Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №353499-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 36 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Але відповідач свої зобов`язання за договором №353499-КС-002 від 13.08.2021 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 14 400,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 11.03.2024 утворилась заборгованість в розмірі 49 633,57 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 32 628,27 грн.; суми прострочених платежів по процентах 17 005,30 грн. та суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану загальну суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. з урахуванням понижуючого коефіцієнту у розмірі 0,8. Ухвалою від 30.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 04.03.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 30.01.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів в Акціонерного Товариства «Універсал Банк» щодо інформації по банківській картці № [NUMBER] (відкриття банківського рахунку) на ім`я [PERSON] та виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування вказаної банківської карти за період із 13.08.2021 по 28.01.2022. 04.03.2025 розгляд справи відкладено на 17.04.2025 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про виконання ухвали від 30.01.2025 про витребування доказів. 17.04.2025 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. На виконання ухвали від 30.01.2025 АТ «Універсал Банк» супровідним листом №БТ/1661 від 18.02.2025 направив суду витребувані докази (вх.№4182 від 05.03.2025). Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місце проживання та за допомогою sms повідомлень. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, а також судові повістки, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, тобто суду. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.08.2021 між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір №353499-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), далі кредитний договір (а.с.21-22). Позивач 13.08.2021 направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №353499-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), а.с.23-24. 13.08.2021 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір №353499-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), на умовах визначених офертою (а.с.25-26). Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 36 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язувалась повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит: 24 тижні, процентна ставка за Кредитом: в день 0,40092199, фіксована. Комісія за надання кредиту (надалі комісія): 5\~400,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту 36\~000,00 грн.. Термін дії договору до 28.01.2022. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 57\~600,00 грн. Орієнтовна річна процентна ставка 660,55 процентів (п. 1 кредитного договору). Відповідно до п.2 кредитного договору сторони домовились, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту згідно Графіку платежів. В пункті 3 кредитного договору сторони визначили графік платежів за договором. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу, що підтверджується довідками ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 15.03.2024 (а.с.30, 30 зворот) та випискою про рух коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період із 13.08.2021 по 28.01.2022 включно (а.с.81-83). Однак, відповідач частково здійснила платежі на погашення кредиту за кредитним договором, що враховано у розрахунку заборгованості, чим порушено зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 14\~400,00 грн.. Станом на 11.03.2024 її заборгованість складає 49\~633,57 грн., з яких: 32628,27 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 17\~005,30 грн. суми прострочених платежів по процентах; 0,00 грн. суми прострочених платежів за комісією (а.с.10-17). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був підписаний відповідачем з використанням аналогу електронного підпису, сума кредиту була перерахована відповідачу за вказаними у договорі реквізитами, що стороною відповідача не спростовано, однак взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, всієї отриманої суми кредиту не повернула, відсотки не сплатила. Отже, між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань із повернення кредиту. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну\~комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у\~\~письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за\~\~допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у\~\~випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в\~\~інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Отже, матеріалами справи підтверджується факт виконання позикодавцем у повному обсязі зобов`язань, згідно з умовами укладеного договору. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка становить 49\~633,57 грн., з яких: 32\~628,27 грн. заборгованість за кредитом; 17\~005,30 грн. заборгованість за процентами та 0,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась, доказів на спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві також не надала, розрахунок заборгованості не спростувала. Відтак, зважаючи на вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн..

Outcome: approved