Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у вересні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 11.08.2015 сторони уклали шлюб та мають спільну дитину- доньку [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2023 року позивач був призваний по мобілізації до лав ЗСУ та на даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . 14.07.2024 батьки позивача повідомили йому про те, що його дружина, відповідачка за позовом, забрала свої та дитячі речі, залишила місце їх спільного проживання та зникла у невідомому напрямку. В цей час позивач перебував у м. Тростянець на реабілітаційному лікуванні після поранення. Позивачу вдалося один раз поспілкуватися з відповідачкою, яка повідомила, що зняла тимчасове житло у с. Боромля Охтирського району, але точну адресу назвати відмовилася, дитину побачити позивачу не дозволила. З метою вжиття невідкладних заходів щодо розшуку та з`ясування місцезнаходження доньки позивач звертався 18.07.2024 та 24.07.2024 до поліції, а також до органу опіки та піклування, але позитивного результату це не дало. У той же час від імені відповідачки адвокатом Борикою О.О. була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, а також позовна заява про розірвання шлюбу. Судовим наказом з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дочки. Також ухвалою суду було призначено до розгляду позов про розірвання шлюбу. Відповідачка грубо порушує права позивача як батька дитини мати побачення з останньою, брати участь у її вихованні, спілкуватися з донькою. Позивач завжди виконував і надалі бажає виконувати свої батьківські обов`язки, бажає безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити доньку, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у її вихованні. Позивач постійно піклувався про дитину з її народження, утримував матеріально. Донька виявляла прихильність до батька, а тому спілкування з ним буде відповідати її інтересам та правам на особисте, регулярне спілкування з батьком. Крім того, у власності батьків позивача є житловий будинок, у якому наявні усі необхідні для життя дитини умови, необхідні меблі, сучасна побутова техніка. Житлово-побутові умови сприятливі для проживання, дитина має окрему дитячу кімнату, у якій вона гралася та розвивалася, усе необхідне для виховання та розвитку. Позивач має постійне місце роботи (служби), стабільний самостійний дохід та має можливість проводити час із дитиною під час своїх вихідних (субота, неділя) та під час своєї відпустки, допомагати у навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про доньку. За місцем проживання позивач характеризується позитивно, не зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами. Посилаючись на вказані обставини представник позивача просить суд: 1) зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з його донькою [PERSON] , [INFO] ; 2) встановити наступний графік спілкування [PERSON] з його донькою [PERSON] , [INFO] : - систематичні побачення: кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі, без присутності матері за місцем проживання батька; - святкові дні: Різдво, Перше травня, День Конституції, День Незалежності, день Захисника Вітчизни з 10:00 год. до 16:00 год без присутності матері за місцем проживання батька; - кожного парного року для спільного святкування разом із дитиною її власного дня народження ( [INFO] ) з 11:00 год. до 17:00 год. 04 серпня із можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та його батьків (баби та діда), інших місць за бажанням дитини без присутності матері; - щорічно спільний відпочинок батька з донькою на період до 15 днів під час щорічної відпустки позивача; - необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку ( Viber, Skype та ін.); - у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену із позивачем дату, враховуючи інтереси дитини, її стану здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; 3) стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та за правничу допомогу в розмірі орієнтовно 10000,00 грн. Ухвалою суду від 04.10.2024 було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 12.12.2024 представник відповідачки [PERSON] подав відзив на позов, у якому зазначив, що позивач звернувся до суду передчасно, оскільки не було проведено досудове врегулювання спору, рішення органу опіки та піклування не приймалося, тому неможливо встановити факт ухилення відповідачкою від виконання цього рішення. Сторони перебували у шлюбі, мають спільну дитину та на даний час рішенням суду шлюб було розірвано. Відповідачка була змушена покинути місце свого проживання у м. Тростянець разом із дитиною через домашнє насильство позивача, спричинення ним тілесних ушкоджень. На даний час відповідачка проживає в іншій області і не бажає повідомляти адресу свого проживання, оскільки боїться, що позивач може вчинити повторне насильство. Такі дії позивача негативно впливають на психічний стан їхньої дитини. Відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, але лише на нейтральній території у присутності матері кожної першої та третьої суботи з 09.00 год. до 15.00 год. Висуваючи вимоги позивачем не вказано яким чином і за який рахунок дитина повинна дістатися до адреси проживання позивача. Зазначена адреса для побачень з дитиною є житловий будинок батька позивача, інформації щодо дозволу та перебувати відповідачці та дитині не було надано. Також представник відповідачки вказав, що його довірителька очікує понести витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір якої складає 10000,00 грн. У зв`язку з наведеним представник відповідачки просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, а в разі розгляду справи по суті позовні вимоги задовольнити частково у залежності від встановлених обставин. Ухвалою суду від 31.01.2025 за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою суду від 12.02.2025 було закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду та задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.Також протокольною ухвалою від 12.02.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити вимоги. Також представник позивача пояснив, що його довіритель бере на себе усі матеріальні витрати по поїздці дитини. Вважає, що спілкування батька з дитиною у присутності матері буде негативно впливати на відносини між сторонами. Відповідачка та її представник у судовому засіданні вказали, що визнають позов частково, зокрема вказали, що погоджуються із тим, що позивач має право бачитися з дитиною, однак лише у присутності матері. Також представник відповідачки зазначив, що рішення суду має бути реальним до виконання та враховувати інтереси дитини. Відповідачка проживає у м. Біла Церква. Позивач перебуває на військовій службі тому сам не визначає свій час, його можуть викликати на службу в будь-який момент. Крім того, відповідачка зазначила, що не повідомляла позивачу номер телефону, щоб він не телефонував та не погрожував, оскільки він побив її, були синяки, порушено кримінальне провадження. Перед новим роком вона з дитиною їздила до м. Київ та позивач там бачився з дитиною. Так як вона працює, одна утримує дитину, тому не може часто возити дитину до м. Тростянець. Також потрібно враховувати і те, що дитина навчається. Вона не заперечує щоб позивач приїжджав до м. Біла Церква та бачився з дитиною. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, пояснення дитини, дослідивши матеріали справи оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 11.08.2015 та за час цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . (а.с. 13, 14). У липні 2024 року відповідачка, після сварки з позивачем, забрала доньку та змінила місце свого проживання, на даний час проживає у м. Біла Церква. Згідно повідомлення Тростянецького відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області від 13.12.2024 за № 13301/66-2024 у провадженні сектору дізнання ВП № 1 (Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 12024205490000056 від 02.07.2024 за ознаками складу кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою [PERSON] по факту спричинення тілесних ушкоджень її чоловіком [PERSON] (а.с. 91). З метою вжиття невідкладних заходів щодо розшуку та з`ясування місцезнаходження доньки позивач 18.07.2024 та 24.07.2024 звертався до поліції та органу опіки та піклування (а.с. 32-34). Судовим наказом виданим 01.08.2024 Тростянецьким районним судом Сумської області було стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с. 36). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сином. Між сином та відповідачкою був конфлікт, але з приводу чого їй не відомо. Коли син поїхав додому до відповідачки, то з`ясував, що вдома їх немає. Те, що відповідачка поїхала стало для них несподіванкою. В той же день, коли відповідачка поїхала, то зателефонувала та повідомила, що перебуває у с. Боромля. У вересні - жовтні 2024 року зв`язок з відповідачкою відновився, вини спілкуються за допомогою додатку «Сигнал». У неї є номер телефону [PERSON] . Вона має бажання бачити дитину на канікулах. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його сином. Відповідачка поїхала із онукою, не було зв`язку з нею, вони не знали куди вона поїхала. На даний час він може спілкуватися з дитиною, є зв`язок по телефону. У їхньому будинку є належні умови для проживання дитини. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона згодна щоб її забирав батько до себе, хоче спілкуватися із батьком. Згідно ч. 7-8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, Згідно зі ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Разом з тим, мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Аналіз чинного законодавства України та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування та виховання дитини. Відповідно положень до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 26.11.2024 виконавчим комітетом Тростянецької міської ради було прийнято рішення за № 810 «Про визначення способу участі у вихованні дитини». Зокрема було вирішено визначити участь [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та встановлено наступний порядок побачень: 1) кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі проводити час із донькою без присутності матері по місцю проживання батька; 2) святкові дні: Різдво, Перше Травня, День Конституції, День Незалежності України, День Захисника України з 10:00 до 16:00 год. проводити час із донькою без присутності матері по місцю проживання батька; 3) кожного парного року для спільного святкування разом із дитиною її власного дня народження ( [INFO] ) з 11:00 год. до 17:00 год. 04 серпня із можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та його батьків, інших місць за бажанням дитини без присутності матері; 4) щорічно спільний відпочинок батька з донькою на період до 15 днів під час щорічної відпустки батька. Необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку (Viber, Skype тощо). Додатком до вказаного рішення є висновок виконавчого комітету Тростянецької міської ради в якому зазначено, що в липні 2024 року батьки позивача повідомили йому про те, що дружина зібрала речі, забрала дитину та зникла в невідомому напрямку. В цей час позивач перебував на реабілітаційному лікуванні після поранення у м. Тростянець. Один раз позивачу вдалося поспілкуватися з відповідачкою та в телефонній розмові остання повідомила, що зняла тимчасове житло у с. Боромля Охтирського району Сумської області, але точну адресу назвати відмовилась. Дитину бачити не дозволила. Спеціалістам відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради не вдалося отримати пояснення від [PERSON] , так як засоби телефонного зв`язку, які надав заявник вимкнені та через пошук соціальних мереж не було знайдено, на їхньому колишньому місці проживання були відсутні. Зробивши акт обстеження умов проживання [PERSON] було встановлено, що житловий будинок орієнтовною площею 100 кв.м. належить батьку заявника [PERSON] . В будинку є чотири кімнати, обладнаний необхідними меблями, сучасною побутовою технікою, дитина має окрему кімнату, де є місце для відпочинку, стіл для заняття, шафу для зберігання власних речей. Тому виконавчий комітет Тростянецької міської ради вважає за доцільне визначити спосіб участі батька у вихованні дитини із зазначенням днів, часу та способу спілкування аналогічно з тими, що зазначені в рішенні «Про визначення способу участі у вихованні дитини». Також додатково зазначено, що в разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену з батьком дату враховуючи інтереси дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини (а.с. 72-76). Позивач позитивно характеризується за місцем проживання, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що вбачається з характеристики та довідки позаштатної військово-лікарської комісії (а.с. 30-31). Враховуючи установлені судом обставини про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, тому суд вважає, що такий спосіб участі підлягає визначенню судом. Разом з тим, суд частково не погоджується з висновком виконавчого комітету Тростянецької міської ради та рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської радивід 26.11.2024 за № 810 «Про визначення способу участі у вихованні дитини» щодо визначеного графіку днів побачень батька з дитиною зважаючи на те, що в цій частині висновок та рішення Тростянецької міської ради не вмотивовані. Зокрема, у вказаному висновку та рішенні не враховано обставини про те, що дитина проживає у іншому місті, яке розташоване на значній відстані від місця проживання батька, відвідує навчальний заклад. Для перебування дитини за місцем проживання батька із 9 год. суботи до 19 год. неділі, дитині доведеться долати велику відстань та витратити значний час, що може негативно вплинути на її фізичний та психічний стан, зашкодити підготуванню до навчання. Більш того, зважаючи на вищевикладені обставини, перебування дитини за місцем проживання батька у святкові дні з 10 год. до 16 год., є практично неможливим, оскільки за цей час дитина навіть не встигне подолати дорогу від матері до батька та у зворотному напрямку. Крім того, суд вважає можливим спільний відпочинок батька з донькою на період до 15 днів під час щорічної відпустки батька, лише за умови, що цей час не припадатиме на час навчання дитини в навчальному закладі. На підставі вищевикладеного, виходячи з інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , шляхом установлення графіку спілкування з дитиною до досягнення віку 14 (чотирнадцяти) років, тобто віку з якого дитина може самостійно визначати місце свого поживання, а саме: систематичні побачення: 1) кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі, без присутності матері на території населеного пункту за місцем проживання дитини; 2) святкові дні: Різдво, Перше Травня, День Конституції, День Незалежності України, День Захисника України з 10:00 до 16:00 год без присутності матері на території населеного пункту за місцем проживання дитини; 3) кожного парного року для спільного святкування разом із дитиною її власного дня народження з 11:00 год. [INFO] до 17:00 год. 04 серпня із можливістю відвідування дитиною місця проживання батька та його батьків (баби та діда), інших місць за бажанням дитини без присутності матері; 4) щорічно спільний відпочинок батька з донькою на період до 15 днів під час щорічної відпустки батька, за умови, що цей час не припадатиме на час навчання дитини в навчальному закладі; 5) необмежене спілкування батька з дитиною засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку (Viber, Skype та ін.); 6) у разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену між позивачем та відповідачкою дату, враховуючи інтереси дитини, її стану здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Також зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в спілкуванні та вихованні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що саме такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиноюбуде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний контакт дитини з батьком. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 3028 грн, зокрема за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені частково, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 1514,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл понесених сторонами судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представниками сторін у позові та відзиві зазначено про те, що їхні довірителі очікують понести витрати на правничу допомогу в розмірі по 10000 грн, однак доказів на підтвердження понесення таких витрат не подали, відтак відсутні підстави для розподілу понесених сторонами судових витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial