Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У лютому 2024 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 24.07.1996 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного шлюбу у них народились діти: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка зокрема складається з нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] . Спадкоємцями померлого за законом є позивач, а також діти та батьки померлого чоловіка відповідачі у справі, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Вказаний об`єкт нерухомості був придбаний померлим чоловіком позивача за наслідками проведення аукціону 21.11.2011, тобто під час шлюбу з позивачем, а тому в силу ст.ст. 57, 60 СК України є спільним майном подружжя, а відтак 1/2 його частини належить позивачу. Разом з тим під час видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу, [PERSON] та [PERSON] на вказану нежитлову будівлю, нотаріус не врахувала вказану обставину та видала Свідоцтва про право на спадщину за законом в розмірі по 1/5 частки вказаного нерухомого майна, внаслідок підписаної позивачем заяви від 17.08.2022, в якій йдеться, що вказане майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому на видачу Свідоцтва про право власності на частку у спільному майні позивач не претендує. Проте позивач посилається на те, що не була ознайомлена зі змістом даної заяви, зміст ст.ст. 57, 60 СК України їй нотаріусом роз`яснено не було, а також, враховуючи, що спадкова справа була заведена у 2016 році, нотаріусу позивач довіряла, тому не читаючи підписала дану заяву. Видача нотаріусом Свідоцтв про право на спадщину на інше спадкове майно з урахуванням 1/2 частки позивача в спільному майні подружжя є підтвердженням визнання нотаріусом прав позивача на частку у спільному майні подружжя та того, що така частка не входить до складу спадщини. Також позивач вказує, що батьки померлого чоловіка Свідоцтва про право на спадщину за законом не отримали, оскільки проживають в Республіці Азербайджан. Зверненню до суду передували неодноразові звернення до нотаріуса про добровільне вирішення цього питання, які не дали позитивного результату, а тому позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить: - визнати об`єкт нерухомого майна а саме нежитлову будівлю адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за померлим [PERSON] за № 47590074, реєстраційний номер ОНМ 2622168905080, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності на нежитлову будівлю адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] ; - визнати недійсними та скасувати Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2022 на нежитлову будівлю адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] , виданих державним нотаріусом Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області Малярчук Т.М. на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - скасувати записи про реєстрацію права власності від 17.08.2022 на 1/5 частки нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено дати підготовчого засідання, надано відповідачам строк для подання відзиву, а третій особі для подання письмових пояснень . Також судом вчинено дії для повідомлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про день, час та місце проведення підготовчого засідання, вручення їм копії позовної заяви з доданими документами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.12.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. . Також судом вчинено дії для повідомлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] про день, час та місце проведення судового розгляду справи. Одночасно також розміщено оголошення на сайті «Судова влада» з метою повідомлення вказаних відповідачів про день, час та місце розгляду справи. 14.04.2025 в судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, не прибули без повідомлення причин неявки. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористались. Третя особа державний нотаріус Малярчук Т.М., належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання також не прибула без повідомлення причин неявки. В судовому засіданні, яке відбулось 14.04.2025, позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили позов задовольнити. Позивач додатково зазначила, що Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка видавались в різні дні і роки. Оскаржувані Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно видавались останніми. Нотаріус під час видачі оскаржуваних Свідоцтв дала якусь заяву, яку позивач, не читаючи підписала, забрала Свідоцтво і щаслива пішла, бо нарешті оформила всю спадщину. І лише звернувшись за реєстрацією права власності на спірне майно дізналась, що частки визначено не правильно, а саме не враховано, що 1/2 частка майна належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. На запитання суду позивач вказала, що жодних перешкод для ознайомлення з заявою від 17.08.2022 у неї не було. Таку заяву вона підписала, бо є юридично необізнаною і саме тому підписувала всі заяви, довіряючи нотаріусу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 14.04.2025 позов визнав, підтвердив, викладені у ньому обставини, просив позов задовольнити. На запитання суду також підтвердив, що був присутнім під час оформлення спадщини, перешкод для ознайомлення з заявою, що підписувала позивач, у неї не було. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, подані позивачем та отримані судом в порядку їх витребування, суд приходить до такого висновку. Суд встановив, що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 27.04.1996. Вказане підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу (т. 1 а.с. 18), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) від 22.06.2016 (т. 2 а.с. 16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 17). Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його батьки [PERSON] та [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] , а також позивач у справі [PERSON] , які прийняли спадщину, шляхом подання заяв про її прийняття до Могилів-Подільської державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 2 а.с. 2-214). Як встановлено судом з матеріалів вказаної спадкової справи, відповідно до копії Протоколу № 11/61 від 21.11.2011 проведення аукціону на Перпшій українській міжрегіональній товарній біржі право на придбання майна а саме нежитлової будівлі адмінкорпусу літ. «А», загальною площею 427,9 кв.м. по [ADDRESS] отримав [PERSON] ( т. 2 а.с. 39). Відповідно до архівного витягу з рішення № 502 виконкому Могилів-Подільської міської ради народних депутатів від 02.12.2011, виконком вирішив оформити право приватної власності в цілому на нежитловиу будівлю адмінкорпусу літ. «А», загальною площею 427,9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (т. 2 а.с. 83). Рішеннями виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 234 від 28.07.2022 та № 254 від 05.08.2022 про внесення змін до рішення від 28.07.2022 № 234 окремо розташованій будівлі адмінкорпусу літ. «А», загальною площею 427,9 кв.м., на земельній ділянці з кадастровим номером 0510400000:00:011:0402, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2011 № 847 (спадкова справа № 75/2016) присвоєно адресу: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 86-88). Отже, судом встановлено, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] зокрема увійшла нежитлова будівля адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] , що належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на нежитловий об`єкт нерухомого майна № 847 від 02.12.2011, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету від 02.12.2011 № 502 (т. 1 а.с. 14). Відомості про реєстрацію права власності на вказане майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора Грудецького Я.В. від 15.08.2022, індексний номер 64488022, право власності зареєстроване за померлою особою. (т. 2 а.с. 183). При цьому вказане майно набуто померлим [PERSON] під час шлюбу з позивачем [PERSON] . Також судом встановлено, що 17.08.2022 позивач [PERSON] подала державному нотаріусу Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М. заяву, в якій повідомила про наявність такого спадкового майна: нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] ; права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, розташованого в [ADDRESS] яке вона прийняла шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини. Також в даній заяві позивач зазначила: «Зміст статті 60, 61 Сімейного Кодексу України мені нотаріусом роз`яснено. Оскільки зазначене майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, на виділ 1/2 частини в ньому та видачу свідоцтв про право власності у нерухомому майні не претендую. Прошу видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право власності на 1/5 (одну п`яту) частину нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, розташованої в [ADDRESS] , на право власності на 1/10 (одну десяту) частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, розташованого в [ADDRESS] ». 17.08.2022 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Малярчук Т.М. видані Свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/5 частину нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8-10). Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна;\~\~кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами\~статті 70 СК України. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до змісту статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтями 34 та 71 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у разі смерті одного із подружжя передбачена можливість видачі нотаріусом іншому подружжю свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні. Це здійснюється з метою правильного визначення складу спадкової маси і застереження можливих спорів із спадкоємцями померлого. Для видачі такого свідоцтва необхідні дві умови: перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі та придбання майна під час шлюбу на ім`я того з подружжя, який помер. Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одно із подружжя, відкривається спадщини тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.\~\~ Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя. У разі, якщо майно, яке зареєстроване за спадкодавцем, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,\~\~той з подружжя, хто є живим, може подати заяву про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Неподання такої заяви не змінює правового режиму майна, яке входить до складу спадщини. Відповідно, заява одного із подружжя, хто є живим, про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця, підтверджує правовий статус майна померлого, як його особистого майна. Таки правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 130/2319/17. Отже, позивач [PERSON] , подавши 17.08.2022 відповідну заяву нотаріусу (т. 2 а.с. 33), зважаючи на зміст такої заяви, підтвердила правовий статус нежитлової будівлі адмінкорпусу літера «А», загальною площею 427,9 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] , яка в цілому зареєстрована за її покійним чоловіком [PERSON] , як його особистого майна. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК), суд наділений можливістю у виключних випадках збирати докази за власною ініціативою (ч. 7 ст. 81 ЦПК). Загальне правило щодо розподілу функцій сторін та суду у доказовій діяльності випливає із системного тлумачення положень ЦПК. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом під час розгляду справи з особистих пояснень позивача встановлено, що вказана вище заява позивача від 17.08.2022 підписана нею без будь-якого тиску та примусу. Вказане підтвердив і відповідач [PERSON] , який був присутній під час вказаної нотаріальної дії. Належні та допустимі докази на спростування таких обставин суду надані не були. Відтак, суд, оцінивши наявні у справі докази\~\~відповідно до ст.\~\~89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить до висновку, що посилання позивача на підписання нею заяви від 17.08.2022 фактично внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для задоволення вимог про визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а тому у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Зважаючи на те, що інші вимоги позивача про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності, визнання недійсними Свідоцтв про право на спадщину за законом та записів про право власності є похідними від вимоги про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, підстав для надання правової оцінки, покладеним в їх обґрунтування доводів немає, оскільки у їх задоволенні також слід відмовити .

Outcome: dismissed