Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та просить стягнути з нього на її користь: неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 29678 грн. 01 коп. та неустойку (пеню) за прострочення по сплаті коштів на її утримання у розмірі 5868,00 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2021. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2022, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро) актовий запис № 140, сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області № 317/1564/23 від 27 квітня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2023 у справі № 317/1565/23 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 березня 2023 року і до дня досягнення дитиною повноліття та кошти на у тримання [PERSON] у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2023 та до дня досягнення дитиною трьох років, на що згодом державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були відкритті виконавчі провадження №\~72011644 від 13.06.2023 та № 72011395 від 13.06.2023 відповідно. В подальшому, 17.05.2024 позивач уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2024. За весь час, тобто починаючи з 21 березня 2023 року і до моменту подачі позовної заяви до суду, відповідач аліменти на утримання доньки та на утримання позивача не сплачував. Станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки складає 37581,97 грн. та заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] складає 14400 грн. Ухвалою суду від 28.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та її представник адвокат Шумейко Я.В. у судове засідання не з`явилась, у клопотанні від 28.03.2025 представник позивача просив розгляд справи проводити без участі позивача та його участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2023 по справі №\~317/1565/23 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2023 та до досягнення дитиною повноліття до [INFO] , а також з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти на її утримання у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2023 та до досягнення дитиною трьох років , тобто до [INFO] (а.с. 22-23). Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 27.04.2023 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » (а.с. 25-26). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.05.2024 Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17.05.2024 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 164. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 41). Постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лазарок О.А. від 13.06.2023 відкрито виконавче провадження № 72011644 з виконання виконавчого листа виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 24.05.2023 по справі № 317/1565/23 (а.с. 24). Постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельяненко А.П. від 13.06.2023 відкрито виконавче провадження № 72011395 з виконання виконавчого листа виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 24.05.2023 по справі № 317/1565/23 (а.с. 27). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі №\~572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження №\~14-616цс18)». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за формулою: p = (A1 х Q1 х 1%) + (A2 х Q2 х 1%) + … (An х Qn х 1%), де: p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). З матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів, свої зобов`язання належним чином не виконував. Відповідно до виконаного розрахунку позивачки неустойка (пеня) за несвоєчасну (щомісячну) несплату аліментів на утримання дитини за період з березня 2023 року по січень 2025 включно складає 37194,40\~грн. (а.с. 38). Суд, перевіривши розрахунок позивача, враховуючи, що нарахування неустойки можливе лише у разі прострочення сплати аліментів, тобто неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів може нараховуватися з наступного дня, що йде за останнім днем місяця, у якому повинні були сплачуватися аліменти, приходить до висновку що загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з березня 2023 року по січень 2025 включно, складає 33421,46 грн., яка розрахована наступним чином: Місяць, рікДата початку нарахування неустойки(пені)Дата закінчення нарахування неустойки (пені)Сума несплачених аліментів(грн.)Кількість днів простроченняНеустойка (пеня) (1% за кожен день), грн.Розмір неустойки(пені), з урахуванням положення ст. 196 СК України стосовно того, що неустойка не може перевищувати 100% заборгованості березень 202301.04.202301.02.20251209,256738138,251209,25 квітень 202301.05.202301.02.20253627,5064323324,833627,50 травень 202301.06.202301.02.20253627,5061222200,303627,50 червень 202301.07.202301.02.20253627,5058221112,053627,50 липень 2023 01.08.202301.02.202505510,000,00 серпень 202301.09.202301.02.20253627,5052018863,003627,50 вересень 202301.10.202301.02.20253627,5049017774,753627,50 жовтень 202301.11.202301.02.202504590,000,00 листопад 202301.12.202301.02.202504290,000,00 грудень 202301.01.202401.02.202503980,000,00 січень 202401.02.202401.02.202503670,000,00 лютий 202401.03.202401.02.202503380,000,00 березень 202401.04.202401.02.20253627,5030711136,433627,50 квітень 202401.05.202401.02.202502770,000,00 травень 202401.06.202401.02.202502460,000,00 червень 202401.07.202401.02.202502160,000,00 липень 202401.08.202401.02.202501850,000,00 серпень 202401.09.202401.02.202501540,000,00 вересень 202401.10.202401.02.20253627,501244498,103627,50 жовтень 202401.11.202401.02.20253627,50933373,583373,58 листопад 202401.12.202401.02.20253627,50632285,332285,33 грудень 202401.01.202501.02.20253627,50321160,801160,80 січень 202501.02.202501.02.20253627,5000,000,00 Всього:33421,46 Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 72011644 за період з 21.03.2023 по січень 2025 включно заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] становить 37581,97 грн. (а.с. 33). Постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельяненко А.П. від 11.02.2025 у виконавчому провадженні №72011644 щодо сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] на відповідача накладено штраф у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої не перевищує суму відповідних платежів за один рік у розмірі 7516,39 грн. (а.с.30). Таким чином максимальний розмір неустойки(пені), який може бути стягнутий з відповідача щодо аліментів на утримання дитини [PERSON] за період з березня 2023 року по січень 2025 включно складає 30065,58 грн. (37581,97 грн. 7516,39 = 30065,58 грн.). Сума неустойки (пені) щодо аліментів на утримання дитини [PERSON] за період з березня 2023 року по січень 2025 включно складає 33421,46 грн., що перевищує максимальний розмір 30065,58 грн. В свою чергу, позивач у позовній заяві пред`являє до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 29678,01 грн., що не перевищує максимальний розмір 30065,58 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 29678,01 грн. підлягають задоволенню. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів до суду не подано, відтак неустойка (пеня) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2023 по справі № 317/1565/23 з [PERSON] на користь позивача стягнуто кошти на її утримання у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2023 та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Стаття 196 СК України встановлює відповідальність за\~прострочення сплати\~аліментів,\~оплати додаткових\~витрат на\~дитину та розміщена у главі 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». В свою чергу ст. 84 СК України визначає право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначена норма розміщена у главі 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню». З правового аналізу зазначених норм, їх правової конструкції, вбачається, що утримання дружини у разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років не є аліментами в розумінні глави 15 СК України, а отже і положення ст. 196 СК України не застосовуються до прострочення сплати коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання позивача [PERSON] у розмірі 5868,00 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Шумейко Я.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 04.02.2025 (а.с.19-20). Відповідно до Акту наданих послуг від 26.02.2025 адвокат надав позивачу юридичні послуги на суму 6000,00 грн. (а.с.34). Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надходило. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 5009,51 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial