Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з цим позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість у розмірі 94\~164,04 грн., з котрих: заборгованість за теплову енергію за період 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в сумі 24 268,41 грн.; 3% річних за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 9 499,54 грн. ; інфляційні втрати за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року 60 396,09 грн.; стягнуто з відповідачів на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судові витрати по справі\~у розмірі по 756,67 грн. з кожного. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2024 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію задоволено; скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року; призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30.04.2025 року виключено з числа відповідачів [PERSON] , [PERSON] по цій справі . В обґрунтування\~позову ОКП\~«Донецьктеплокомуненерго» зазначено, що квартира [ADDRESS] , який приєднано до системи централізованого теплопостачання, споживачами якої є відповідачі. На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. З довідки №63184 від 26.12.2024 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіально громади Краматорської міської ради, вбачається що за адресою [ADDRESS] були зареєстровані тільки [PERSON] та [PERSON] . Відомості про реєстрацію [PERSON] за вказаною адресою відсутні. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 року по справі №175/4552/25 встановлено факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Севастополь Автономної Республіки Крим, на тимчасово окупованій території України. Представник позивача зазначає, що відповідач використала надану позивачем послугу для задоволення власних потреб, однак неналежно виконувала обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за теплову енергію за період 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в сумі 24268,41 грн.; 3% річних за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 9499,54 грн. ; інфляційні втрати за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року 60396,09 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] . У зв`язку з викладеним, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просило стягнути з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію за період 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в сумі 24 268,41 грн.; 3% річних за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 9 499,54 грн. ; інфляційні втрати за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року 60 396,09 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в котрій просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Від її представника, адвоката Берзіня С.Л., через систему «Електронний суд» надійшов відзив, в котрому останній просив застосувати позовну давність строком, визначену ч. 1 ст. 257 ЦК України, та відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. Також просив відмовити повністю ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію у розмірі 24 268,41 грн., витрат від інфляційних процесів у розмірі 60 396,09 грн. та 3% річних у розмірі 9 499,54 грн., зазначивши, що в позовній заяві ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просить стягнути з боржника заборгованість за теплову енергію у розмірі 24 268,41 грн., витрати від інфляційних втрат у розмірі 60 396,09 грн., 3% річних у розмірі 9 499,54 грн. Однак, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат від інфляційних втрат та 3% річних. Довідки про заборгованість, що містяться в матеріалах справи містять лише вказівку на індекс інфляції за кожен місяць обраного періоду, а також вже підрахований розмір 3% річних по місяцям. Відповідачу не відомо яким саме чином позивач отримав суми витрат від інфляційних втрат у розмірі 60 396,09 грн., 3% річних у розмірі 9 499,54 грн. Немає ні формул, ні розрахунків. Таким чином, сторона відповідача позбавлена можливості перевірити розмір витрат від інфляційних процесів та 3% річних, оскільки немає їх розрахунків. Отже, на думку прендставинка відповідача, позивачем не доведено заявлений розмір витрат від інфляційних процесів та 3% річних, а тому на цій підставі у вказаній частині має бути відмовлено у повному обсязі. Щодо спливу строку позовної давності представник відповідача зазначає наступне. Позивач звернувся до суду для стягнення заборгованості за надану теплову енергію з відповідача за період з 01.04.1996 року по 30.11.2021 року, проте до вимог за період з 01.04.1996 року до 30.11.2018 року сплив трирічний строк позовної давності, оскільки вже у травні 1996 року і далі кожного місяця до 20-го числа позивачу було відомо про порушення його права на оплату вартості послуг. На підставі цього представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності до вимог, заявлених позивачем за період з 01.04.1996 року по 30.11.2018 року, та відмовити у задоволенні позовних вимог у вказаній частині на цій підставі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є абонентом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та має особовий рахунок № [NUMBER] , котрий відкрито на ім`я відповідального наймача [PERSON] . З довідки №63184 від 26.12.2024 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіально громади Краматорської міської ради, вбачається що за адресою [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 року по справі №175/4552/25 встановлено факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Севастополь Автономної Республіки Крим, на тимчасово окупованій території України. Отже, фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення встановилися між позивачем та відповідачем, оскільки ОКП «Донецьктеплокомуненерго» фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувалась даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялась від них. Згідно довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , у відповідача перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго» утворилась заборгованість у розмірі 94 164,04 грн., з котрих: заборгованість за теплову енергію за період 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в розмірі 24 268,41 грн.; 3% річних за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в розмірі 9 499,54 грн.; інфляційні втрати за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року в розмірі 60 396,09 грн. (а.с.411). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користувалася. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинна подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які вони посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У порушення ст.ст. 901, 903 ЦК України відповідач не здійснювала оплату за надану їй позивачем теплову енергію та має заборгованість у розмірі 94 164,04 грн., котра утворилась за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року. Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени родини зобов`язанні вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення виникла з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] , адвокат Берзінь С.Л., просив застосувати строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК). Судом встановлено, що строк позовної давності переривався з грудня 2003 року, коли споживачем вперше було здійснено першу оплату послуг в розмірі 100,00 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення відповідачу слід розраховувати за період з грудня 2000 року по вересень 2021 року, застосувавши строк позовної давності. З урахуванням застосованого судом строку позовної давності та наданого позивачем розрахунку, борг відповідача за період з 01.12.2000 року по 31.12.2021 року становить 22\~898,09 грн., котрий підлягає стягненню на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних збитків в розмірі 60\~396,09\~грн. та 3% річних в розмірі 9\~499,54 грн., за період з 01.04.1996 року до 30.09.2021 року, суд зазначає наступне. Верховний Суд України в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15, роз`яснив, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені, не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, за період з 01.04.1996\~року до\~30.09.2021\~року розмір інфляційного збільшення суми заборгованості складає 60 396,09 грн., 3% річних складають 9\~499,54 грн. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки судом застосовано строк позовної давності до суми основного боргу за період з квітня 1996 року по листопад 2000 року, то на суму платежів за вказаний період не може нараховуватися індекс інфляції та 3 % річних. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Таким чином, інфляційне збільшення суми боргу повинно застосовуватися за період з 01.12.2000 року по 30.09.2021 року. Інфляційні нарахування на суму боргу згідно ст. 625 ЦК України, розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу, [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачкою виконання зобов`язання, належить розраховувати за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Як зазначено вище, сума основного боргу відповідача в межах трирічного строку позовної давності становить 22\~898,09 грн. За період з 01.12.2000 року по 30.09.2021 року, сума збитків від інфляції становить 59\~635,42 грн., 3 % річних складає 8\~557,80 грн. За таких\~обставин,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню і\~з відповідача\~слід стягнути\~на користь\~позивача заборгованість\~у розмірі\~91\~091,31\~грн.,\~з котрих:\~22\~898,09грн. - заборгованість за теплову енергію за період 01.12.2000 року по 31.12.2021 року; 8\~557,80 грн. - 3% річних за період з 01.12.2000 року по 31.12.2021 року; 59\~635,42 грн. - інфляційні втрати за період з 01.12.2000 року по 31.12.2021 року. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~196,00 грн.(96,74%), пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial