Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-28 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що судом 02 травня 2024 року був розглянутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12022216040000469 від 13 липня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчиненого [PERSON] , 03 червня 2022 року відносно [PERSON] повторно на протязі двох місяців (рецидив злочину). У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнана потерпілою внаслідок того, що 03 червня 2022 року близько 11.00 год. [PERSON] , перебуваючи на сходовій площадці поблизу спільної квартири [ADDRESS] , реалізуючи повторно свій злочинний умисел, направлений на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, кулаком правої руки наніс [PERSON] один удар в ділянку молочної залози та один удар правим кулаком в ділянку правого плеча, а потім і лівого плеча, схопивши після цього [PERSON] двома руками за ліве та праве плече - відштовхнув, внаслідок чого позивачка вдарилась лівим плечем до площини дверей, чим травмувала лівий лікоть, а також відповідач наніс позивачці три удари в ділянку голови, внаслідок чого [PERSON] втратила рівновагу і впала правою стороною свого тіла на бетонну підлогу. Внаслідок дій відповідача [PERSON] було завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців правого та синців із садном на тілі одного із них лівого плечей, синця правого та лівого ліктьових суглобів, синця передньої поверхні грудей справа та синця тазової ділянки справа. З вини [PERSON] позивачці було спричинено вимушені негативні зміни у її житті, які постійно викликають у неї переживання та гнітючі спогади, насторогу, тривогу, емоційні реакції при згадуванні про цю подію, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, неприємні сновидіння. Через злочинні дії [PERSON] позивачка вимушена була докладати більші зусилля для організації свого повсякденного життя внаслідок дуже частого болю голови. За наслідками розгляду вищевказаного кримінального провадження, вироком Тернопільського міськрайонного суду від 02 травня 2024 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 120 годин та стягнуто 30\~000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року вирок Тернопільського міськрайонного суду від 02 травня 2024 року стосовно [PERSON] було скасовано, а вказане кримінальне провадження закрито за закінчення строків давності притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. За таких обставин, цивільний позов до [PERSON] про стягнення моральної шкоди було залишено без розгляду. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 250\~000,00 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 06 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Колцуняка Ю. В., яка за своєю суттю аналогічна відзиву. Відзив на позовну заяву зареєстровано судом 06 березня 2025 року, та на його обґрунтування адвокат Колцуняк Ю. В. вказує, що окрім вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, до позовної заяви не долучено жодних інших доказів, які б підтверджували наведені в позові психоемоційні зміни в психіці чи повсякденному виконанні справ позивачкою. Поряд з цим [PERSON] згадує про майновий стан відповідача, що свідчить не про співрозмірність шкоди спричиненої кримінальним проступком, а про бажання отримати більшу суму коштів, якими імовірно може володіти відповідач. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди необхідно визначати залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, сторона відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням У судовому засіданні, яке відбулося 06 березня 2025 року, суд протокольною ухвалою, без оформлення окремого документа, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Позивачка [PERSON] , її представник адвокат Бочан І. П. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] пояснювала, що у червні 2022 року мало місце її побиття відповідачем, конфлікт виник з приводу користування майном спільною квартирою по [ADDRESS] . Коли позивачка намагалася захистити сина від його побиття батьком, відповідач накинувся на неї та почав гамселити, кинув на землю, бив кулаками, від чого [PERSON] втратила свідомість. Вважає, що обсяг та характер моральних страждань відповідає розміру заявленої моральної шкоди. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат Колцуняк Ю. В. підтримали доводи відзиву, вважають, що стороною позивача не підтверджено факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, адже відсутні докази звернення [PERSON] до лікувального закладу чи до психологів, а відтак позовні вимоги є безпідставними. Відтак, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року, справа №\~607/12830/23, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1\~ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин; цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 30 000 (тридцять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального проступку, в решті позовних вимог відмовлено; компакт-диск (DVD-R) з відеозаписами згідно постанови від 05.07.2022 - залишено у матеріалах судового провадження. Судом встановлено, що 03.06.2022 приблизно о 11:00 на сходовій клітці поблизу квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та його дружиною [PERSON] розпочався словесний конфлікт, який склався на ґрунті тривалих неприязних відносин через розлучення та розподіл майна, в ході якого у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій злочинний умисел, 03.06.2022 приблизно о 11:00 [PERSON] , перебуваючи на сходовій клітці поблизу квартири [ADDRESS] , з метою завдання фізичного болю та спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, кулаком правої руки наніс один удар [PERSON] в ділянку правої молочної залози та один удар в ділянку правого плеча, схопивши після цього [PERSON] двома руками за ліве та праве плече, відштовхнув, внаслідок чого [PERSON] вдарилась лівим плечем до площини дверей, чим травмувала лівий лікоть, а також наніс три удари в ділянку голови, внаслідок чого [PERSON] втратила рівновагу і впала правою стороною свого тіла на бетону підлогу та один удар правим кулаком у ліве плече. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців правого та синців із садном на тлі одного із них лівого плечей, синця правого та лівого ліктьових суглобів, синця передньої поверхні грудей справа та синця тазової ділянки справа. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року, справа №607/12830/23, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 травня 2024 щодо [PERSON] за ч. 1\~ст. 125 КК України, - скасовано; ухвалено звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1\~ст. 125 КК України\~у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1\~ст. 49 КК України; закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1 202221604000469 від 07.06.2022 року щодо [PERSON] за ч. 1\~ст. 125 КК України\~у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2\~ст. 284 КПК України; цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди - залишити без розгляду; компакт диск (DVD-R) з відеозаписами згідно постанови від 05.07.2022 - залишити у матеріалах судового провадження. Суд апеляційної інстанції виснував, що на обов`язок суду щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не впливає визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, обов`язково в даному випадку з`ясовується лише згода або незгода обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої обставини, яка, до того ж, не є реабілітуючою. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України. вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих спірних правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального та процесуального права. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року, справа\~№ 752/17832/14-ц, визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі\~№ 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначає, що внаслідок дій відповідача їй було завдано фізичного болю та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців правого та синців із садном на тілі одного із них лівого плечей, синця правого та лівого ліктьових суглобів, синця передньої поверхні грудей справа та синця тазової ділянки справа. З вини [PERSON] позивачці також було спричинено вимушені негативні зміни у її житті, які постійно викликають у неї переживання та гнітючі спогади, насторогу, тривогу, емоційні реакції при згадуванні про цю подію, важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, неприємні сновидіння. [PERSON] вимушена була докладати більші зусилля для організації свого повсякденного життя внаслідок дуже частого болю голови. Обставини спричинення позивачці тілесних ушкоджень підтверджені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2024 року та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року, справа № 607/12830/23. Водночас, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.\~125\~КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1 202221604000469 від 07.06.2022 року щодо [PERSON] а ч. 1\~ст. 125 КК України\~у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2\~ст. 284 КПК України, що не є реабілітуючою обставиною, а відтак позивачка має право на відшкодування моральної шкоди. Статтею\~23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина\~перша\~статті\~1168 ЦК України). У пунктах 3, 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачка просила стягнути з відповідача моральну шкоду в 250\~000,00 грн, яка виразилась в душевних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій [PERSON] які відбулися\~03 червня 2022 року. Факт заподіяння моральної шкоди, на думку суду, є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправних дій відповідача. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує характер моральних страждань позивачки, яка внаслідок неправомірних дій відповідача отримала легкі тілесні ушкодження, ступінь вини [PERSON] , характер та обсяг душевних страждань [PERSON] , поведінку відповідача та тривалість завданої позивачці моральної шкоди, а також суд застосовує принцип розумності й справедливості та з урахуванням цієї сукупності, дійшов висновку про те, що сума у розмірі 20\~000,00 грн є достатньою для відшкодування [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved