Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-15 00:00:00

позивачка [PERSON] , через адвоката Межвінського С.Д., звернулась в суд із указаним позовом в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н., у якому, після уточнення позовних вимог, просили ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно вказаних дітей. В обгрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що вона є рідною тіткою неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н., яка заопікувалась ними після смерті їх матері - [PERSON] , яка померла [INFO] та була рідною сестрою позивачки [PERSON] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 06.04.2017 року розірвано шлюб між батьками цих дітей (відповідачем [PERSON] та померлою сестрою позивачки [PERSON] ). Однак, протягом тривалого часу відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та покинув дітей з тіткою; він не приймає жодної участі у їх вихованні, утриманні, духовному та фізичному розвитку дітей. Також відповідач не підтримує жодного зв`язку зі своїми дітьми, не цікавиться їх життям, здоров`ям і навчанням. На даний час позивачка виховує своїх племінників разом із своїми рідними п`ятьма дітьми, оскільки після смерті своєї рідної сестри [PERSON] позивачка здійснює батьківські обов`язки по вихованню та догляду за дітьми, піклується про їхнє здоров`я, навчання, матеріальне та побутове забезпечення у той час, коли їх рідний батько самоусунувся від виконання цих обов`язів. Крім того, представник позивачки звертає увагу також на те, що відповідач [PERSON] раніше був позбавлений своїх батьківських прав і відносно своєї доньки від першого шлюбу [PERSON] , 2007 р.н., оскільки також він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки, що підтверджується рішенням Буського районного суду Львівської області від 25.09.2018 року. Оскільки відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, а протягом тривалого часу взагалі не спілкується та не цікавиться дітьми, як і не приймає жодної участі у їх вихованні та матеріальному утриманні, а тому просить заявлені позовні вимоги задовольнити повністю, позбавивши відповідача його батьківських прав щодо дітей. Ухвалою судді від 27.11.2024 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 07.03.2025 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Межвінський С.Д. в судове засідання не з`явилися, а від представника позивачки надійшла заява від 16.04.2025, у якій адвокат Межвінський С.Д. просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовну вимогу підтримують повністю та просить задовольнити, а проти заочного розгляду справи заперечень не висловили. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву не подавав, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Третя особа: Орган опіки та піклування Буської міської ради Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечила, направивши клопотання від 15.04.2025, у якою просили розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування, а щодо заявленого позову не заперечують. Ураховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву на позовну заяву, а позивачка та її представник не заперечили проти такого вирішення справи, відтак суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини першої статті ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2010 року до 06 квітня 2017 року, який розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 06.04.2017 року в справі №440/347/17. Від указаного шлюбу в них народилось двоє дітей, зокрема: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтвержується свідоцтвами про їх народження, копії яких наявні у матеріалах справи. Як убачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.08.2024, що [PERSON] померла [INFO] , а також судом встановлено, що вона була рідною сестрою позивачки [PERSON] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 25.09.2018 року в справі №440/807/18, яке набрало законної сили від 25.10.2018, відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не займається її вихованням, матеріально не забезпечує дитину, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо догляду за дитиною, що є підставою для позбавлення батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки [PERSON] №656 від 18.09.2024 слідує, що позивачка [PERSON] проживає у житловому будинку по [ADDRESS] (Олеський старостинський округ) разом із батьками та п`ятьма своїми неповнолітніми дітьми та двома племінниками: [PERSON] і [PERSON] . Вказаний будинок складається із трьох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати і туалету, де створені всі необхідні умови для комфортного проживання (світло, вода, опалення). Поблизу будинку є літня кухня, господарські будівлі, подвір`я, сад, а сім`я веде підсобне господарство. Крім того, як убачається із характеристики Олеського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів на учня 9 класу [PERSON] , [INFO] , що він навчається у цій школі з 5 класу, який у навчанні та поведінці характеризуються посередньо. Належну увагу його вихованню приділяє тітка, яка спілкується із класним керівником та іншими педагогами, піклується про його здоров`я та харчування, а хлопець має все необхідне для належного навчання та відпочинку. За час навчання у школі батько дитини не відвідував батьківські збори, не був присутнім на шкільних святах, жодного разу не цікавився навчанням сина. Також, як слідує із характеристики Олеського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів на ученицю 2 класу [PERSON] , [INFO] , що вона навчається у цій школі з 01.09.2023 року, яка у навчанні та поведінці характеризуються позитивно, у дівчинки є все необхідне начальне приладдя, а без поважної причини шкільних занять не пропускає. За час навчання у школі батька дитини жодного разу не було на батьківських зборах і шкільних святах. До школи дитину приводить її тітка або її чоловік. Батько навчанням дитини не цікавиться, а за увесь час перебування дитини у школі не був. Крім того, як убачається із медичних характеристик Олеської амбулаторії загальної практики КНП «Буська ЦРЛ» від 17.09.2024, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] обслуговуються сімейним лікарем у зазначеній медичній установі та на диспансерному обліку не перебувають, є здоровими, щорічно проходять медичний профілактичний огляд у плановому порядку, вакциновані згідно календаря профілактичних щеплень та скарг на здоров`я не мають. Національним законом визначено, що саме орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно висновку Органу опіки та піклування Буської міської ради Золочівського району Львівської області, затвердженого рішенням №36 від 30.01.2025, висловилено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків (не спілкується із дітьми, до них не приїжджає, матеріально не допомогає). Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Крім того, у відповідності до вимог частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За наведених обставин, судом достовірно з`ясовано, що відповідач [PERSON] , в порушення вимог ст.ст. 150, 180 СК України, самоусунувся від виконання конституційного обов`язку (батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття), передбаченого статтею 51 Конституції України щодо належного виховання своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які після смерті матері [PERSON] [INFO] , проживають та виховуються у сім`ї своєї тітки [PERSON] (позивачка у справі), яка матеріально їх утримує. Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ч. 1 ст. 165 СК України). Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини, суд прийшов до переконання про свідоме ухилення відповідача своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини, зокрема визнання заявлених позовних вимог в судовому засіданні, а тому зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання своєї дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов 'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх обов 'язків. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року в справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року в справі №306/7/20, від 07 грудня 2022 року в справі №562/2695/20, від 11 січня 2023 року в справі №461/7447/17, від 06 вересня 2023 року в справі №545/560/21. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (п. 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 лютого 2025 року в справі №147/277/24. Крім того, у вказаній постанові Суд виснував, що біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. І це триває протягом близько п`яти років. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та донькою. Біологічний батько послідовно заявляє про те, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини, а він не має наміру приймати участі у вихованні дитини. Водночас дитина, враховуючи її вік, за цей час адаптувалася до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері, почувається комфортно у ній. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки. Слід звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 50 Керівних принципів Комітету Міністрів Ради Європи щодо судочинства, дружнього дитині, до всіх процесуальних дій, у яких беруть участь діти, має застосовуватись принцип невідкладності задля отримання швидкої відповіді і якнайкращого захисту інтересів дитини, з повагою принципу верховенства права. Відтак, аналізуючи наявні у справі докази, які безспірно свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує дітей, систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо догляду за дітьми, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд вважає, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітніх дітей є обгрунтованим та підлягає до задоволення. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved