Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-20 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 29.09.2022 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. 27.03.2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату поваги один до одного, вони припинили подружні стосунки, не підтримують їх та не мають наміру відновлювати. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому просила розірвати шлюб, відновивши їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На примирення не згодна. В добровільному порядку через органи РАЦС відповідач відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 21.04.2025 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. У наданій заяві просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. На примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено ч.1 ст. 24 СК України. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що визначено ст.112 СК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки їх сім`я розпалася, зберегти її неможливо, збереження сім`ї і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивачки, зазначених у позові. Враховуючи положення статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивачки, останній слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved