Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-21 00:00:00

06.06.2024 [PERSON] подано позов, у якому він просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь безпідставно набуту грошові кошти в сумі 40\~800 грн. 11.06.2024 для розгляд справи визначено головуючого суддю Цитульського В.І., яким після усунення позивачем недоліків позову, ухвалою від 22.07.2024, відкрито спрощене позовне провадження. 13.09.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву. 10.10.2024 надійшли пояснення від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. 14.10.2024 представником позивача подано додаткові пояснення. Узагальнені доводи позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах виконавчого провадження №71813208, предметом якого було виконання постанови Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України від 14.04.2023 про стягнення штрафу в сумі 20\~400 грн, із позивача 18.05.2023 стягнуто 40\~800 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023, постанову Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України від 14.04.2023 скасовано. Оскільки підстава для сплати ним коштів відсутня, покликаючись на ст.1212 ЦК України позивач просить стягнути 40\~800 грн з державного бюджету. Узагальнені доводи відповідача. Повернення позивачу грошових коштів має здійснюватися у позасудовому порядку, визначеному наказом МФУ №787 від 03.09.2013, зокрема позивач мав звернутися із відповідною заявою до органу, що контролює справляння надходжень до бюджету. Відтак відсутній факт порушення права позивача, що унеможливлює задоволення позову. Окрім цього відповідач вказує на те, що приписи ст.1212 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Узагальнені доводи Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Грошові кошти позивача мають бути повернені в порядку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 а не в судовому порядку. Також позивач невірно визначив відповідача УПП в Дніпропетровській області, оскільки підставою позову є відмова Хотинського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління МЮ повернути позивачу кошти. Обставини, встановлені судом. Відповідно до постанови серії ЕАС № 6835924 від 14.04.2023 про накладення адміністративного стягнення, за якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20\~400 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2023 у справі №932/5005/24 позов [PERSON] задоволено, скасовано постанову серії ЕАС № 6835924 від 14.04.2023 про накладення адміністративного стягнення. Вказане рішення залишено без змін постановою Третій апеляційний адміністративний суд від 19.12.2023. [PERSON] звертався до Хотинського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління МЮ із вимогою повернути йому безпідставно стягнені з нього грошові кошти в межах виконавчого провадження №71813208. Згідно відповіді Хотинського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління МЮ, в межах виконавчого провадження №71713208 із виконання постанову серії ЕАС № 6835924 від 14.04.2023 із [PERSON] стягнуто 40\~800 грн, які перераховано за реквізитами вказаними у постанові УПП. За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. За приписами ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.4). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 (на застосування якої просив позивач) звернула увагу на те, що на момент сплати позивачем адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала. Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. Велика Палата Верховного Суду вважає, що\~після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі\~статтею 1212 ЦК України\~має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що\~рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі №922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 109)). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що висновок суду першої інстанції, який підтримав апеляційний суд, про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16. У вказаній вище постанові по справі №910/5880/21 Велика Палати Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 10.07.2019 у справі №489/6624/15-ц, за змістом якого повернення цих коштів має відбуватися тільки згідно з Порядком №787, тобто у позасудовому порядку. У разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, у постанові касаційного суду, згідно з частиною шостою статті 13\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» суди враховують висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №161/12771/15-ц (пункт 88), від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (пункт 93), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 27.3), від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (пункт 49), від 30 червня 2020 року у справах № 264/5957/17 (пункт 43) і № 727/2878/19 (пункт 40), від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (пункт 43), від 9 лютого 2021 року у справі №381/622/17(пункт 44), від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 (пункт 31), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 7.20), від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 (пункт 40), від 2 листопада 2021 року у справі № 917/1338/18 (пункт 92), від 9 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (пункт 36), від 8 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (пункт 67), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц\~(пункт 43), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18(пункт 51)). Висновки суду. Оскільки судом встановлено, та це не заперечується учасниками, факт стягнення із позивача в користь держави 40\~800 грн на виконання постанови про стягнення штрафу, яка була скасована адміністративним судом, сплачені кошти знаходяться у Державному бюджеті України без достатньої правової підстави. Про право на стягнення суми такого штрафу на користь платника згідно зі статтею 1212\~ЦК України як безпідставно утримувану вказує Велика Палата Верховного Суду. З огляду на викладене позов підлягає до задоволення повністю. Покликання відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі №160/2727/21 відхиляється. Зокрема така постанова стосується зобов`язання компетентного органу виконати вимоги порядку №787 та дає вказівок щодо можливості застосування ст.1212 ЦК України до сплаченого штрафу після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про його застосування. Окрім цього постанова від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 має перевагу згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Розподіл судових витрат. Оскільки судом задоволено позов повністю, із відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 1\~211,20 грн. Інших судових витрат не заявлено. На підставі наведеного суд -

Outcome: approved