Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 07.02.2022 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач, за адресою [ADDRESS] , щодо своєчасної оплати наданих послуг неналежно виконували зобов`язання. В поданій до суду позовній заяві просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2012 по 31.12.2021 в розмірі 90351,34 грн, інфляційні втрати та 3 % річних. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 в даній справі було відкрито провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.05.2023 справу прийнято до провадження суду. Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» було задоволено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21.02.2025 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2023 в даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 12.03.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що починаючи з 30.11.2013 відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , комунальними послугами за вказаною адресою не користується. Також вважає, що вимоги заявлено з пропуском строків позовної давності. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала, 12.03.2025 до суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з`явилися, хоча були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП Харківські теплові мережі» в період з 01.08.2012 по 31.12.2021 надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість вказаний період в розмірі 90351,34 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості є повністю обґрунтованими. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Твердження відповідача [PERSON] про те, що за вказаною адресою не проживає та не користується послугами не заслуговує на увагу. Як встановлено дослідженими в справі доказами, відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.2021 є власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Також [PERSON] станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, станом на 23.05.2023 та станом на час ухвалення судового рішення має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, дата реєстрації 03.07.2006. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне. З даним позовом позивач звернувся в суд 07.02.2022 за заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.08.2012. Вимоги заявлені з пропуском строків позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Суд, враховуючи вимоги Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності за період з 12.03.2017. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 12.03.2017 по 31.12.2021 в розмірі 64391,86 грн, інфляційні втрати в сумі 4212,21 грн, 3 % річних в сумі 1629,25 грн, всього 70233 грн 32 коп., в рівних частках, з кожного по 35116 грн 66 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2481 грн.

Outcome: partial