Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-27 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного підприємства «Сетам» про розірвання договору та повернення сплачених коштів, у якому просив суд: - розірвати договір, що був оформлений у вигляді протоколу №568742 проведення електронних торгів від 09.02.2022 по лоту №507843 щодо придбання арештованого майна, а саме легкового автомобіля: Volkswagen Caravelle (пасажирський), 2008 р.в., білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , VIN- [NUMBER] ; - стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] сплачені кошти за транспортний засіб Volkswagen Caravelle» д.н.з. [NUMBER] », 2008 р.в., білого кольору, VIN- [NUMBER] в розмірі - 79 040,00 грн, 3% річних в розмірі - 5 334,00 грн, інфляційні втрати в розмірі - 24 361,09 грн, всього 108 735,09 грн; -стягнути з ДП «СЕТАМ» на користь [PERSON] розмір винагороди за послуги з організації та проведення торгів у розмірі 4 160,00 грн; -стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та ДП «СЕТАМ» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 937,92 грн; -стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та ДП «СЕТАМ» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.02.2022 [PERSON] взяв участь в електронних торгах у електронній системі ДП «СЕТАМ». На торг було виставлено транспортний засіб "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] », 2008 р.в., білого кольору, VIN- [NUMBER] , що був під лотом №507843. 09.02.2022 між переможцем торгів [PERSON] , з одного боку, і представником організатора ДП "СЕТАМ", в особі заступника генерального директора з електронних торгів [PERSON] , з іншого боку, було складено протокол №568742 проведення електронних торгів про те, що Виконавцем були надані послуги з організації та проведення торгів. Загальний розмір винагороди Організатору торгів склав суму у розмірі 4 160,00 грн, яка була сплачена позивачем на рахунок ДП "СЕТАМ" 29.01.2022. Стартова ціна Лоту №507843 на електронних торгах становила 83 200,00 грн. 16.02.2022 позивач здійснив оплату у розмірі 79 040,00 грн на рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за Лот №507843, тобто за транспортний засіб "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] ». На наступний день після здійснення оплати за Лот, тобто 17.02.2022, державний виконавець мав скласти акт про проведений аукціон та подати його начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби. Однак, станом по даний час акт про проведений аукціон не був наданий позивачу. Позивачем, як покупцем, були виконані всі умови договору купівлі-продажу, сплачені грошові кошти, які були внесені на рахунок продавця. Натомість, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), як продавець, не виконав умови договору, а саме не передав позивачеві товар (автомобіль), що є порушенням істотних умов договору купівлі-продажу. Обов`язок продавця відповідно до умов договору купівлі-продажу встановлений ст. 655 ЦК України, і полягає саме у зобов`язанні передати у власність покупця товар. Однак, після здійснення оплати, придбаний транспортний засіб позивач не отримав. Придбане майно знаходиться в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, тому, з огляду на ту обставину, що станом на даний час на території України триває повномасштабна війна, існує вірогідність, що транспортний засіб "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] вже знищений. Позивача жодним чином не було повідомлено щодо стану транспортного засобу, та не було повернуто кошти у розмірі 83 200,00 грн. У зв`язку з цим продавцем було порушено істотні умови договору. Не виконання продавцем зобов`язання щодо передачі покупцеві товару за договором купівлі-продажу, який був укладений за результатами проведення електронних торгів, є порушенням істотних умов договору, що є підставою для розірвання зазначеного правочину та повернення позивачу сплачених ним коштів за транспортний засіб у розмірі 79 040,00 грн та розміру винагороди за послуги з організації та проведення торгів у розмірі 4 160,00 грн. У зв`язку із невиконанням зобов`язання позивач також просив суд стягнути на його користь 3% річних у розмірі 5 334,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 24 361,09 грн. На підставі зазначеного позивач просив про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 матеріали вказаної справи передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 08.07.2024 від представника Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. надійшов відзив на позову заяву у якому представник послалась на наступне. На виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №54158210 де боржником виступав ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «АЗОТ». Державним виконавцем під час проведення виконавчих дій описано та арештовано майно боржника, зокрема транспортний засіб "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] , який було передано представнику ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «АЗОТ» на відповідальне зберігання. Позивач не звертався до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) чи до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з приводу надання заяв, скарг чи пропозицій. Також представник зазначив, що в серпні 2022 року реорганізовано Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. На підставі зазначеного, представник Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відзиві просить: залучити до розгляду справи ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «АЗОТ»; у задоволенні позовної заяви відмовити. 12.07.2024 від представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача на його правонаступника та про залучення співвідповідача. 12.07.2024 від представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2024 клопотання представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. про заміну неналежного відповідача на його правонаступника та залучення співвідповідача задоволено. Залучено Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції як співвідповідача у справі. Замінено відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним відповідачем - Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 21.01.2025 від представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 22.01.2025 від представника Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. надійшов відзив на позовну заяву зміст якого ідентичний до змісту відзиву, поданого представником 08.07.2024, із тими самими вимогами. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2025 заяву представника Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пихоніної М.В. про залучення до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «АЗОТ» залишено без задоволення. Закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Від представника позивача - адвоката Олексієнка М.М. 27.04.2025 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державне підприємство «Сетам», в судове засідання своїх представників не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Відповідач - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, 08.07.2024 та 22.01.2025 представник відповідача подав ідентичний відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №568742, 09.02.2022 відбулись електронні торги по реалізації арештованого майна - транспортного засобу "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] », 2008 р.в., білого кольору, VIN- [NUMBER] (Лот №507843). Переможцем торгів став [PERSON] . Стартова ціна Лоту №507843 становила 83 200,00 грн. Загальний розмір винагороди Організатору торгів склав суму у розмірі 4 160,00 грн, яка була сплачена позивачем 29.01.2022 на рахунок ДП "СЕТАМ", що підтверджується квитанцією №1898489149. Згідно протоколу проведення електронних торгів №568742, позивач мав сплатити за транспортний засіб суму у розмірі 79 040,00 грн, у строк до 23.02.2022. 16.02.2022 позивач сплатив 79 040,00 грн на рахунок Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується квитанцією №0.0.2460943136.1. Отже, позивачем, як покупцем, були виконані всі умови договору купівлі-продажу, сплачені грошові кошти, які були внесені на рахунок продавця. Однак, після здійснення оплати, придбаний транспортний засіб позивач не отримав, як і не отримав акт державного виконавця про проведені електронні торги. Так, положеннями ч. 1 ст. 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства. Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). До договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 ЦК України). Реалізація майна боржника на прилюдних торгах (аукціоні) полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів (аукціону). Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів (аукціону) особливості, проведення таких торгів (аукціону) є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах (аукціонах) і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Правила проведення прилюдних торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, в редакції від 05.10.2021, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), згідно якого електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну. Укладений на електронних торгах договір купівлі-продажу підлягає виконанню у порядку, визначеному Розділом X Порядку. Згідно п. 14 Розділу VI Порядку, не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення аукціону, який надійшов на електронну адресу, виконавець складає акт про проведений аукціон за фіксованою ціною. Державний виконавець затверджує акт про проведений аукціон за фіксованою ціною у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведений аукціон шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця. Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби повинен затвердити акт про проведений аукціон не пізніше наступного робочого дня після його подання державним виконавцем (п. 16 Розділу VI Порядку). Акт про проведений аукціон за фіксованою ціною надсилається переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Акт про проведений аукціон за фіксованою ціною, складений приватним виконавцем, надсилається переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання приватним виконавцем (п. 17 Розділу VI Порядку). Судом установлено, що 16.02.2022 позивач здійснив оплату за придбаний на електронних торгах Лот №507843, а саме автомобіль "Volkswagen Caravelle" д.н.з. [NUMBER] . Отже, 17.02.2022 державний виконавець мав скласти акт про проведений аукціон та подати його начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби, який в свою чергу повинен був затвердити акт про проведений аукціон не пізніше наступного робочого дня після його подання державним виконавцем (18.02.2022). Відповідно до п. 6 Розділу Х Порядку, підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає та надсилає до особистого кабінету переможця електронного аукціону не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження, про що повідомляє Організатора через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби. В порушення зазначених норм Порядку, здійснивши оплату за транспортний засіб позивач не отримав акт про проведений аукціон. Такі обставини не спростовувались відповідачами. Положеннями п. 18 Розділу VI Порядку визначено, що акт про проведений аукціон за фіксованою ціною є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. У пунктах 9, 10 Розділу Х Порядку встановлена процедура звернення покупця рухомого майна до зберігача майна після отримання акта про проведений електронний аукціон, яка передбачає відповідний обов`язок переможця електронних торгів отримати придбане ним майно у зберігача протягом семи робочих днів з дати надсилання акта до його електронного кабінету. Натомість ці положення не можуть покладати надмірний тягар на покупця при невиконанні продавцем його обов`язків, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, та не звільняють продавця від виконання зобов`язання відповідно до положень ст. 662 ЦК України передати оплачений товар покупцю. У спірних правовідносинах ці зобов`язання мав виконати саме продавець товару, а саме Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Положеннями ч. 1 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Як встановлено вище, позивач здійснив оплату товару у строк, визначений договором. Частинами другою, третьою статті 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Отже, виконавши обов`язок з оплати товару, покупець за договором купівлі-продажу в силу приписів ст. 665 ЦК України отримує право пред`явити продавцеві, який відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, вимоги відповідно до ст. 620 ЦК України, тобто, може витребувати це майно (за відсутності у покупця оформленого та зареєстрованого права власності на придбане майно). Тобто, права та обов`язки за договором купівлі-продажу виникають та виконуються щодо сторін договору, і саме їх виконання/невиконання створює відповідні правові наслідки для сторін договору, виникнення, зміну чи припинення правовідносини за договором. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19. У той же час покупець наділений правом вимагати повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Судом установлено, що позивач виконав свій обов`язок з оплати товару, придбаного на електронних торгах, натомість продавець у правовідносинах купівлі-продажу не забезпечив передання позивачу придбаного ним товару, на що останній розраховував, беручи участь у таких торгах. Зазначене свідчить про порушення органом державної виконавчої служби договору, укладеного за результатами проведення електронних торгів, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для його розірвання та повернення сплачених позивачем коштів за такий товар. Зазначений висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у справах з подібними правовідносинами, зокрема у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №501/2461/15-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 387/293/18. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання договору, стягнення сплачених позивачем коштів за транспортний засіб у розмірі 79 040,00 грн та стягнення розміру винагороди за послуги з організації та проведення торгів у розмірі 4 160,00 грн підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц. Отже, статтею 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Таким чином, у зв`язку із порушенням відповідачем (Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) зобов`язань за договором купівлі-продажу, суд вважає вимогу позивача про стягнення на його користь 3% річних у розмірі 5 334,00 грн та інфляційних втрат у розмірі 24 361,09 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 133 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №09/09/22-ЦС від 09.09.2022. Згідно укладеної між [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. додаткової угоди №1 від 09.09.2022 до договору №09/09/22-ЦС від 09.09.2022 про надання професійної правничої допомоги, сторонами договору визначено вартість послуг адвоката за надання правничих послуг у розмірі 20 000,00 грн. Згідно платіжної інструкції від 09.09.2022 вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Отже, позивачем надано суду достатні та належні докази, які свідчать про отримання та фактичну оплату позивачем правової допомоги, наданої адвокатом. Також в матеріалах справи наявні докази оплати позивачем судового збору за звернення до суду із цим позовом в сумі 1 937,92 грн. Враховуючи зазначене, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідачів в рівних частинах на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 937,92 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Outcome: approved