки. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2025 року відкрито провадження справі в порядку спрощеного позовного провадження. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задовольнити. Представник Гайворонської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. Про судове засідання повідомлений належним чином, заяв, клопотань не подавав. Причини неявки невідомі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В зв`язку з визнанням позовних вимог, при вирішенні питання про розплід судових витрат просить врахувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень прокурора. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно копії Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю № [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гайворонської міської ради 24.12.2009 р. [PERSON] належить на праві приватної власності нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Згідно копії рішення Гайворонської міської ради від 24.02.2014 №1959 «Про перейменування площі Радянська та вулиць в місті Гайвороні» - перейменовано вулицю з назвою «Кірова» в місті Гайвороні на вулицю з назвою « [INFO] » (а.с.25). Згідно копії листа Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 16.01.2025 №03-29/16/4 [PERSON] використовує земельну ділянку під об`єктами нерухомого майна без оформлення право установчих документів на землю площею 0,1047га, кадастровий номер 3521110100:50:062:0025, цільове призначення:11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, місце розташування: [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 16 січня 2025 року становить 1642780,53 грн. Плата за користування вищезазначеними земельними ділянками за період з лютого 2022 року по січень 2025 року не сплачувалася. Відсутність право- установчих документів на право користування вищевказаними земельними ділянками призвело до втрат місцевого бюджету в частині недоотримання коштів від орендної плати за землю по земельній ділянці загальною площею 0,5705 га, кадастровий номер 3521110100:50:062:0025 99265,53 грн., у тому числі: за період з 01 лютогопо 31 грудня 2022 року 9287,74 грн.; за 2023 рік 41867,79 грн.; за 2024 рік 44003,05 грн.; за січень 2025 року 4106,95 грн. (а.с. 20-22). Згідно Витягу №НВ-3500051262025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 3521110100:50:062:0025 станом на 16.01.2025 становить 1642780,53 грн. (а.с.27). Згідно копії листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 04.03.2025 року у 2022-2025 роках [PERSON] сплата орендної плати не відбувалась (а.с. 32-33). Норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками. Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, дев`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідків події. Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Зазначені правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17. Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Судом встановлено, що спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3521110100:50:062:0025, вона вважається сформованою (є сформованим об`єктом цивільних прав) та перебувала в оренді відповідача на підставі договору оренди землі) як ділянка, закріплена за об`єктом нерухомого майна, яким володіє на праві власності відповідач. Доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою за лютого 2022 року по січень 2025 року, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Гайворонською міською радою та державної реєстрації такого права, матеріали справи не містять. Позивачем надано суду розрахунок безпідставно збережених коштів за користування [PERSON] земельною ділянкою площею 0,5705 га за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2025 року на суму 99265,53 грн. орендної плати, виходячи з даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки з урахуванням змін нормативної грошової оцінки, які мали місце в цей період. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за вказаний період відповідно до заявленого позивачем та дослідженого судом розрахунку складає 99265,53 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відтак, враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено правомірність здійсненого нарахування та розмір заявлених до стягнення коштів, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Щодо судових витрат. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також суд враховує, що статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с. 18). Враховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, станом на 08.04.2025 року відповідач визнав позовні вимоги, а розгляд справи по суті ще не відбувся, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого за подання позову, що становить 1514 грн. та стягнути з [PERSON] на користь позивача 50% судового збору, тобто 1514 грн.

Outcome: approved