Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-17 00:00:00

11 лютого 2025 року позивачка звернулась до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний її представником - Терлецькою Т.О., яка діє на підставі ордеру №603 від 20 січня 2025 року, до відповідача про позбавлення батьківських прав. У позові зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 листопада 2009 року по 10 вересня 2019 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, позивачка створила нову сім`ю з [PERSON] , який дітей від попереднього шлюбу вважає рідними, вони називають його татом, він забезпечує дітей усім необхідним для життя, проводе з ними вільний час, виховує. Натомість відповідач життям дітей не цікавиться, повністю ухиляється від спілкування з ними з 2019 року, аліментні зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим виникла заборгованість близько 300000 грн. Позивачка вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а тому просить суд позбавити його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її представник - адвокат Терлецька Т.О. в судове засідання з`явились на задоволенні позовних вимог наполягали, не заперечували проти заочного порядку розгляду справи. При цьому позивачка пояснила, що відповідач покинув її з дітьми близько 7 років тому, він створив нову сім`ю, в якій у нього народилося три доньки. Однак щодо їх спільних дітей [PERSON] і [PERSON] він самоусунувся від участі у їх житті. Не допомагає дітям, не цікавиться їх життям, навчанням, здоров`ям, не забезпечує необхідним шкільним приладдям, одягом або продуктами. Аліменти почав сплачувати лише останні місяці, через що має велику заборгованість. Хоча їх родини проживають в одному селі, однак відповідач спілкується з дітьми лише формально та за бажанням, не завжди вітає дітей з днем народження, при зустрічі може не привітатися. В утриманні та вихованні дітей їй допомагає [PERSON] , з яким вона уклала новий шлюб, наразі він перебуває на службі у Збройних Силах України.У нього добрі стосунки з дітьми, він ставиться до них як до рідних, вони називають його батьком. Посилаючись на те, що відповідач виявляє байдуже ставлення до дітей, просила суд позбавити його батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за згоди позивачки та її представника, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Начальник служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради Швачко С.В., в судове засідання з`явилась, не заперечувала проти позовних вимог позивачки. Суду пояснила, що з метою складання висновку по справі спілкувалася з відповідачем, який повідомив що не бажає щоб його позбавляли батьківських прав щодо спільних з позивачкою дітей [PERSON] і [PERSON] . Однак не надав для обстеження умови проживання, оскільки кожного разу був відсутній, не відповідає на телефоні дзвінки служби у справах дітей та не прибув на неодноразові виклики комісії органу опіки і піклування Березнегуватської селищної ради. Членами комісії з питань захисту прав дитини одноголосно було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки той ухиляється від виконання батьківських обов`язків та саме таке рішення відповідатиме інтересам неповнолітній дітей. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та начальника служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради, вивчивши матеріали справи і наявні у ній докази, суд доходить наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.13-14). На підставі судового наказу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с.42). Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2019 року ( а.с.20-22). Відповідно до інформації Березнегуватської селищної ради від 14.02.2025 року №507/06-18 відповідач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с.58). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку убачається, що неповнолітні [PERSON] і [PERSON] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю позивачкою - по справі, її чоловіком [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] , за адресою [ADDRESS] (а.с.16-19,36). З акту обстеження матеріально- побутових умов проживання сім`ї складеного 05 лютого 2025 року старостою Новоочаківського старостинського округу Хонич К.А., за участю соціального працівника [PERSON] убачається, що позивачка з родиною проживає у належному їй на праві власності будинку, загальною площею 71,4 кв. м., утримує господарство, будинок підключено до газо, електро та водопостачання, діти проживають в окремих кімнатах, одягнуті по сезону, наявні умови для всіх форм навчання, діти забезпеченні всім необхідним для навчання і розвитку. Подвір`я упорядковане, будинок охайний, родина забезпечена продуктами харчування у необхідному обсязі (а.с.50-51). Позивачка отримує дохід у вигляді заробітної плати та орендної плати за належну їй частку земельної ділянки ( а.с.30-35). З розрахунку складеного державним виконавцем першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області 10.03.2025 року № 12917 убачається, що заборгованість відповідача по аліментам стягнутих на підставі судового наказу №470/420/18 виданого 19 липня 2018 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області станом на 01.03.2025 року становить 251117,98 грн. Аліменти [PERSON] сплачуються нерегулярно, з червня 2018 року по вересень 2021 року не сплачувались взагалі, протягом 2021 року частково, а саме у вересні 2021 року в сумі 2400 грн, у 2022 році - аліменти не сплачувались, протягом 2023 року лише частково в серпні 2023 року в сумі 2400 грн. та у 2024 році, частково сплачувалися з жовтня по січень 2025 року (а.с.33-39,85-88). Комісія з питань захисту прав дитини Березнегуватської селищної ради від 03.03.2025 року № 675/06-18 вважала доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до [PERSON] і [PERSON] , посилаючись на те, що він не цікавиться життям дітей, не допомагає у навчанні, не приймає участі у вихованні, не допомагає матеріально, хоча проживає з дітьми на одній вулиці, ніколи їм не телефонує та не має бажання бачитися. Його заперечення щодо позбавлення батьківських прав комісія вважала формальними, оскільки відповідач, припинив відповідати на телефонні дзвінки, не прибув на засідання комісії до Березнегуватської селищної ради, не допустив членів комісії для обстеження житлово- побутових умов проживання. У висновку зазначено, що протягом останніх семи років позивачка разом з теперішнім чоловіком [PERSON] займається вихованням дітей, їх навчанням, вони піклуються про їх розвиток і здоров`я, створили повноцінні умови для проживання і утримання дітей ( а.с.66-67). Допитані в судовому засіданні [PERSON] і [PERSON] , суду пояснили, що після розірвання шлюбу між батьками, їх біологічний батько не приймає участі в їх житті, спочатку він не спілкувався і не вітався. Згодом почав вітатися, однак не кожного разу, він не спілкується з ними по - телефону, не цікавиться їх життям, навчанням, здоров`ям, потребами, не надає ніякої допомоги, не завжди вітає з днем народження. Вони декілька разів, з власної ініціативи, відвідували його, однак він їх ніколи до себе не запрошує, не виявляє бажання спілкуватися, розмови з ним фактично зводяться до запитання як у них справи, їм неприємно, що батько уникає спілкування. Мати ніколи не забороняла з ним спілкуватися, вона разом з вітчимом дбають про них, забезпечують всім необхідним, створюють умови для повноцінного навчання, турбуються про здоров`я, вітчима вони називають батьком, між ними добрі стосунки, він ставиться до них як до власних дітей. Вважали доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо них. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що з позивачкою та відповідачем мешкають в одному селі. [PERSON] не підтримує відносин з дітьми позивачки [PERSON] і [PERSON] , він не цікавиться ними, їх життям, навчанням, здоров`ям, відмовляє в допомозі на прохання школи, не дарує їм подарунків на свята. Проживає з ними на одній вулиці, однак при зустрічах здебільшого робе вигляд що не помічає їх, вони ніколи не бачила їх разом. Всю увагу і турботу відповідач приділяє новоствореній родині. Дітьми опікується позивачка та її чоловік [PERSON] , наразі він служить в ЗСУ, однак надає їй кошти на потреби родини, утримання дітей, для придбання продуктів. У нього добрі стосунки з дітьми, які називають його батьком. Діти страждають від байдужості [PERSON] , який може не привітати їх навіть з днем народження, позивачка ніколи не перешкоджала йому у спілкуванні з сином і донькою, однак він сам не проявляє у цьому ініціативи. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За статтею 7 Конвенції про права дитини - Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За статтею 141 Сімейного Кодексу України - Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до частин 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту цієї норми дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин їх спільні діти [PERSON] і [PERSON] залишилися проживати з позивачкою, у с.Новоочаків Баштанського району Миколаївської області, де і проживають наразі з її чоловіком [PERSON] . Відповідач також проживає в с.Новоочаків Баштанського району Миколаївської області, по одній вулиці з позивачкою, яка не перешкоджала спілкуванню батька з дітьми, що свідчить про відсутність будь - яких перешкод для збереження сімейних стосунків між дітьми та їх біологічним батьком. Разом з тим, батько не виявляє інтересу до дітей [PERSON] і [PERSON] , не цікавиться їх життям, навчанням, здоров`ям, потребами, не надає підтримку або допомогу, не тільки матеріальну, а і у вирішенні повсякденних життєвих питань і ситуацій, не спілкується з дітьми у обсязі необхідному для їх психічного благополуччя, ніколи не телефонує, контакти з дітьми є епізодичними та відбуваються за ініціативою дітей, які прагнули спілкування з батьком, та за наявності бажання батька, який при зустрічах з ними може виявляти байдужість, не вітається, удає що не помічає, не завжди вітає дітей з днем народженням, не вітає зі святами. Орган опіки та піклування Березнегуватської селищної ради, врахувавши фактичні відносини між [PERSON] і дітьми, вважав доцільними позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей [PERSON] і [PERSON] , обґрунтовуючи висновок тим, що біологічний батько дітей нехтує батьківськими обов`язками, а його заперечення проти позбавлення батьківських прав мають лише формальний характер. Суд погоджується з таким висновком органу опіки і піклування вважає його належним чином обґрунтованим та доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, чим порушує права та інтереси дітей. Незважаючи на неодноразові виклики на засідання комісії з питань захисту прав дітей, а в подальшому неодноразові виклики в судові засідання відповідач не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, своєї позиції щодо позовних вимог не виклав, хоча є обізнаним що фактично предметом судового розгляду є питання розірвання сімейних зв`язків між ним і дітьми. Позивачка, начальник служби у справах дітей та допитані в судовому засіданні свідки підтверджують, що [PERSON] не виявляє наміру і бажання виконувати батьківські обов`язки. Діти виховуються у сім`ї позивачки та вітчима, яка є благополучною родиною, вони дбають, піклуються, виховують дітей, між дітьми і вітчимом склалися добрі стосунки, є порозуміння, повага один до одного. На думку дітей, з`ясовану в судовому засіданні, [PERSON] слід позбавити щодо них батьківських прав. З огляду на зазначене вище, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що вказані обставини у їх сукупності свідчать про наявність підстав визначених статтею 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав, через його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки і сина, нехтування батьківськими обов`язками протягом тривалого терміну - близько семи років, невжиття ним всіх можливих заходів для підтримання та збереження як сімейних так і психоемоційних зв`язків з дітьми. На думку суду таке рішення відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] . Разом з тим, суд вважає на необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Outcome: approved