Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області про стягнення аліментів з обох батьків. Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно судового наказу Костопільського районного суду Рівненської області від 23.02.2023 року з її батька [PERSON] на користь її матері [PERSON] стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від його заробітку. Відповідач [PERSON] призначені судом аліменти сплачує на рахунок відповідача [PERSON] , оскільки є військовослужбовцем ЗСУ і на сьогоднішній день перебуває в зоні бойових дій. ЇЇ матір [PERSON] з нею не проживає, постійно змінює номери телефону та місце проживання. Наразі вона проживає в Закарпатській області, однак точної адреси її проживання ніхто не знає. Аліменти, які сплачує [PERSON] вона не отримує, оскільки матір їх їй не передає, а використовує у власних інтересах. Крім того, позивач зазначила, що 31.01.2024 року вона виїхала з України на навчання до Польщі, де проживає самостійно без батьків. Її батько [PERSON] сплачує офіційно аліменти та додатково висилає їй кошти на її рахунок. Матір [PERSON] не цікавиться її життям та утриманням, призначені судом аліменти використовує на власні потреби. Враховуючи вищевикладене просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки з кожного та припинити стягнення аліментів на її утримання з батька на користь матері.\~ Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 28.02.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачам було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачам у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. 11.03.2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував стосовно їх задоволення. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася.\~ Представник третьої особи - служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористався та таких не подав, обмежився повідомленням про те, що оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають на території Костопільської міської ради Рівненської області, служба у справах дітей не може\~ з`ясувати обставини, що\~ призвели до винекнення спору, провести бесіди з батьками, а також отримати інші документи, які стосуються справи.\~ Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 2563 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.08.2007 року відділом реєстрації актів циільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області. Згідно судового наказу, виданого 23.02.2023 року Костопільським районним судом Рівненської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] призначені судом аліменти сплачує регулярно на користь відповідача [PERSON] , що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними інструкціями та виписками по картковому рахунку. Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивачки, отримані кошти на її утримання використовує на власний розсуд. Доказів протилежного відповідачем [PERSON] до суду не надано та такі відсутні в матеріалах справи. Позивач [PERSON] з 31.01.2024 року проживає в Польщі, що підтверджується відміткою «в`їзд» у її закордонному паспорті (паспорт № [NUMBER] , виданий 25.05.2023 року, орган, що видав 5621). Як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки №38/01/2025/01 та копії студентського посвідчення, які засвідчені 17.02.2024 року перекладачем бюро перекладів «Київ» Бриштеном В. В., позивач [PERSON] є студенткою Професійного училища Наукового центру бізнесу та адміністрування у Варшаві за спеціальністю «Техніка косметичних послуг», а відтак проживає на території Польщі самостійно, без батьків. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом просила суд захистити її право на отримання аліментів та розпоряджання ними, оскільки відповідач [PERSON] використовує їх не за цільовим призначенням, а на власні потреби. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною 4 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 47 ЦПК України). Позовні вимоги неповнолітньої [PERSON] стосуються безпосередньо її майнових прав як неповнолітньої особи, яка станом на день подання позову до суду досягла 17 років, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків.\~ Крім того, враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] використовує аліменти, які призначені на утримання позивача [PERSON] , не за цільовим призначенням і не на користь дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Костопільського районного суду Рівненської області від 23.02.2023 року. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 707/1319/22 (провадження № 61-205св23). При визначенні розміру аліментів,

Outcome: approved