Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-16 00:00:00

12 листопада 2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Прохоров О.О., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася дочка [PERSON] . За рішенням суду шлюб було розірвано. У період шлюбу сторони були зареєстровані та проживали разом із спільною дочкою за адресою: [ADDRESS] , після розірвання шлюбу сторони припини спільне проживання і відповідач залишився проживати за вказаною адресою, у той час позивач з дочкою почали проживати за місцем проживання батьків позивача за адресою: [ADDRESS] , але реєстрація місця проживання залишилася без змін. На підставі рішення суду в порядку поділу спільного майна подружжя за позивачем визнано 2/3 частини за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 26.05.2016 з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача. У зв`язку із заборгованістю по аліментам державним виконавцем було ініційовано питання щодо реалізації 1/3 частки квартири, що належить відповідачу, проте виконком Покровської районної в місті ради відмовив у погодженні реалізації через реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі малолітньої дитини [PERSON] . З метою забезпечення можливості виконання рішення суду про стягнення аліментів 01.11.2024 позивач звернулася до департаменту адміністративних послуг КМР із заявою про реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , у чому їй було відмовлено через відсутність згоди батька дитини [PERSON] . Відповідач відмовляється надавати згоду на зняття з реєстрації дитини, що, на думку позивача, обумовлене небажанням допустити можливе звернення стягнення на квартиру, а тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.12.2024, роз`яснено учасникам справи їх право на подачу, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 11 грудня 2024 року підготовче засідання відкладено на 14.01.2025 через неявку відповідача. 14 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 05.02.2025 за клопотанням представника позивача для надання часу для подачі додаткових доказів. Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року підготовче засідання відкладено на 13.03.2025 за клопотанням представника позивача у зв`язку з необхідністю подання до суду додаткових документів. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року за клопотанням позивача витребувано з виконкому Покровської районної в місті ради повторний висновок щодо розв`язання спору з урахуванням зміни обставин, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2025. 08 квітня 2025 року судовий розгляд відкладений на 17.04.2025 через відсутність висновку органу опіки та піклування. Представник позивача до суду не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Від представника третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом учасника справи, який має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився до суду, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки не повідомив, відзив не подав, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Як вбачається з копії акту від 11 листопада 2024 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідченого головою Правління ОСББ «Заріччя 74», [PERSON] , 1987 року народження, проживає разом зі своєю донькою [PERSON] , 2013 року народження, за адресою: [ADDRESS] з 2017 року (а.с. 7). 30 серпня 2023 року Покровський ВДВС у м. Кривому Розі звернувся до комісії з питань захисту прав дітей виконкому Покровської районної у місті ради із запитом про надання погодження щодо реалізації 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Запит обґрунтований тим, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] , 17.11.2022 державним виконавцем описано та накладено арешт на 1/3 частину квартири, у якій зареєстрована неповнолітня дитини боржника і необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право користування на яке мають діти. Рішенням виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 20.09.2023 № 563 відмовлено Покровському ВДВС у м. Кривому Розі у наданні дозволу на реалізацію 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована та має право користування малолітня дитина [PERSON] (а.с. 11). 01 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі із заявою про реєстрацію місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] з адреси реєстрації [ADDRESS] (а.с. 8-9). Як вбачається з розділу заяви «Службові відмітки» органом реєстрації [PERSON] у реєстрації місця проживання з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання відмовлено через відсутність згоди батька дитини - [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 13.02.2025 (а.с. 67, 68). Відповідно до висновку виконкому Покровської районної в місті ради, затвердженого рішенням виконкому 09.04.2025 № 272, органу опіки та піклування вважає, що доцільно надати дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] без дозволу батька [PERSON] . Висновок обґрунтований тим, що відповідно до договору дарування від 13.02.2025 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] ; спеціалістами служби у справах дітей складено акт обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] за вказаною адресою, де створені повноцінні умови для проживання та навчання; під час бесіди з дитиною встановлено, що [PERSON] дуже давно бачила батька, він з нею не спілкується, не цікавиться її життям, більше п`яти років вона мешкає разом з мамою та бабусею за вищевказаною адресою; при неодноразовому відвідуванні адреси реєстрації батька [PERSON] двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки він не відповідає, на повідомлення у соціальних мережах не реагує. Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 310 ЦК України визначає право кожної фізичної особи на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, за винятком обмежень, які встановлені законом, гарантує громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, і стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Під терміном «місце проживання» в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розуміється - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Під терміном «реєстрація» розуміється - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» покладає на громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, обов`язок зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок). Пунктом 30 Порядку передбачено, що у разі коли реєстрація місця проживання здійснюється одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (перебування), окрема заява про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання не подається. Відповідно до пункту 33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначила, що вона не має можливості зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] за адресою свого проживання, оскільки відповідач відмовляється надати згоду на реєстрацію дитини. Як встановлено органом опіки та піклування і відображено у висновку, відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, яка проживає з матір`ю більше п`яти років за адресою проживання позивача. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27.02.1991, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини» (п.67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, а також те, що неможливість реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, з якою вона проживає тривалий час, суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, виходячи насамперед з інтересів малолітньої дитини, суд, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з зазначених вище підстав. При цьому суд вважає за необхідне визначити спосіб захисту прав і інтересів дитини шляхом ухвалення рішення про надання дозволу на реєстрацію з одночасним зняттям з реєстрації, оскільки саме з такою заявою позивач зверталася до відповідного органу реєстрації і саме такий спосіб захисту прав дитини вважав доцільним орган опіки та піклування. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати у виді сплати судового збору при подачі позову у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved