Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-23 00:00:00

У січні 2025 року позивач ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 28 813,23 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22038000553485, позичальник отримала кредит у розмірі 21 080,00 грн, на строк 24 місяці до 17.12.2023 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Згідно з п. 3.1 кредитного договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів - обов`язковий платіж. Одночасно з укладенням кредитного договору [PERSON] уклала з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 17.12.2021 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 4080,00 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. За умовами кредитного договору, а саме п. 2.1., клієнт доручив банку в дату набрання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і зарахував на поточний рахунок клієнта грошові кошти в сумі 21 080,00 грн, з яких сплатив на рахунок ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» страховий платіж від імені клієнта в сумі 4080,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку клієнта. У подальшому клієнт виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Санфорд Капітал» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить АТ «Банк Кредит Дніпро». На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28 813,23 грн, а також судові витрати по справі. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.01.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 98-99). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.01.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 101). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї. У встановлений судом строк, відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили, конверти повернулись з відміткою "адресат відсутній" (а.с. 104, 106). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Фактичні обставини справи Із матеріалів справи встановлено, що 17.12.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22038000553485, позичальник отримала кредит у розмірі 21 080,00 грн, на строк 24 місяці до 17.12.2023 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Згідно з п. 3.1 кредитного договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів - обов`язковий платіж. Згідно з п. 3.1 кредитного договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів - обов`язковий платіж. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом, банк має право стягнути, а клієнт зобов`язується сплатити банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми протраченої заборгованості, але не більше 15% від суми простроченої заборгованості. Клієнт, в разі прострочення плати заборгованості за кредитом/нарахованими процентами на вимогу банку зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 6.2 кредитного договору) [PERSON] уклала з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 17.12.2021 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 4080,00 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. За умовами кредитного договору, а саме п. 2.1., клієнт доручив банку в дату набрання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування (а.с. 16-17). Згідно договору розмір загального страхового платежу у валюті страхування становить 4 080,00 грн. Також, представником АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] підписано графік платежів/розрахунок орфєнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором, паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Акційний зі страховкою (3-75)» (а.с. 19-21). На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] позивач надав виписку за договором за період 17.12.2021 - 10.04.2024 року (а.с. 40-63), 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24. (а.с. 23-26). Відповідно до умов договору фактор передає грошові кошти клієнта ( ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги (право вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників (п.1.1 договору). Також клієнт та фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема реєстр боржників акт приймання-передачі прав вимог. Таким чином позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22038000553485 у розмірі 28 813,62 грн, з яких: 20 004,96 грн - залишок простроченого кредиту, 8 808,27 грн - залишок прострочених комісій (а.с. 30-31, 63). Згідно розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 22038000553485станом на 10.04.2024 року становить 28 813,62 грн, з яких: 20 004,96 грн - залишок простроченого кредиту, 8 808,27 грн - залишок прострочених комісій (а.с. 72). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. У силу статей 525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобов`язання за договором № 22038000553485належним чином не виконала. Частково повернула грошові кошти згідно умов укладеного договору у суму 1 075,00 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Ваховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позову, оскільки [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших узгоджених договором платежів, а тому з неї підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за договором № 22038000553485. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 28 813,62 грн. Розподіл судових витрат Що стосується судових витрат на правову допомогу в розмірі 7200,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2024 року між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги №1/04 (а.с. 77-79). 16.12.2024 року між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» підписано акт приймання передачі послуг з правової допомоги № 4, згідно якого загальна сума за надані послуги складає 7 200,00 грн (а.с. 80). З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 7 200,00 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем при зверненні до суду по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved