Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , згідно якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21 жовтня 2014 року рішенням Рівненського міського суду у справі №569/10665/14-ц між сторонами було розірвано шлюб, визначено місце проживання дітей разом з позивачкою та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 липня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Донька [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З моменту досягнення донькою повноліття виплата аліментів припинилася. На даний час донька [PERSON] навчається на III курсі у Відокремленому структурному підрозділі Рівненський економіко-технологічний фаховий коледж Національного університету водного господарства та природокористування, на денній контрактній формі навчання. Як вбачається із довідки № 372-24/01-07 від 02.09.2024, період навчання доньки зазначений з 01.09.2022 по 30.06.2026. Офіційних джерел доходу донька не має, стипендію з початку навчання, а саме з 01.09.2022 і по фактичний час не отримує, можливості працевлаштуватися не має, оскільки навчається на денній, контрактній формі, що передбачає обов`язкове відвідування занять в університеті. У зв`язку з навчанням витрачається чимало коштів. Відповідач - особа працездатного віку, інвалідності та інших вад немає. Стверджує, що відповідач працює не офіційно та отримує заробітну плату, недієздатним чи обмежено дієздатним в судовому порядку не визнаний, на утриманні у нього інших осіб немає. Вважає, що аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання повинні становити 1/6 частину всіх доходів відповідача щомісяця до закінчення навчання. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2024 у справі №569/18421/24 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатися - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 26.09.2024 та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн. Ухвалою суду від 25.02.2025 заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 31.10.2024 у справі №569/18421/24 - задоволено. Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2024 року у справі №569/18421/24 - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 28.04.2025 подала заява про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні 29.04.2025 заперечив щодо задоволення позову з огляду на те, що дочка [PERSON] перебуває в академічній відпустці, а відтак підстав стягувати аліменти немає. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду у справі від 21.10.2014 №569/10665/14-ц шлюб між сторонами було розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з позивачкою та зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 липня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Донька [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №28 від 10.09.2024. Згідно довідки від 02.09.2024 № 372-24/01-07 [PERSON] є студенткою III курсу у Відокремленому структурному підрозділі Рівненський економіко-технологічний фаховий коледж Національного університету водного господарства та природокористування, на денній контрактній формі навчання. Як вбачається із довідки, період навчання доньки сторін зазначений з 01.09.2022 по 30.06.2026. Відповідно до довідки від 19.12.2024 №718-24/01-07, [PERSON] навчається стаціонарно в Відокремленому структурному підрозділі «Рівненський економіко-технологічний фаховий коледж Національного університету водного господарства та природокористування» на 3-му курсі, група ЗМК-9а з 01.09.2022 року на денній формі навчання, на контракті. Водночас зазначено, що [PERSON] надано академічну відпустку до 01.09.2025 року, що, у свою чергу, стверджується наказом №245 від 17.09.2024 року про надання академічної відпустки згідно якого [PERSON] надано академічну відпустку на 2024-2025 навчальний рік, у зв?язку з перебуванням за кордоном. Підстава винесення наказу: заява студентки [PERSON] , заява матері, клопотання куратора [PERSON] , клопотання завідувача відділення [PERSON] , погодження заступника директора з навчальної роботи [PERSON] . Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом приймається до уваги те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби забезпечення останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Суд також враховує наданий представником відповідача доказ про те, що на даний час повнолітня дочка перебуває в академічній відпустці до 01.09.2025. За змістом ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 2 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. За змістом ч. 4 ст. 46 цього ж Закону поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул. Отже, потреба в матеріальній допомозі у формі аліментів має бути обов`язково пов`язаною з навчанням, в разі переривання навчання такий студент не виконує освітньої (наукової) програми, а тому і не продовжує навчання, що в розумінні ст. 199 СК України позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги. Оскільки до 01.09.2025 [PERSON] перервала навчання, у зв`язку із наданням академічної відпустки, підстави для стягнення аліментів за цей період відсутні. Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи те, що донька сторін [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку та потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку, беручи до уваги обов`язок обох батьків брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.09.2025, тобто виключивши з періоду стягнення аліментів, час перебування [PERSON] в академічній відпустці, і до закінчення донькою навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З огляду на викладене, судовий збір в сумі 1 211, 20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved